text:
 EUROPEISKA KOMMISSIONEN
 Bryssel den 24.8.2018
 COM(2018) 603 final
 2018/0310(NLE)
 Förslag till
 RÅDETS BESLUT
 om ingående, på Europeiska unionens och dess medlemsstaters vägnar, av ett protokoll till Europa-Medelhavsavtalet om upprättande av en associering mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater, å ena sidan och Republiken Tunisien, å andra sidan, med anledning av Republiken Kroatiens anslutning till Europeiska unionen
 MOTIVERING
 Europa-Medelhavsavtalet om upprättande av en associering mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater, å ena sidan, och Republiken Tunisien, å andra sidan, undertecknades i Bryssel den 17 juli 1995. Avtalet trädde i kraft den 1 mars 1998.
 Enligt sin anslutningsakt ska Republiken Kroatien tillträda internationella avtal som redan undertecknats eller ingåtts av Europeiska unionen och dess medlemsstater genom protokoll till dessa avtal.
 Det bifogade förslaget utgör det rättsliga instrumentet för ingående av protokollet till avtalet med anledning av Republiken Kroatiens anslutning till Europeiska unionen.
 Genom ett beslut av den 14 september 2012
 1
 bemyndigade rådet kommissionen att inleda förhandlingar med de berörda tredjeländerna för att ingå de aktuella protokollen. Förhandlingarna med Republiken Tunisien slutfördes framgångsrikt den 11 maj 2018.
 Kommissionen bedömer att resultatet av förhandlingarna är tillfredsställande och uppmanar rådet att anta det bifogade förslaget till beslut om ingående av protokollet efter att ha inhämtat Europaparlamentets godkännande.
 2018/0310 (NLE)
 Förslag till
 RÅDETS BESLUT
 om ingående, på Europeiska unionens och dess medlemsstaters vägnar, av ett protokoll till Europa-Medelhavsavtalet om upprättande av en associering mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater, å ena sidan och Republiken Tunisien, å andra sidan, med anledning av Republiken Kroatiens anslutning till Europeiska unionen
 EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
 med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 217 jämförd med artikel 218.6 a,
 med beaktande av anslutningsakten för Republiken Kroatien, särskilt artikel 6.2,
 med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
 med beaktande av Europaparlamentets godkännande, och
 av följande skäl:
 (1)Europa-Medelhavsavtalet som upprättar en associering mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater, å ena sidan och Republiken Tunisien, å andra sidan
 2
 (nedan kallat avtalet), undertecknades den 17 juli 1995. Avtalet trädde i kraft den 1 mars 1998.
 (2)Republiken Kroatien blev medlem i Europeiska unionen den 1 juli 2013.
 (3)Enligt artikel 6.2 i Republiken Kroatiens anslutningsakt ska Republiken Kroatiens anslutning till avtalet godkännas genom ett protokoll till avtalet (nedan kallat protokollet). Enligt det förenklade förfarandet ska ett protokoll ingås mellan rådet, genom enhälligt beslut på medlemsstaternas vägnar, och det aktuella tredjelandet.
 (4)Den 14 september 2012 bemyndigade rådet kommissionen att inleda förhandlingar med de berörda tredjeländerna med anledning av Republiken Kroatiens anslutning till unionen. Förhandlingarna med Republiken Tunisien slutfördes framgångsrikt den 11 maj 2018.
 (5)I enlighet med rådets beslut [XXX]
 3
 undertecknades på unionens och dess medlemsstaters vägnar protokollet till Europa-Medelhavsavtalet om upprättande av en associering mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater, å ena sidan och Republiken Tunisien, å andra sidan, med anledning av Republiken Kroatiens anslutning till Europeiska unionen, i [...] den [...] med förbehåll för att det skulle ingås vid en senare tidpunkt.
 (6)Protokollet bör godkännas på unionens och dess medlemsstaters vägnar.
 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
 Artikel 1
 Protokollet till Europa-Medelhavsavtalet om upprättande av en associering mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater, å ena sidan och Republiken Tunisien, å andra sidan, med anledning av Republiken Kroatiens anslutning till Europeiska unionen godkänns härmed på unionens och dess medlemsstaters vägnar.
 4
 Artikel 2
 Rådets ordförande ska utse den person som ska ha befogenhet att på unionens och dess medlemsstaters vägnar göra den anmälan som avses i artikel 7.1 i protokollet för att uttrycka unionens och dess medlemsstaters samtycke till att bli bundna av protokollet.
 Artikel 3
 Detta beslut träder i kraft samma dag som det antas.
 Utfärdat i Bryssel den
 På rådets vägnar
 Ordförande
 (1)
 Rådets beslut om bemyndigande att inleda förhandlingar om anpassning, med anledning av Republiken Kroatiens anslutning till Europeiska unionen, av avtal som har undertecknats eller ingåtts av Europeiska unionen eller Europeiska unionen och dess medlemsstater med ett eller flera tredjeländer eller internationella organisationer (Rådets dokument 13351/12 LIMITED).
 (2)
 EGT L 97, 30.3.1998, s. 2.
 (3)
 EUT L [...], [...], s. [...].
 (4)
 Texten till protokollet har offentliggjorts i [EUT ...] tillsammans med beslutet om dess undertecknande.
 ---documentbreak---
 EUROPEISKA KOMMISSIONEN
 Bryssel den 24.8.2018
 COM(2018) 603 final
 BILAGA
 till
 förslag till RÅDETS BESLUT
 om ingående, på Europeiska unionens och dess medlemsstaters vägnar, av ett protokoll till Europa-Medelhavsavtalet om upprättande av en associering mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater, å ena sidan och Republiken Tunisien å andra sidan, med anledning av Republiken Kroatiens anslutning till Europeiska unionen
 PROTOKOLL
 TILL EUROPA-MEDELHAVSAVTALET
 OM UPPRÄTTANDE AV EN ASSOCIERING MELLAN EUROPEISKA GEMENSKAPEN OCH DESS MEDLEMSSTATER, Å ENA SIDAN, OCH REPUBLIKEN TUNISIEN, Å ANDRA SIDAN,
 MED ANLEDNING AV REPUBLIKEN KROATIENS ANSLUTNING
 TILL EUROPEISKA UNIONEN,
 KONUNGARIKET BELGIEN,
 REPUBLIKEN BULGARIEN,
 REPUBLIKEN TJECKIEN,
 KONUNGARIKET DANMARK,
 FÖRBUNDSREPUBLIKEN TYSKLAND,
 REPUBLIKEN ESTLAND,
 IRLAND,
 HELLENSKA REPUBLIKEN,
 KONUNGARIKET SPANIEN,
 REPUBLIKEN FRANKRIKE,
 REPUBLLIKEN KROATIEN,
 REPUBLIKEN ITALIEN,
 REPUBLIKEN CYPERN,
 REPUBLIKEN LETTLAND,
 REPUBLIKEN LITAUEN,
 STORHERTIGDÖMET LUXEMBURG,
 UNGERN,
 REPUBLIKEN MALTA,
 KONUNGARIKET NEDERLÄNDERNA,
 REPUBLIKEN ÖSTERRIKE,
 REPUBLIKEN POLEN,
 REPUBLIKEN PORTUGAL,
 RUMÄNIEN,
 REPUBLIKEN SLOVENIEN,
 REPUBLIKEN SLOVAKIEN,
 REPUBLIKEN FINLAND,
 KONUNGARIKET SVERIGE,
 FÖRENADE KONUNGARIKET STORBRITANNIEN OCH NORDIRLAND,
 fördragsslutande parter i fördraget om Europeiska unionen och fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, nedan kallade medlemsstaterna, företrädda av Europeiska unionens råd,
 och EUROPEISKA UNIONEN, nedan kallad unionen,
 å ena sidan,
 och
 REPUBLIKEN TUNISIEN, nedan kallad Tunisien,
 å andra sidan,
 nedan tillsammans för detta protokolls syften kallade de avtalsslutande parterna,
 SOM BEAKTAR att Europa-Medelhavsavtalet om upprättande av en associering mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater, å ena sidan och Republiken Tunisien, å andra sidan, nedan kallat avtalet, undertecknat i Bryssel den 17 juli 1995, trädde i kraft den 1 mars 1998,
 SOM BEAKTAR att fördraget om Republiken Kroatiens anslutning till Europeiska unionen, nedan kallat anslutningsfördraget, undertecknades i Bryssel den 9 december 2011 och trädde i kraft den 1 juli 2013,
 SOM BEAKTAR att Republiken Kroatiens anslutning till avtalet i enlighet med artikel 6.2 i anslutningsakten för Kroatien ska godkännas genom ingående av ett protokoll till avtalet,
 SOM BEAKTAR att samråd enligt artikel 23.2 i Europa-Medelhavsavtalet har hållits för att säkerställa att hänsyn tagits till unionens och Tunisiens ömsesidiga intressen.
 HAR ENATS OM FÖLJANDE.
 ARTIKEL 1
 Härmed ansluter sig Republiken Kroatien som part i Europa-Medelhavsavtalet om upprättande av en associering mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater, å ena sidan och Republiken Tunisien, å andra sidan, och ska på samma sätt som unionens övriga medlemsstater anta och beakta avtalets texter samt de gemensamma och unilaterala förklaringar samt de skriftväxlingar som åtföljer det avtalet.
 KAPITEL I
 Ändringar av texten till Europa–Medelhavsavtalet, inklusive bilagorna och protokollen
 ARTIKEL 2
 Ursprungsregler
 Protokoll 6 ska ändras på följande sätt:
 1. Bilaga IVa ska ersättas med följande:
 ”BILAGA IVA
 Fakturadeklaration
 En fakturadeklaration, vars text återges nedan, ska upprättas i enlighet med fotnoterna. Fotnoterna behöver dock inte återges.
 Bulgariska
 Износителят на продуктите, обхванати от този документ (митническо разрешение No ...(
 1
 ) декларира, че освен където е отбелязано друго, тези продукти са с ... преференциален произход(
 2
 ) .
 Spanska
 El exportador de los productos incluidos en el presente documento [autorización aduanera no ...(1)] declara que, salvo indicación en sentido contrario, estos productos gozan de un origen preferencial...(2).
 Tjeckiska
 Vývozce výrobků uvedených v tomto dokumentu (číslo povolení ... (1)) prohlašuje, že kromě zřetelně označených mají tyto výrobky preferenční původ v ... (2).
 Danska
 Eksportøren af varer, der er omfattet af nærværende dokument, (toldmyndighedernes tilladelse nr. ... (1)), erklærer, at varerne, medmindre andet tydeligt er angivet, har præferenceoprindelse i ... (2).
 Tyska
 Der Ausführer (Ermächtigter Ausführer; Bewilligungs-Nr. ... (1)) der Waren, auf die sich dieses Handelspapier bezieht, erklärt, dass diese Waren, soweit nicht anders angegeben, präferenzbegünstigte ... (2) Ursprungswaren sind.
 Estniska
 Käesoleva dokumendiga hõlmatud toodete eksportija (tolliameti kinnitus nr ...(
 3
 ) ) deklareerib, et need tooted on ...(
 4
 ) sooduspäritoluga, välja arvatud juhul, kui on selgelt näidatud teisiti.
 Grekiska
 Ο εξαγωγέας των προϊόντων που καλύπτονται από το παρόν έγγραφο [άδεια τελωνείου υπ’ αριθ. ... (1)] δηλώνει ότι, εκτός εάν δηλώνεται σαφώς άλλως, τα προϊόντα αυτά είναι προτιμησιακής καταγωγής ... (2).
 Engelska
 The exporter of the products covered by this document (customs authorisation No ... (1)) declares that, except where otherwise clearly indicated, these products are of ... (2) preferential origin.
 Franska
 L’exportateur des produits couverts par le présent document [autorisation douanière no ... (1)] déclare que, sauf indication claire du contraire, ces produits ont l’origine préférentielle ... (2).
 Kroatiska
 Izvoznik proizvoda obuhvaćenih ovom ispravom (carinsko ovlaštenje br. ...(1)) izjavljuje da su, osim ako je drukčije izričito navedeno, ovi proizvodi .... (2) preferencijalnog podrijetla.
 Italienska
 L’esportatore delle merci contemplate nel presente documento [autorizzazione doganale n. ... (1)] dichiarache, salvo indicazione contraria, le merci sono di origine preferenziale ... (2).
 Lettiska
 Eksportētājs produktiem, kuri ietverti šajā dokumentā (muitas pilnvara Nr. ... (1)), deklarē, ka, izņemot tur, kur ir citādi skaidri noteikts, šiem produktiem ir priekšrocību izcelsme no ... (2).
 Litauiska
 Šiame dokumente išvardintų prekių eksportuotojas (muitinės liudijimo Nr ... (1)) deklaruoja, kad, jeigu kitaip nenurodyta, tai yra ... (2) preferencinės kilmės prekės.
 Ungerska
 A jelen okmányban szereplő áruk exportőre (vámfelhatalmazási szám: ... (1)) kijelentem, hogy eltérő egyértelmű jelzés hianyában az áruk preferenciális ... (2) származásúak.
 Maltesiska
 L-esportatur tal-prodotti koperti b’dan id-dokument (awtorizzazzjoni tad-dwana nru. ...(
 5
 ) ) jiddikjara li, ħlief fejn indikat b’mod ċar li mhux hekk, dawn il-prodotti huma ta’ oriġini preferenzjali ... (
 6
 ).
 Nederländska
 De exporteur van de goederen waarop dit document van toepassing is (douanevergunning nr. ... (1)), verklaart dat, behoudens uitdrukkelijke andersluidende vermelding, deze goederen van preferentiële ...oorsprong zijn (2).
 Polska
 Eksporter produktów objętych tym dokumentem (upoważnienie władz celnych nr ... (1)) deklaruje, że z wyjątkiem gdzie jest to wyraźnie określone, produkty te mają ... (2) preferencyjne pochodzenie.
 Portugisiska
 O exportador dos produtos cobertos pelo presente documento [autorização aduaneira n.o ... (1)], declara que, salvo expressamente indicado em contrário, estes produtos são de origem preferencial ... (2).
 Rumänska
 Exportatorul produselor ce fac obiectul acestui document [autorizația vamală nr. ... (1)] declară că, exceptând cazul în care în mod expres este indicat altfel, aceste produse sunt de origine preferențială ... (2).
 Slovenska
 Izvoznik blaga, zajetega s tem dokumentom (pooblastilo carinskih organov št. ... (1)) izjavlja, da, razen če ni drugače jasno navedeno, ima to blago preferencialno ... (2) poreklo.
 Slovakiska
 Vývozca výrobkov uvedených v tomto dokumente [číslo povolenia ... (1)] vyhlasuje, že okrem zreteľne označených, majú tieto výrobky preferenčný pôvod v ... (2).
 Finska
 Tässä asiakirjassa mainittujen tuotteiden viejä (tullin lupa nro ...(
 7
 ) ) ilmoittaa, että nämä tuotteet ovat, ellei toisin ole selvästi merkitty, etuuskohteluun oikeutettuja ... (
 8
 ) alkuperätuotteita.
 Svenska
 Exportören av de varor som omfattas av detta dokument (tullmyndighetens tillstånd nr ... (1)) försäkrar att dessa varor, om inte annat tydligt markerats, har förmånsberättigande ... ursprung (2).
 Arabiska
 ..........................................................................................................................................................(
 9
 ) (Ort och datum)
 ..........................................................................................................................................................(
 10
 )
 (Exportörens underskrift; namnet på den person som undertecknar deklarationen ska även anges med tryckbokstäver)”
 2. Bilaga IVb ska ersättas med följande:
 ”BILAGA IVB
 Fakturadeklaration EUR-MED
 En fakturadeklaration EUR–MED, vars text återges nedan, ska upprättas i enlighet med fotnoterna. Fotnoterna behöver dock inte återges.
 Bulgariska
 Износителят на продуктите, обхванати от този документ (митническо разрешение No ...(
 11
 ) ) декларира, че освен където ясно е отбелязано друго, тези продукти са с ... преференциален произход(
 12
 ) .
 — Kumulation har tillämpats med ...... (land/länder)
 — Ingen kumulation har tillämpats (
 13
 )
 Spanska
 El exportador de los productos incluidos en el presente documento [autorización aduanera no ... (1)] declara que, salvo indicación en sentido contrario, estos productos gozan de un origen preferencial ... (2).
 - Kumulation har tillämpats med .....(land/länder)
 - Ingen kumulation har tillämpats (3)
 Tjeckiska
 Vývozce výrobků uvedených v tomto dokumentu (číslo povolení ... (1)) prohlašuje, že kromě zřetelně označených, mají tyto výrobky preferenční původ v ... (2).
 - Kumulation har tillämpats med ...(land/länder)
 - Ingen kumulation har tillämpats (3)
 Danska
 Eksportøren af varer, der er omfattet af nærværende dokument, (toldmyndighedernes tilladelse nr.... (1)), erklærer, at varerne, medmindre andet tydeligt er angivet, har præferenceoprindelse i ... (2).
 - Kumulation har tillämpats med .....(land/länder)
 - Ingen kumulation har tillämpats (3)
 Tyska
 Der Ausführer (Ermächtigter Ausführer; Bewilligungs-Nr. ... (1)) der Waren, auf die sich dieses Handelspapier bezieht, erklärt, dass diese Waren, soweit nicht anderes angegeben, präferenzbegünstigte ... (2) Ursprungswaren sind.
 - Kumulation har tillämpats med .....(land/länder)
 - Ingen kumulation har tillämpats (3)
 Estniska
 Käesoleva dokumendiga hõlmatud toodete eksportija (tolliameti kinnitus nr. ...(
 14
 )) deklareerib, et need tooted on ... (
 15
 ) sooduspäritoluga, välja arvatud juhul kui on selgelt näidatud teisiti.
 - Kumulation har tillämpats med .....(land/länder)
 - Ingen kumulation har tillämpats (
 16
 )
 Grekiska
 Ο εξαγωγέας των προϊόντων που καλύπτονται από το παρόν έγγραφο (άδεια τελωνείου υπ'αριθ. ... (1)) δηλώνει ότι, εκτός εάν δηλώνεται σαφώς άλλως, τα προϊόντα αυτά είναι προτιμησιακής καταγωγής ... (2).
 - Kumulation har tillämpats med .....(land/länder)
 - Ingen kumulation har tillämpats (3)
 Engelska
 The exporter of the products covered by this document (customs authorization No ... (1)) declares that, except where otherwise clearly indicated, these products are of ... (2) preferential origin.
 - cumulation applied with ........(name of country/countries)
 - no cumulation applied (3)
 Franska
 L'exportateur des produits couverts par le présent document (autorisation douanière no ... (1)) déclare que, sauf indication claire du contraire, ces produits ont l'origine préférentielle ... (2)).
 - Kumulation har tillämpats med .....(land/länder)
 - Ingen kumulation har tillämpats (3)
 Kroatiska
 Izvoznik proizvoda obuhvaćenih ovom ispravom (carinsko ovlaštenje br. ...(1)) izjavljuje da su, osim ako je to drugačije izričito navedeno, ovi proizvodi ... (2) preferencijalnog podrijetla.
 — Kumulation har tillämpats med ........................................... (land/länder)
 — Ingen kumulation har tillämpats (3)
 Italienska
 L'esportatore delle merci contemplate nel presente documento (autorizzazione doganale n. ... (1)) dichiara che, salvo indicazione contraria, le merci sono di origine preferenziale ... (2).
 - Kumulation har tillämpats med .....(land/länder)
 - Ingen kumulation har tillämpats (3)
 Lettiska
 Eksportētājs produktiem, kuri ietverti šajā dokumentā (muitas pilnvara Nr. ...(
 17
 )), deklarē, ka, izņemot tur, kur ir citādi skaidri noteikts, šiem produktiem ir priekšrocību izcelsme no ... (
 18
 ) .
 - Kumulation har tillämpats med .....(land/länder)
 - Ingen kumulation har tillämpats (
 19
 )
 Litauiska
 (1)) deklaruoja, kad, jeigu kitaip nenurodyta, tai yra ... (2) preferencinės kilmės prekės.
 - Kumulation har tillämpats med .....(land/länder)
 - Ingen kumulation har tillämpats (3)
 Ungerska
 A jelen okmányban szereplő áruk exportőre (vámfelhatalmazási szám: ... (1)) kijelentem, hogy eltérő jelzés hianyában az áruk kedvezményes ... (2) származásúak.
 - Kumulation har tillämpats med .....(land/länder)
 - Ingen kumulation har tillämpats (3)
 Maltesiska
 L-esportatur tal-prodotti koperti b'dan id-dokument (awtorizzazzjoni tad-dwana nru. ... (1)) jiddikjara li, ħlief fejn indikat b'mod ċar li mhux hekk, dawn il-prodotti huma ta' oriġini preferenzjali ... (2).
 - Kumulation har tillämpats med .....(land/länder)
 - Ingen kumulation har tillämpats (3)
 Nederländska
 De exporteur van de goederen waarop dit document van toepassing is (douanevergunning nr. ... (1)), verklaart dat, behoudens uitdrukkelijke andersluidende vermelding, deze goederen van preferentiële ... oorsprong zijn (2).
 - Kumulation har tillämpats med .....(land/länder)
 - Ingen kumulation har tillämpats (3)
 Polska
 Eksporter produktów objętych tym dokumentem (upoważnienie władz celnych nr ...(
 20
 ) ) deklaruje, że z wyjątkiem gdzie jest to wyraźnie określone, produkty te mają ... (
 21
 ) preferencyjne pochodzenie.
 - Kumulation har tillämpats med .....(land/länder)
 - Ingen kumulation har tillämpats (
 22
 )
 Portugisiska
 O exportador dos produtos cobertos pelo presente documento (autorização aduaneira no. ... (1)) declara que, salvo expressamente indicado em contrário, estes produtos são de origem preferencial ... (2).
 - Kumulation har tillämpats med .....(land/länder)
 - Ingen kumulation har tillämpats (3)
 Rumänska
 Exportatorul produselor ce fac obiectul acestui document (autorizația vamală nr. ... (1)) declară că, exceptând cazul în care în mod expres este indicat altfel, aceste produse sunt de origine preferențială ... (2).
 — Kumulation har tillämpats med ... (land/länder)
 — Ingen kumulation har tillämpats (3)
 Slovenska
 Izvoznik blaga, zajetega s tem dokumentom (pooblastilo carinskih organov št ...(1)) izjavlja, da, razen če ni drugače jasno navedeno, ima to blago preferencialno ... (2) poreklo.
 - Kumulation har tillämpats med .....(land/länder)
 - Ingen kumulation har tillämpats (3)
 Slovakiska
 Vývozca výrobkov uvedených v tomto dokumente (číslo povolenia ... (1)) vyhlasuje, že okrem zreteľne označených, majú tieto výrobky preferenčný pôvod v ... (2).
 - Kumulation har tillämpats med .....(land/länder)
 - Ingen kumulation har tillämpats (3)
 Finska
 Tässä asiakirjassa mainittujen tuotteiden viejä (tullin lupa n:o ...(
 23
 ) ) ilmoittaa, että nämä tuotteet ovat, ellei toisin ole selvästi merkitty, etuuskohteluun oikeutettuja ... alkuperätuotteita(
 24
 ) .
 - Kumulation har tillämpats med .....(land/länder)
 - Ingen kumulation har tillämpats (
 25
 )
 Svenska
 Exportören av de varor som omfattas av detta dokument (tullmyndighetens tillstånd nr. ... (1)) försäkrar att dessa varor, om inte annat tydligt markerats, har förmånsberättigande ... ursprung (2).
 - Kumulation har tillämpats med .....(land/länder)
 - Ingen kumulation har tillämpats (3)
 Arabiska
 - Kumulation har tillämpats med .....(land/länder)
 - Ingen kumulation har tillämpats (3)
 ..........................................................................................................................................................(
 26
 ) (Ort och datum)
 ..........................................................................................................................................................(
 27
 )
 (Exportörens underskrift; namnet på den person som undertecknar deklarationen ska även anges med tryckbokstäver)”
 KAPITEL II
 Övergångsbestämmelser
 ARTIKEL 3
 Varor under transitering
 1. Bestämmelserna i avtalet får tillämpas på varor som exporteras antingen från Tunisien till Kroatien eller från Kroatien till Tunisien, som uppfyller villkoren i protokoll 4 till avtalet och som på dagen för Kroatiens anslutning befinner sig antingen under transport eller i tillfällig lagring, i ett tullager eller i en frizon i Tunisien eller Kroatien.
 2. I sådana fall får förmånsbehandling beviljas under förutsättning att ett ursprungsintyg som utfärdats i efterhand av tullmyndigheterna i exportlandet lämnas in till tullmyndigheterna i importlandet inom fyra månader räknat från Kroatiens anslutningsdag.
 KAPITEL III
 Slutbestämmelser och allmänna bestämmelser
 ARTIKEL 4
 Tunisien förbinder sig att i samband med denna utvidgning av unionen inte göra några anspråk, framställningar eller hänskjutanden och inte ändra eller frånträda några medgivanden enligt artiklarna XXIV.6 och XXVIII i Gatt 1994.
 ARTIKEL 5
 Efter det att detta protokoll har paraferats ska unionen tillställa sina medlemsstater och Republiken Tunisien den kroatiska språkversionen av avtalet. Med förbehåll för att detta protokoll träder i kraft ska den språkversion som avses i första meningen vara giltig på samma villkor som de bulgariska, danska, engelska, estniska, finska, franska, grekiska, italienska, lettiska, litauiska, maltesiska, nederländska, polska, portugisiska, rumänska, slovakiska, slovenska, spanska, svenska, tjeckiska, tyska, ungerska och arabiska språkversionerna av avtalet.
 ARTIKEL 6
 Detta protokoll ska utgöra en integrerad del av avtalet.
 ARTIKEL 7
 1
 Detta protokoll ska godkännas av Europeiska unionen, av Europeiska unionens råd på medlemsstaternas vägnar och av Tunisien, i enlighet med deras egna förfaranden. De avtalsslutande parterna ska till varandra anmäla att de förfaranden som är nödvändiga för detta har slutförts. Godkännandeinstrumenten ska deponeras hos Europeiska unionens råds generalsekretariat.
 2.
 Detta protokoll träder i kraft den första dagen i den månad som följer på den dag då alla parter till varandra har anmält att de förfaranden som är nödvändiga för detta har slutförts.
 3.
 Protokollet ska tillämpas provisoriskt från och med den 1 juli 2013 i avvaktan på att det träder i kraft.
 ARTIKEL 8
 Detta protokoll är upprättat i två exemplar på arabiska, bulgariska, danska, engelska, estniska, finska, franska, grekiska, italienska, kroatiska, lettiska, litauiska, maltesiska, nederländska, polska, portugisiska, rumänska, slovakiska, slovenska, spanska, svenska, tjeckiska, tyska, ungerska, vilka alla texter är lika giltiga.
 TILL BEVIS HÄRPÅ har undertecknade befullmäktigade
 undertecknat detta protokoll.
 Utfärdat i... den... år...
 PÅ EUROPEISKA UNIONENS OCH DESS MEDLEMSSTATERS VÄGNAR
 PÅ REPUBIKEN TUNISIENS VÄGNAR
 (1)
 Om fakturadeklarationen upprättas av en godkänd exportör i den mening som avses i artikel 23 i protokollet, ska numret på dennes tillstånd anges här. Om fakturadeklarationen inte upprättas av en godkänd exportör ska orden inom parentes utelämnas eller utrymmet lämnas tomt.
 (2)
 Produkternas ursprung ska anges. Om fakturadeklarationen helt eller delvis avser produkter med ursprung i Ceuta och Melilla i den mening som avses i artikel 38 i protokollet, ska exportören tydligt ange dessa produkter, genom koden ”CM”, i det dokument i vilket deklarationen upprättas.
 (3)
 Om fakturadeklarationen upprättas av en godkänd exportör i den mening som avses i artikel 23 i protokollet, ska numret på dennes tillstånd anges här. Om fakturadeklarationen inte upprättas av en godkänd exportör ska orden inom parentes utelämnas eller utrymmet lämnas tomt.
 (4)
 Produkternas ursprung ska anges. Om fakturadeklarationen helt eller delvis avser produkter med ursprung i Ceuta och Melilla i den mening som avses i artikel 38 i protokollet, ska exportören tydligt ange dessa produkter, genom koden ”CM”, i det dokument i vilket deklarationen upprättas.
 (5)
 Om fakturadeklarationen upprättas av en godkänd exportör i den mening som avses i artikel 23 i protokollet, ska numret på dennes tillstånd anges här. Om fakturadeklarationen inte upprättas av en godkänd exportör ska orden inom parentes utelämnas eller utrymmet lämnas tomt.
 (6)
 Produkternas ursprung ska anges. Om fakturadeklarationen helt eller delvis avser produkter med ursprung i Ceuta och Melilla i den mening som avses i artikel 38 i protokollet, ska exportören tydligt ange dessa produkter, genom koden ”CM”, i det dokument i vilket deklarationen upprättas.
 (7)
 Om fakturadeklarationen upprättas av en godkänd exportör i den mening som avses i artikel 23 i protokollet, ska numret på dennes tillstånd anges här. Om fakturadeklarationen inte upprättas av en godkänd exportör ska orden inom parentes utelämnas eller utrymmet lämnas tomt.
 (8)
 Produkternas ursprung ska anges. Om fakturadeklarationen helt eller delvis avser produkter med ursprung i Ceuta och Melilla i den mening som avses i artikel 38 i protokollet, ska exportören tydligt ange dessa produkter, genom koden ”CM”, i det dokument i vilket deklarationen upprättas.
 (9)
 Dessa uppgifter kan utelämnas om de redan finns angivna i själva dokumentet.
 (10)
 Se artikel 22.5 i protokollet. I de fall där exportören inte är skyldig att underteckna behöver inte heller namnet på den person som undertecknar deklarationen anges.
 (11)
 Om ursprungsdeklarationen upprättas av en godkänd exportör, måste den godkände exportörens tillståndsnummer anges i detta utrymme. Om ursprungsdeklarationen inte upprättas av en godkänd exportör, ska texten inom parentes utelämnas eller utrymmet lämnas tomt.
 (12)
 Produkternas ursprung ska anges. Om ursprungsdeklarationen helt eller delvis hänför sig till produkter med ursprung i Ceuta och Melilla, måste exportören klart ange dem i det dokument på vilket deklarationen upprättas med hjälp av symbolen ”CM”.
 (13)
 Fyll i. Stryk det som inte är tillämpligt.
 (14)
 Om ursprungsdeklarationen upprättas av en godkänd exportör, måste den godkände exportörens tillståndsnummer anges i detta utrymme. Om ursprungsdeklarationen inte upprättas av en godkänd exportör, ska texten inom parentes utelämnas eller utrymmet lämnas tomt.
 (15)
 Produkternas ursprung ska anges. Om ursprungsdeklarationen helt eller delvis hänför sig till produkter med ursprung i Ceuta och Melilla, måste exportören klart ange dem i det dokument på vilket deklarationen upprättas med hjälp av symbolen ”CM”.
 (16)
 Fyll i. Stryk det som inte är tillämpligt.
 (17)
 Om ursprungsdeklarationen upprättas av en godkänd exportör, måste den godkände exportörens tillståndsnummer anges i detta utrymme. Om ursprungsdeklarationen inte upprättas av en godkänd exportör, ska texten inom parentes utelämnas eller utrymmet lämnas tomt.
 (18)
 Produkternas ursprung ska anges. Om ursprungsdeklarationen helt eller delvis hänför sig till produkter med ursprung i Ceuta och Melilla, måste exportören klart ange dem i det dokument på vilket deklarationen upprättas med hjälp av symbolen ”CM”.
 (19)
 Fyll i. Stryk det som inte är tillämpligt.
 (20)
 Om ursprungsdeklarationen upprättas av en godkänd exportör, måste den godkände exportörens tillståndsnummer anges i detta utrymme. Om ursprungsdeklarationen inte upprättas av en godkänd exportör, ska texten inom parentes utelämnas eller utrymmet lämnas tomt.
 (21)
 Produkternas ursprung ska anges. Om ursprungsdeklarationen helt eller delvis hänför sig till produkter med ursprung i Ceuta och Melilla, måste exportören klart ange dem i det dokument på vilket deklarationen upprättas med hjälp av symbolen ”CM”.
 (22)
 Fyll i. Stryk det som inte är tillämpligt.
 (23)
 Om ursprungsdeklarationen upprättas av en godkänd exportör, måste den godkände exportörens tillståndsnummer anges i detta utrymme. Om ursprungsdeklarationen inte upprättas av en godkänd exportör, ska texten inom parentes utelämnas eller utrymmet lämnas tomt.
 (24)
 Produkternas ursprung ska anges. Om ursprungsdeklarationen helt eller delvis hänför sig till produkter med ursprung i Ceuta och Melilla, måste exportören klart ange dem i det dokument på vilket deklarationen upprättas med hjälp av symbolen ”CM”.
 (25)
 Fyll i. Stryk det som inte är tillämpligt.
 (26)
 Dessa uppgifter kan utelämnas om de redan finns angivna i själva dokumentet.
 (27)
 Se artikel 22.5 i protokollet. I de fall där exportören inte är skyldig att underteckna behöver inte heller namnet på den person som undertecknar deklarationen anges.


type: wikipedia

text:
Austria ajalugu käsitleb selle riigi ajalugu esiajast kuni tänapäevani.
 Esiajalugu
 Lähemalt vaata artiklit Austria esiajalugu
 Praeguse Austria ala oli asustatud juba paleoliitikumis.
 Varane ajalugu
 Esimene riiklik moodustis tänapäeva Austria alal oli keltide kuningriik Noricum, mis tekkis mitme keldi hõimu liitumisel noride hõimu juhtimise alla.
 Noricumist on palju müüte ja legende, sealhulgas müüt pealinnast Noreiast, mille asukohta pole suudetud üheselt kindlaks teha. Noricumi tunti eeskätt tähtsaima ekspordiartikli raua järgi. Sealne raud olevat kõvaduselt suutnud võistelda terasega.
 Suurem osa teavet Noricumi kohta pärineb Vana-Rooma ajaloolastelt, kes kujutasid sealset rahvast ebatavaliselt rahumeelse ja poliitiliselt osava rahvana, kes elas kaua Rooma riigi rahumeelse naabrina. Lõpuks lülitati Noricum ilma konfliktita Rooma riigi koosseisu. Plinius Vanema teatel ei alistunud võitluseta üksnes pealinn, mis vallutati aastal 16 eKr.
 Saksa-Rooma riigi mark
 Austria, eriti tänapäeva Austria idaosa ajalugu algab umbes 10. sajandist Frangi riigi äärealana.
 Karl Suure ajal oli Frangi riigis piirimark avaaride vastu. Ungarlaste sissetungid hävitasid selle. Pärast kolme Pressburgi (tänapäeva Bratislava) lahingut suvel 907 tõmmati Ida-Frangi riigi piir tagasi Ennsi jõeni.
 Margi ülevaataja oli kuninga poolt määratud comes või dux. Lõpuks sai tema tiitliks "markkrahv".
 Aastal 919 sündis Ida-Frangi riigi baasil Saksa riik. Saksimaa hertsog ja Saksa kuningas Heinrich I kogus saksa hõimud kokku uude riiki Regnum Teutonicum. Tema poeg Otto I tegi riigi piiride ääres 955 Lechfeldi lahinguga alatiseks lõpu ungarlaste ohule: ungarlased muutusid sestsaadik paikseks. See aga tegi Ennsi ja Leitha jõe vahelise väheasustatud ala vabaks uuele asustusele.
 Kui Otto I Suur krooniti 962 Roomas keisriks, sündis Saksa Rahva Püha Rooma riik (Sacrum Imperium Romanum Nationis Germanicae). Sestsaadik kuulus Saksa kuningatele Rooma keisrikroon. Ühtlasi sidus see nende saatuse tihedalt Itaalia ja paavstlusega.
 Idamark Baieri hertsogkonnas
 Baieri hertsogkond
 10. sajandi teisel poolel tekkis Ennsist ida pool jälle Baieri hertsogile alluv markkrahvkond, mida nimetati Marchia Orientalis (Idamark).
 Aastal 976 läänistati see mark Leopold Ile (Liutpoldile) Babenbergide soost ning 996 mainiti juba ürikutes esmakordselt maad nimega Ostarrichi, millest hiljem kujunes Austria saksakeelne nimi Österreich ('Idariik'). Selle nime kõrval kasutati aga väga kaua nimekuju Osterland ning selle maa elanikke nimetati Ostermann ja Osterfrau.
 Babenbergid ajasid sihikindlat raadamis- ja koloniseerimispoliitikat ning rajasid koos teiste suguvõsadega, sealhulgas Kuenringitega, kindlustatud maaisandavõimu. Maaisanda residents asus algul Pöchlarnis, hiljem Melkis.
 Markkrahv Leopold III-l õnnestus saada keisridünastiaga sugulaseks. Et ta asutas kloostreid (eelkõige Klosterneuburgi), kuulutati ta pühakuks.
 Austria markkrahvid:
 976–994, Leopold I
 994–1018, Heinrich I
 1018–1055, Adalbert
 1055–1075, Ernest
 1075–1102, Leopold II Ilus
 1102–1136, Leopold III Püha
 1136–1141, Leopold IV Helde
 1141–1177, Heinrich II Jasomirgott (1156. aastast Austria hertsog)
 Staufenite ja Welfide vahelise konflikti käigus läks Baieri hertsogiriik 1139 Babenbergide kätte. Kui keiser Friedrich I tahtis sellele tülile lõpu teha, andis ta Baieri hertsogiriigi Welfidele tagasi, kuid see-eest andis ta "Privilegium Minusega" Ostarrichile hertsogiriigi staatuse.
 Austria hertsogkond, Saksa-Rooma riigis
 , Saksa-Rooma riik
 Esimene Austria hertsog oli Heinrich Jasomirgott, kes 1146 tegi Viini oma residentsilinnaks. 1156. aastal oli endine Idamark lõplikult Baieri hertsogkonnast lahutatud ja sai hertsogkonnaks niinimetatud "Privilegium Minuse" järgi. "Georgenberger Handfeste" määras 1186. aastal Traungau krahvide Steyride valduse Babenbergidele. Sellega kujunes välja Steiermark, mis hõlmas ka tänapäeva Ülem-Austria keskosa.
 Austria hertsogid
 1141–1177, Heinrich II Jasomirgott (1156. aastast Austria hertsog)
 1177–1194, Leopold V Vooruslik
 1195–1198, Friederich I
 1198–1230, Leopold VI Võidukas
 1230–1246, Friederich II Sõjakas/Riiakas
 1246–1248, Friederich III
 Leopold VI ajal oli kõrgkeskaegse Austria kultuuriline kõrgaeg. Tema valitsemise ajal tuli kunstis kasutusele gooti stiil. Tema poja Friedrich II-ga suri 1246 Babenbergide meesliin välja. Paljude järglasekandidaatide seast pääses võimule Böömimaa kuningas Otakar II (Ottokar Přemysl), kelle seisused kutsusid 1256 maale, et ta segadustele lõpu teeks. Tema poliitika oli suunatud aadli tagasitõrjumisele ja linnakodanluse soosimisele, mistõttu viinlased mäletasid teda veel Habsburgide ajal kaua hea sõnaga. Kui ta püüdis haarata keisrivõimu, seisis talle vastu Saksa kuningas Rudolf von Habsburg, kes teda 1278 Marchfeldi lahingus võitis. Samas lahingus Ottokar langes. Sestsaadik olid Habsburgid Ostarrichi ja Steiermargi hertsogiteks.
 Rudolf I von Habsburg oli alates 1273. aastast Saksa-Rooma riigi kuningas, aastal 1274 tunnustas teda paavst Gregorius X, kuid ta jäi mitmesugustel põhjustel Saksa-Rooma keisriks kroonimata. Aastal 1278 andis ta Austria oma poegadele.
 Aastal 1335 said Habsburgid Görzi krahvide pärijateks Kärnteni hertsogkonnas ja Kraini hertsogkonnas ning 1363 langes ka Tirool Margarete Maultaschilt hertsog Rudolf IV-le. Rudolf IV oli hiliskeskaja intrigaanlikemaid valitsejaid. Ta rakendas mitmesuguseid meetmeid, mis eelkõige suurendasid Viini linna tähtsust. Ta laskis võltsida "Privilegium Maiuse", mis tõstis Austria ertshertsogkonnaks ning andis talle riigis rea privileege. Kuid keiser Karl IV lükkas "Privilegium Maiuse", mis väideti pärinevat Rooma ajast, võltsinguna tagasi ning seda tunnustas alles 90 aastat hiljem Habsburgist keiser Friedrich III.
 14. sajandi lõpul ja 15. sajandi algul jagati Austria kolme Habsburgide liini vahel. Albrechti liin (albertiinid) sai endale Austria hertsogi tiitli ning Ülem- ja Alam-Austria koos Viiniga, Leopoldi liin (leopoldiinid) sai Steiermargi hertsogiteks, Tirooli liinile läks Tirooli krahvkond. 15. sajandi keskpaigaks suri Albrechti liin välja ning Austria hertsogi (alates 1453. aastast ertshertsogi) tiitel läks Leopoldi liini kätte, mis sajandi lõpuks ühendas kõik Habsburgide valdused.
 Steiermargi hertsogkond
 Austria ertshertsogiriik Saksa-Rooma riigis
 16. sajandil, kui Habsburgidest sai Euroopa võimsaim dünastia, kujunes Austria nende valduste keskuseks. Alates 15. sajandi keskpaigast oli Viin ka Saksa-Rooma riigi keskuseks. 16. sajandi alguseks oli keiser Maximilian I ühendanud oma võimu alla enamiku Madalmaadest ja taotles võimu ka Põhja-Itaalia üle, samuti pani ta abielulepingutega aluse Habsburgide võimule Ungari ja Böömimaa üle. 1521 jagas keiser Karl V Habsburgide valdused kaheks: tema järglased hakkasid valitsema Hispaaniat, Milanot ja Madalmaid, Austria, Böömimaa ja Ungari (ning ka keisritiitel) läksid aga ta venna Ferdinandi ning tema järeltulijate kätte. 18. sajandi alguses, Hispaania pärilussõja järel, said Austria Habsburgid enda võimu alla ka Lõuna-Madalmaad (Belgia). Austria Habsburgid valitsesid ertshertsogitena kuni 1780. aastani, mil nad välja surid. Habsburgi-Lotringi dünastia valitses Austrias kuni 1918. aastani.
 17. sajandi jooksul olid Austria ertshertsogiks sageli mitu isikut korraga, kuid kõik kõrvalliinid surid 18. sajandi alguseks välja. Karl VI pärandas pragmaatilise sanktsiooniga oma valdused tütar Maria Theresiale, kes oli ka viimane tegelik Habsburg. Kuid teised riigid keeldusid Karli surres sanktsiooni tunnistamast ning tungisid 1740 Austriale kallale, toimus Austria pärilussõda (1740–1748). Selle tulemusena säilitas Maria Theresia endale ja oma järglastele Austria ning muud Habsburgide valdused. Tema poeg, keiser Joseph II, püüdis Austriat ning teisi oma valdusi muuta ühtseks saksalikuks riigiks, kuid see ebaõnnestus. Tema vennapoeg Franz II muutis aga 1804. aastal oma valdused ühtseks Austria keisririigiks, kartes, et Napoleon I võib Saksa-Rooma riigi kaotada ning Habsburgide valdused laiali jagada. Kaks aastat hiljem Saksa-Rooma riik kaduski ning vastloodud Austria keisririik kaotas samuti osa oma valdustest Napoleoni liitlastele.
 Austria keisririik
 1815 sai Austriast Euroopa võimsamaid riike, kuna Viini kongressi järel sai keisririik tagasi vahepeal kaotatud valdused ning Austria keisrist sai ka Saksa Liidu juht. Tegelikult juhtis riiki kantsler Metternich, kes oli võimul kuni 1848. aastani. Siis puhkes riigis revolutsioon, mis lõppes teovõimetu keisri Ferdinand I troonist loobumisega oma vennapoja Franz Josephi kasuks. Viimane valitses riiki kuni 1916. aastani. Pärast revolutsioone muutus üha aktuaalsemaks Saksamaa ühendamise idee ning süvenes Preisimaa ja Austria konkurents, kummast saab ühendaja ning peamine jõud tulevases riigis. 1866 toimus otsustav Preisi-Austria sõda, kus austerlased said iganenud taktika, puuduliku armeejuhtimise ning relvastuse puudujääkide tõttu Königgrätzi lahingus lüüa. Preisimaa ühendas järgmise nelja aastaga Saksamaa enda võimu alla Saksa keisririigiks, Austria jäi sellest välja. 1867 toimus aga Austria riigi reorganiseerimine Austria-Ungariks, sest keiser lootis nii sisepingeid maandada ja olla valmis Preisimaalt revanši võtmiseks. Kuid seda võimalust Austrial enam ei tulnud, temast sai hoopis Saksamaa liitlane.
 Austria-Ungari
 Austria-Ungari keisririigis eksisteerisid tegelikult kaks riiki: keisririik (kuni 1915. aastani mitteametlikult, seejärel ametlikult keiserlik Austria; das kaiserliche Österreich) ning Ungari kuningriik. Austria keiser ja Ungari kuningas olid üks ja sama isik. Sisekorralduselt olid Ungari ja Austria osa aga väga erinevad. Ungaris sai alguse ungarlaste domineerimine vähemusrahvuste üle, Austriast kujunes aga hoopis föderatsioonisarnane moodustis. Välispoliitikas jäi Austria-Ungari üha enam Saksamaa varju ning kaotas sisuliselt oma poliitilise sõltumatuse. 1908 annekteeris Austria Bosnia-Hertsegoviina, vallandades Bosnia kriisi. Et Saksamaa polnud toona veel sõjaks valmis, lahendati see siiski diplomaatiliselt. Kuid kuna vastuolud Euroopas üha kasvasid, siis piisas lõpuks vaid Austria-Ungari troonipärija Franz Ferdinandi tapmisest, et algaks esimene maailmasõda. Austria väed tegutsesid selles suhteliselt mannetult ning Saksamaa pidi neid tihti hädast välja aitama. Siseriiklikud pinged selles multietnilises impeeriumis üha kasvasid, kuigi enamik riigi elanikest jäi keisritruuks kuni 1918. aastani. Siis oli sõjaline kaotus aga selge ning prestiiži kaotanud Habsburgide koda ei suutnud riiki enam koos hoida. 11. novembril 1918 lakkas Austria-Ungari keisririik olemast.
 Esimene Austria vabariik kuni 1934. aastani
 1918. aastal kehtestati Austrias vabariiklik riigikord. Võitjariigid otsustasid Austriat nagu Saksamaadki võimalikult karmilt kohelda ning piirasid riigi territooriumi vaid sakslastega asustatud aladega: nn. Saksa-Austria riigile jäid Tirool, Ülem- ja Alam-Austria, Steiermark ning Burgenland. Austrial keelati ka Saksamaaga ühinemine, see idee oli vabariigi algupoolel üpris populaarne. Austria püsis demokraatlikuna kuni 1934. aastani, mil natside võimuletulekuoht sundis riigikantslerit kehtestama diktatuuri.
 Austrofašism ja seisusteriik
 Austrofašism ja Seisusteriik
 1930. aastate alguses hakkasid Euroopas võimule tulema diktatuurid. Sellest ei pääsenud ka Austria. Eriti Heimwehr esindas fašistlikke ideid Itaalia eeskujul.
 1932. aastal nimetas Austria liidupresident Wilhelm Miklas Dollfußi Austria liidukantsleriks. Lisaks kantsleriametile oli Dollfuß ka välisminister. Majanduskriisi ja Saksamaal natsionaalsotsialistide võimuletuleku tõttu ebastabiilseks muutunud poliitilises olukorras kehtestas Dollfuß 1933. aasta märtsis Austrias autoritaarse režiimi. 1933. aastal kõrvaldas kristlik-sotsiaalse partei liidukantsler Engelbert Dollfuß parlamendi võimult, parlament saadeti laiali ning Dollfuß alustas autoritaarse seisusteriigi rajamist fašistliku eeskuju järgi. Ta keelustas kõik parteid peale Isamaarinde ning laskis poliitilised vastased arreteerida. Ka Austria natsionaalsotsialistid keelati, mis tähendas Austria iseseisvuse veelkordset kinnitamist.
 Linzis tekkis 12. veebruaril 1934 ühe maja läbiotsimise ajal äge konflikt sotsiaaldemokraatide, Heimwehri ja liiduväe (Bundesheer) vahel, millest sugenes kodusõda. Lõpuks olid sotsiaaldemokraadid võidetud ja algas Dollfußi diktatuur.
 25. juulil 1934 leidis aset natsionaalsotsialistide riigipöördekatse (juuliputš). 154 sõduriteks ja politseinikeks maskeeritud Austria SS-last ründasid liidukantsleri bürood, liidukantsler Dollfußi tulistati ning varsti ta suri saadud haavadesse. Teine putšistide rühm hõivas RAVAG-i ringhäälingustuudiod ning levitas valeteadet, nagu oleks Dollfuß andnud valitsusasjad üle oma järglasele Anton Rintelenile. See oli kokkulepitud märguanne, millest algas natsionaalsotsialistide ülestõus kogu Austrias, mille aga politsei ja liiduvägi mõne päeva pärast maha surusid. Austria uueks juhiks sai Kurt Schuschnigg, kes jäi võimule kuni 11. märtsini 1938, mil ta pidi Hitleri survel tagasi astuma.
 Austria Saksamaa osana
 11. märtsil 1938 okupeerisid Saksamaa väed Austria (anšluss) ja riigi juhiks määrati nats Arthur Seyss-Inquart. Järgmisel päeval toimunud rahvahääletus kiitis heaks riigi liitmise Saksamaaga. Austriast sai 13. märtsil Saksamaa 13. liidumaa (Ostmark). Mõni aeg pärast anšlussi arreteeriti Austria sotsialistlikud ja katoliiklikud poliitikud ja saadeti koonduslaagritesse, sama juhtus ka Austria juutidega.
 28. märtsil 1945 jõudsid Austriasse Ameerika Ühendriikide, paar päeva hiljem ka Nõukogude Liidu väed. Viimased vallutasid Viini 13. aprillil ja riik jagati liitlaste vahel okupatsioonitsoonideks.
 Okupeeritud Austria pärast teist maailmasõda
 Pärast Teist maailmasõda olid Austria ja Viin (nagu ülejäänud Saksamaagi) jagatud okupatsioonitsoonideks Briti, Prantsusmaa, USA ja NSV Liidu vahel, kokku kaheksa tsooni. Siiski lasti seal tegutseda ka Austria valitsusel, mille välispoliitiline suhtlus oli küll väga piiratud ja ka sisepoliitikas pidi ta jälgima okupeerijate suuniseid. Alles 1955. aastal jõuti kokkuleppele okupatsiooni lõpetamises (Austria riigileping). Erinevalt ülejäänud Saksamaast sai sellest ühendatud, neutraalne ja demokraatlik riik.
 Teine Austria vabariik kuni tänapäevani
 Austria okupatsioon lõppes ametlikult 26. oktoobril 1955, mil kehtima hakkas uus Austria konstitutsioon. Sellega kuulutati maa igavesti neutraalseks. Poliitikas hakkasid suurimat rolli mängima kristlik-demokraatlik Austria Rahvapartei (ÖVP) ja Austria Sotsiaaldemokraatlik Partei (SPÖ), mis alguses olid omavahel koalitsioonis, alates 1966. aastast hakkasid aga eraldi võimule pürgima. Tähtsuselt kolmandaks kujunes parempoolne Austria Vabaduspartei (FPÖ), mis alates 1980. aastatest muutus paremäärmuslikuks.
 Seoses Austria poliitikaga tekkis mitmeid skandaale. 1986. aastal presidendiks valitud Kurt Waldheimi hakati süüdistama osalemises natsikuritegudes ja nõnda sattus riik mõneks ajaks põlu alla. Uuesti juhtus see 1999. aastal, mil FPÖ valimised võitis ja ÖVP-ga koalitsiooni moodustas. Koalitsioon kestis probleemidest hoolimata kuni 2007. aastani. Seejärel asus ametisse SPÖ juhitav valitsus, mis võttis koalitsiooni ka ÖVP.


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 Ważna informacja prawna
 |
 21987A0926(01)
 Dziennik Urzędowy L 273 , 26/09/1987 P. 0035 - 0039 Specjalne wydanie fińskie: Rozdział 11 Tom 13 P. 0029 Specjalne wydanie szwedzkie: Rozdział 11 Tom 13 P. 0029
 Wymiana listówpomiędzy Radą Europy a Wspólnotą Europejską dotycząca konsolidacji i wzmożenia współpracy(87/476/EWG)A. List Rady EuropyStrasbourg, dnia 16 czerwca 1987 rokuSzanowny Panie,W rezolucji (85) 5 w sprawie współpracy między Radą Europy a Wspólnotą Europejską, przyjętej w dniu 25 kwietnia 1985 roku, na swej 76. Sesji Komitet Ministrów wyraził przekonanie, że solidarność europejską wzmocniłaby konsolidacja i wzmożenie współpracy między Radą Europy a Wspólnotą Europejską, będącymi podstawowymi instytucjami struktur europejskich, wyrażając wolę wspierania bliższej współpracy między obiema instytucjami w celu osiągnięcia postępu we współpracy, w możliwie najszerszych ramach europejskich, przy jednoczesnym pełnym poszanowaniu różnic w ich charakterze i procedurach.W tym duchu Komitet Ministrów polecił mi nawiązanie kontaktów z kompetentnymi organami Wspólnoty Europejskiej w celu wypracowania wspólnie z nimi konkretnych propozycji mających na celu wzmocnienie współpracy między naszymi dwoma instytucjami.O wynikach tych kontaktów Komitet Ministrów został poinformowany w sprawozdaniu, które przedłożyłem w tej sprawie, oraz uzgodnił, nie przesądzając o wewnętrznym podziale kompetencji między Wspólnotą a jej Państwami Członkowskimi, że w przyszłości:a) Wspólnota Europejska, reprezentowana przez Komisję, będzie zapraszana do udziału w interesujących obie strony pracach komitetów ustanowionych przez Komitet Ministrów, w skład których wchodzić będą osoby powołane przez rządy Państw Członkowskich, w tym komitetów tego rodzaju ustanawianych w ramach Umów Częściowych.W przypadkach, kiedy Wspólnota uczestniczyła w opracowywaniu projektu Konwencji lub Umowy Europejskiej, Wspólnota, reprezentowana przez Komisję, będzie zapraszana do uczestniczenia za pośrednictwem swoich przedstawicieli w posiedzeniach Komitetu Delegatów Ministrów, na których taki projekt ma być omawiany.b) W przypadku projektu jakiejkolwiek nowej Konwencji lub Umowy Europejskiej, rozważana będzie celowość włączenia ustępu umożliwiającego przystąpienie przez Wspólnotę Europejską do Konwencji lub Umowy w charakterze strony, przy założeniu, że włączenie takiej klauzuli nie wpłynęłoby w żaden sposób na ostateczną decyzję kompetentnych organów Wspólnoty w sprawie zawarcia Konwencji lub Umowy przez Wspólnotę.c) Wspólnota Europejska, reprezentowana przez Komisję, będzie zapraszana do udziału w interesujących obie strony pracach Konferencji Ministrów Wyspecjalizowanych, z którymi Rada Europy nawiązała szczególne stosunki robocze, bez uszczerbku dla decyzji, jakie mogą zostać podjęte przez właściwe organy tych konferencji.Ponadto, uwzględniając wyniki naszych kontaktów i pragnienie działania w pragmatyczny sposób bez tworzenia nowych struktur biurokratycznych, Komitet Ministrów zatwierdził następujące działania, które bez uszczerbku dla późniejszego zawarcia ogólnej umowy ze Wspólnotą Europejską i które uwzględniając powyższe ustalenia mogłyby zostać przyjęte przez obie strony zamiast ustanowionych na mocy porozumień zawartych w dniu 18 sierpnia 1959 roku w drodze wymiany listów między Sekretarzem Generalnym Rady Europy i Przewodniczącymi Komisji Europejskiej Wspólnoty Gospodarczej oraz Europejskiej Wspólnoty Energii Atomowej.A. W zakresie stosunków między Komitetem Ministrów a Komisją Wspólnot Europejskich:1. Komisja będzie przesyłać Komitetowi Ministrów ogólne sprawozdanie roczne wymienione w artykule 18 Traktatu ustanawiającego Jedną Radę i Jedną Komisję Wspólnot Europejskich. Ze swojej strony Komisja będzie otrzymywać statutowe sprawozdania Komitetu Ministrów oraz sprawozdania dotyczące postępów we współpracy europejskiej, przedkładane Komitetowi Ministrów przez Sekretarza Generalnego Rady Europy.2. Komitet Ministrów może zapraszać Komisję do udziału w rozmowach dotyczących postępów we współpracy europejskiej oraz innych kwestii stanowiących przedmiot wspólnego zainteresowania obu stron.3. Komisję może być zapraszana do uczestniczenia, za pośrednictwem swoich przedstawicieli, w posiedzeniach Komitetu Delegatów Ministrów dotyczących kwestii stanowiących przedmiot wspólnego zainteresowania obu stron.4. Komitet Ministrów może kierować do Komisji wszelkie uwagi, jakie może mieć do sprawozdań przedłożonych przez Komisję, lub w innych kwestiach stanowiących przedmiot zainteresowania obu stron.5. Sekretarz Generalny Komisji będzie brać udział, z zasady raz do roku, w wymianie poglądów z Komitetem Delegatów Ministrów, w celu podsumowania stanu współpracy między Radą Europy a Wspólnotą.B. W zakresie stosunków między Sekretarzem Generalnym Rady Europy a Komisją Wspólnot Europejskich:1. Sekretarz Generalny i Komisja będą konsultować się wzajemnie, w niezbędnych przypadkach, w sprawach stanowiących przedmiot zainteresowania obu stron. Celem konsultacji będzie koordynacja i uzgadnianie, w możliwe największym zakresie, wspólnych działań oraz możliwie najszersze stosowanie treści instrumentów i innych dokumentów przyjętych przez jedną ze stron.2. Spotkania na wysokim szczeblu między urzędnikami Sekretariatu Rady Europy i Komisji będą organizowane, w miarę potrzeby, dla omówienia kwestii stanowiących przedmiot zainteresowania obu stron w określonych dziedzinach, uzyskania informacji o programach obu stron, podsumowania stanu współpracy oraz, ewentualnie, określenia projektów, które mogłyby być zrealizowane wspólnie, wraz z harmonogramem i planem finansowym ich realizacji. Spotkania takie będą organizowane okresowo, w szczególności w dziedzinie zagadnień prawnych, społecznych i zdrowia, oświaty i kultury, dziedzictwa i środowiska naturalnego, bez uszczerbku dla możliwości zwoływania podobnych spotkań w innych dziedzinach stanowiących przedmiot zainteresowania obu stron.3. Komisja będzie zapraszać we właściwych przypadkach przedstawicieli Sekretariatu Rady Europy do uczestniczenia, w charakterze obserwatorów, w pracach jej komitetów ekspertów i grup doradczych rozpatrujących sprawy stanowiące przedmiot zainteresowania obu stron.4. Sekretarz Generalny Rady Europy i Komisja będą podejmować odpowiednie działania w celu zapewnienia ścisłych kontaktów i współpracy między urzędnikami obu instytucji, zajmujących się dziedzinami stanowiącymi przedmiot zainteresowania obu stron. W tym celu każda ze Stron wyznacza wyższego urzędnika, którego zadaniem jest śledzenie postępu we współpracy między obydwiema instytucjami oraz pełnienie funkcji punktu kontaktowego w tym zakresie.Będę wdzięczny za poinformowanie mnie, czy powyższe uzgodnienia mogą zostać zaakceptowane przez Komisję.Proszę przyjąć, Szanowny Panie, wyrazy mojego najwyższego poważaniaMarcelino OrejaSekretarz Generalny Rady EuropyB. List Komisji Wspólnot EuropejskichBruksela, dnia 16 czerwca 1987 rokuSzanowny Panie,Mam zaszczyt potwierdzić odbiór Pańskiego listu z dnia dzisiejszego, dotyczącego współpracy między Radą Europy a Wspólnotą Europejską.Chciałbym poinformować Pana, że Komisja Wspólnot Europejskich podziela przekonanie Komitetu Ministrów, iż solidarność europejska byłaby wzmocniona konsolidacją i wzmożeniem współpracy między Radą Europy i Wspólnotą Europejską, będącymi podstawowymi instytucjami struktur europejskich, wyrażając wolę wspierania bliższej współpracy między obiema instytucjami w celu osiągnięcia postępu we współpracy, w możliwie najszerszych ramach europejskich, przy jednoczesnym pełnym poszanowaniu różnic w ich charakterze i procedurach.Komisja z zadowoleniem przyjmuje do wiadomości postanowienia, które Komitet Ministrów postanowił przyjąć zgodnie z treścią sprawozdania przedłożonego przez Pana Sekretarza, mające na celu ułatwienie uczestniczenia przez Wspólnotę w pracach Rady Europy, oraz przyjmuje do wiadomości jego treść.Ponadto, uwzględniając wyniki naszych kontaktów i pragnienie pragmatycznego działania, bez tworzenia nowych struktur biurokratycznych, mam przyjemność poinformować Pana w imieniu Komisji Wspólnot Europejskich, że zatwierdzam opisane w piśmie Pana Sekretarza i wyszczególnione poniżej działania, które bez uszczerbku dla późniejszego zawarcia ogólnej umowy ze Wspólnotą Europejską mogłyby zostać przyjęte przez obie Strony zamiast ustanowionych na mocy porozumień zawartych w dniu 18 sierpnia 1959 roku w drodze wymiany listów między Sekretarzem Generalnym Rady Europy i Przewodniczącymi Komisji Europejskiej Wspólnoty Gospodarczej oraz Europejskiej Wspólnoty Energii Atomowej.A. W zakresie stosunków między Komitetem Ministrów a Komisją Wspólnot Europejskich:1. Komisja będzie przesyłać Komitetowi Ministrów ogólne sprawozdanie roczne wymienione w artykule 18 Traktatu ustanawiającego Jedną Radę i Jedną Komisję Wspólnot Europejskich. Ze swojej strony Komisja będzie otrzymywać statutowe sprawozdania Komitetu Ministrów oraz sprawozdania dotyczące postępów we współpracy europejskiej, przedkładane Komitetowi Ministrów przez Sekretarza Generalnego Rady Europy.2. Komitet Ministrów może zapraszać Komisję do udziału w rozmowach dotyczących postępów we współpracy europejskiej oraz innych kwestii stanowiących przedmiot zainteresowania obu stron.3. Komisję może być zapraszana do uczestniczenia, za pośrednictwem swoich przedstawicieli, w posiedzeniach Komitetu Delegatów Ministrów dotyczących spraw stanowiących przedmiot zainteresowania obu stron.4. Komitet Ministrów może kierować do Komisji wszelkie uwagi, jakie może mieć do sprawozdań przedłożonych przez Komisję, lub w innych sprawach stanowiących przedmiot zainteresowania obu stron.5. Sekretarz Generalny Komisji będzie brać udział, z zasady raz do roku, w wymianie poglądów z Komitetem Delegatów Ministrów, w celu podsumowania stanu współpracy między Radą Europy a Wspólnotą.B. W zakresie stosunków między Sekretarzem Generalnym Rady Europy a Komisją Wspólnot Europejskich:1. Sekretarz Generalny i Komisja będą konsultować się wzajemnie, w niezbędnych przypadkach, w sprawach stanowiących przedmiot zainteresowania obu stron. Celem konsultacji będzie koordynacja i uzgadnianie, w możliwe największym zakresie, wspólnych działań oraz możliwie najszersze stosowanie treści instrumentów i innych dokumentów przyjętych przez jedną ze stron.2. Spotkania na wysokim szczeblu między urzędnikami Sekretariatu Rady Europy i Komisji będą organizowane, w miarę potrzeby, dla omówienia kwestii stanowiących przedmiotem zainteresowania obu stron w określonych dziedzinach, uzyskania informacji o programach obu stron, podsumowania stanu współpracy oraz, ewentualnie, określenia projektów, które mogłyby być zrealizowane wspólnie, wraz z harmonogramem i planem finansowym ich realizacji. Spotkania takie będą organizowane okresowo, w szczególności w dziedzinie zagadnień prawnych, społecznych i zdrowia, oświaty i kultury, dziedzictwa i środowiska naturalnego, bez uszczerbku dla możliwości zwoływania podobnych spotkań w innych dziedzinach stanowiących przedmiotem zainteresowania obu stron.3. Komisja będzie zapraszać we właściwych przypadkach przedstawicieli Sekretariatu Rady Europy do uczestniczenia, w charakterze obserwatorów, w pracach jej komitetów ekspertów i grup doradczych rozpatrujących sprawy stanowiące przedmiot zainteresowania obu stron.4. Sekretarz Generalny Rady Europy i Komisja będą podejmować odpowiednie działania w celu zapewnienia ścisłych kontaktów i współpracy między urzędnikami obu instytucji, zajmujących się dziedzinami stanowiącymi przedmiot zainteresowania obu stron. W tym celu każda ze Stron wyznacza wyższego urzędnika, którego zadaniem jest śledzenie postępu we współpracy między obydwiema instytucjami oraz pełnienie funkcji punktu kontaktowego w tym zakresie.Proszę przyjąć, Szanowny Panie, wyrazy mojego najwyższego poważaniaJacques DelorsPrzewodniczący Komisji Wspólnot Europejskich--------------------------------------------------


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 22006A0801(01)
 Dohoda mezi Evropským společenstvím a Ukrajinou o některých aspektech leteckých služeb
 Úřední věstník L 211 , 01/08/2006 S. 0024 - 0038
 Dohodamezi Evropským společenstvím a Ukrajinou o některých aspektech leteckých služebEVROPSKÉ SPOLEČENSTVÍna jedné straně aUKRAJINAna straně druhé(dále jen "strany"),BEROUCE NA VĚDOMÍ, že mezi všemi členskými státy Evropského společenství a Ukrajinou byly uzavřeny dvoustranné dohody o leteckých službách, které obsahují ustanovení, jež jsou v rozporu s právem Společenství,BEROUCE NA VĚDOMÍ, že Evropské společenství má výlučnou pravomoc ohledně řady aspektů, které mohou být obsaženy v dvoustranných dohodách o leteckých službách uzavřených mezi členskými státy Evropského společenství a třetími zeměmi,BEROUCE NA VĚDOMÍ, že podle práva Evropského společenství mají letečtí dopravci Společenství usazení na území členského státu právo na nediskriminační přístup na letecké trasy mezi členskými státy Evropského společenství a třetími zeměmi,S OHLEDEM na dohody mezi Evropským společenstvím a některými třetími zeměmi, podle nichž mají státní příslušníci těchto třetích zemí možnost nabýt vlastnictví leteckých dopravců, kterým byly vydány licence v souladu s právem Evropského společenství,UZNÁVAJÍCE, že některá ustanovení dvoustranných dohod o leteckých službách mezi členskými státy Evropského společenství a Ukrajinou, která jsou v rozporu s právem Evropského společenství, musí být uvedena do souladu s tímto právem, aby se vytvořil řádný právní základ pro letecké služby mezi členskými státy Evropského společenství a Ukrajinou a aby se zachovala nepřetržitost těchto leteckých služeb,BEROUCE NA VĚDOMÍ, že záměrem Evropského společenství v rámci těchto jednání není zvýšit celkový objem letecké dopravy mezi členskými státy Evropského společenství a Ukrajinou, narušit rovnováhu mezi leteckými dopravci Společenství a leteckými dopravci Ukrajiny, ani vyjednávat o změnách ustanovení stávajících dvoustranných dohod o leteckých službách, která se týkají provozních práv,SE DOHODLY TAKTO:Článek 1Obecná ustanovení1. Pro účely této dohody jsou definice uvedeny v příloze IV, pokud ze souvislostí nevyplývá jinak.2. Ve všech dohodách uvedených v příloze I se odkazy na státní příslušníky členského státu, který je stranou dané dohody, považují za odkazy na státní příslušníky členských států Evropského společenství.3. Ve všech dohodách uvedených v příloze I se odkazy na letecké dopravce členského státu, který je stranou dané dohody, považují za odkazy na letecké dopravce označené daným členským státem.Článek 2Označení členským státem1. Odstavec 2 nahrazuje odpovídající ustanovení článků uvedených v příloze II písm. a) týkající se označení leteckého dopravce příslušným členským státem, jeho oprávnění a povolení vydaných Ukrajinou.2. Po obdržení označení členským státem udělí Ukrajina odpovídající oprávnění a povolení s minimálním procesním zpožděním za předpokladu, že:i) letecký dopravce je usazen podle Smlouvy o založení Evropského společenství na území označujícího členského státu a má platnou provozní licenci v souladu s právem Evropského společenství,ii) členský stát odpovědný za vydání jeho osvědčení provozovatele letecké dopravy (AOC) vykonává a udržuje účinnou regulativní kontrolu leteckého dopravce a v označení je zřetelně určen příslušný letecký úřad aiii) letecký dopravce je vlastněn přímo nebo prostřednictvím většinového vlastnictví členskými státy nebo státními příslušníky členských států nebo jinými státy uvedenými v příloze III nebo státními příslušníky těchto jiných států a je fakticky kontrolován těmito státy nebo státními příslušníky.Článek 3Zamítnutí, zrušení, dočasné odnětí nebo omezení ze strany Ukrajiny1. Odstavec 2 nahrazuje odpovídající ustanovení článků uvedených v příloze II týkající se zamítnutí, zrušení, dočasného odnětí nebo omezení oprávnění nebo povolení leteckého dopravce označeného členským státem.2. Ukrajina může zamítnout, zrušit, dočasně odejmout anebo omezit oprávnění nebo povolení leteckého dopravce označeného členským státem v případech, kdy:i) letecký dopravce není usazen podle Smlouvy o založení Evropského společenství na území označujícího členského státu nebo nemá platnou provozní licenci v souladu s právem Evropského společenství,ii) členský stát odpovědný za vydání jeho osvědčení provozovatele letecké dopravy (AOC) nevykonává nebo neudržuje účinnou regulativní kontrolu leteckého dopravce nebo v označení není zřetelně určen příslušný letecký úřad neboiii) letecký dopravce není vlastněn a fakticky kontrolován přímo nebo prostřednictvím většinového vlastnictví členskými státy nebo státními příslušníky členských států nebo jinými státy uvedenými v příloze III nebo státními příslušníky těchto jiných států.Při výkonu svého práva podle tohoto odstavce nediskriminuje Ukrajina letecké dopravce Společenství z důvodu státní příslušnosti.Článek 4Bezpečnost1. Odstavec 2 doplňuje články uvedené v příloze II písm. c).2. Pokud členský stát označil leteckého dopravce, jehož účinnou regulativní kontrolu vykonává a udržuje jiný členský stát, uplatňují se práva Ukrajiny podle bezpečnostních ustanovení dohody mezi členským státem, který označil leteckého dopravce, a Ukrajinou rovněž na přijímání, vykonávání nebo udržování bezpečnostních standardů tímto jiným členským státem a na oprávnění k provozu tohoto leteckého dopravce.Článek 5Zdanění leteckých pohonných hmot1. Odstavec 2 doplňuje odpovídající ustanovení článků uvedených v příloze II písm. d).2. Bez ohledu na jakákoli jiná ustanovení, která jsou s tímto v rozporu, nebrání nic, co je stanoveno v dohodách uvedených v příloze II písm. d), členskému státu v uložení nediskriminačních daní, dávek, cel či různých poplatků na pohonné hmoty dodané na jeho území pro použití v letadle označeného leteckého dopravce Ukrajiny, který poskytuje služby mezi místem na území tohoto členského státu a jiným místem na území tohoto členského státu nebo na území jiného členského státu.Článek 6Přepravní sazby1. Odstavec 2 doplňuje články uvedené v příloze II písm. e).2. Sazby za přepravu uskutečněnou zcela v rámci Evropského společenství, které jsou účtovány leteckým dopravcem nebo dopravci označenými Ukrajinou podle dohody uvedené v příloze I a obsahující ustanovení uvedené v příloze II písm. e), podléhají právu Evropského společenství.Článek 7PřílohyPřílohy této dohody tvoří její nedílnou součást.Článek 8Revize nebo změnaStrany mohou tuto dohodu kdykoli po vzájemné dohodě revidovat nebo změnit.Článek 9Vstup v platnost1. Tato dohoda vstupuje v platnost dnem doručení posledního písemného oznámení stran o tom, že byly dokončeny jejich vnitřní postupy potřebné pro vstup dohody v platnost.2. Tato dohoda se vztahuje na všechny dohody uvedené příloze I písm. b) po jejich vstupu v platnost.Článek 10Ukončení platnosti1. V případě ukončení platnosti některé dohody uvedené v příloze I současně končí platnost všech ustanovení této dohody, která se týkají dotyčné dohody uvedené v příloze I.2. V případě ukončení platnosti všech dohod uvedených v příloze I současně končí platnost této dohody.Článek 11RegistraceTato dohoda a její změny budou registrovány u Mezinárodní organizace pro civilní letectví.NA DŮKAZ ČEHOŽ připojili níže podepsaní řádně zplnomocnění zástupci k této dohodě své podpisy.Hecho en Kiev, el uno de diciembre de dos mil cinco.V Kyjevě dne prvního prosince dva tisíce pět.Udfærdiget i Kiev den første december to tusind og fem.Geschehen zu Kiew am ersten Dezember zweitausendundfünf.Kahe tuhande viienda aasta detsembrikuu esimesel päeval Kiievis.Κίεβο, μiα Δεκεμβρίου δύο χιλιάδες πέντε.Done at Kiev, on the first day of December, in the year two thousand and five.Fait à Kiev, le premier décembre deux mille cinq.Fatto a Kiev, addì primo dicembre duemilacinque.Kijevā, divtūkstoš piektā gada pirmajā decembrī.Priimta du tūstančiai penktų metų gruodžio pirmą dieną Kijeve.Kelt Kievben, a kettőezerötödik év december első napján.Magħmul f' Kiev, fl-ewwel jum ta' Diċembru tas-sena elfejn u ħamsa.Gedaan te Kiev, de eerste december tweeduizend vijf.Sporządzono w Kijowie dnia pierwszego grudnia roku dwutysięcznego piątego.Feito em Kiev, em um de Dezembro de dois mil e cinco.V Kyjeve dňa prvého decembra dvetisícpät'.V Kijevu, prevega decembra leta dva tisoč pet.Tehty Kiovassa ensimmäisenä päivänä joulukuuta vuonna kaksituhattaviisi.Som skedde i Kiev den första december tjugohundrafem.+++++ TIFF +++++Pour le Royaume de BelgiqueVoor het Koninkrijk BelgiëFür das Königreich Belgien+++++ TIFF +++++Za Českou republiku+++++ TIFF +++++På Kongeriget Danmarks vegne+++++ TIFF +++++Für die Bundesrepublik Deutschland+++++ TIFF +++++Eesti Vabariigi nimel+++++ TIFF +++++Για την Ελληνική Δημοκρατία+++++ TIFF +++++Por el Reino de España+++++ TIFF +++++Pour la République française+++++ TIFF +++++Thar cheann Na hÉireannFor Ireland+++++ TIFF +++++Per la Repubblica italiana+++++ TIFF +++++Για την Κυπριακή Δημοκρατία+++++ TIFF +++++Latvijas Republikas vārdā+++++ TIFF +++++Lietuvos Respublikos vardu+++++ TIFF +++++Pour le Grand-Duché de Luxembourg+++++ TIFF +++++A Magyar Köztársaság részéről+++++ TIFF +++++Għar-Repubblika ta' Malta+++++ TIFF +++++Voor het Koninkrijk der Nederlanden+++++ TIFF +++++Für die Republik Österreich+++++ TIFF +++++W imieniu Rzeczypospolitej Polskiej+++++ TIFF +++++Pela República Portuguesa+++++ TIFF +++++Za Republiko Slovenijo+++++ TIFF +++++Za Slovenskú republiku+++++ TIFF +++++Suomen tasavallan puolestaFör Republiken Finland+++++ TIFF +++++För Konungariket Sverige+++++ TIFF +++++For the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland+++++ TIFF +++++Por la Comunidad EuropeaZa Evropské společenstvíFor Det Europæiske FællesskabFür die Europäische GemeinschaftEuroopa Ühenduse nimelΓια την Ευρωπαϊκή ΚοινότηταFor the European CommunityPour la Communauté européennePer la Comunità europeaEiropas Kopienas vārdāEuropos bendrijos varduaz Európai Közösség részérőlGħall-Komunità EwropeaVoor de Europese GemeenschapW imieniu Wspólnoty EuropejskiejPela Comunidade EuropeiaZa Európske spoločenstvoZa Evropsko skupnostEuroopan yhteisön puolestaPå Europeiska gemenskapens vägnar+++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------PŘÍLOHA ISeznam dohod uvedených v článku 1 této dohodya) Dohody o leteckých službách mezi Ukrajinou a členskými státy Evropského společenství, které jsou v den podpisu této dohody v platnosti nebo podepsané, a jiná ujednání mezi Ukrajinou a členskými státy, která jsou prozatímně prováděna:- Dohoda mezi rakouskou spolkovou vládou a vládou Ukrajiny o letecké dopravě, podepsaná ve Vídni dne 15. června 1994 (v příloze II jen "ukrajinsko–rakouská dohoda"),naposledy pozměněná schváleným zápisem podepsaným ve Vídni dne 22. dubna 2005,- Dohoda mezi vládou Belgického království a vládou Ukrajiny o letecké dopravě, podepsaná v Kyjevě dne 20. května 1996 (v příloze II jen "ukrajinsko–belgická dohoda"),naposledy pozměněná memorandem o porozumění podepsaným v Bruselu dne 6. února 2004,- Dohoda mezi vládou České republiky a vládou Ukrajiny o letecké dopravě, podepsaná v Kyjevě dne 1. července 1997 (v příloze II jen "ukrajinsko–česká dohoda"),- Dohoda mezi vládou Kyperské republiky a vládou Ukrajiny o leteckých službách, podepsaná v Kyjevě dne 21. února 2000 (v příloze II jen "ukrajinsko–kyperská dohoda"),- Dohoda mezi vládou Dánského království a vládou Ukrajiny o leteckých službách, podepsaná v Kyjevě dne 27. března 2001 (v příloze II jen "ukrajinsko–dánská dohoda"),- Dohoda mezi vládou Spolkové republiky Německo a vládou Ukrajiny o letecké dopravě, podepsaná v Kyjevě dne 10. června 1993 (v příloze II jen "ukrajinsko–německá dohoda"),- Dohoda mezi vládou Estonské republiky a vládou Ukrajiny o leteckých službách, podepsaná v Tallinu dne 6. července 1993 (v příloze II jen "ukrajinsko–estonská dohoda"),- Dohoda mezi vládou Finské republiky a vládou Ukrajiny o leteckých službách, podepsaná v Helsinkách dne 5. června 1995 (v příloze II jen "ukrajinsko–finská dohoda"),- Dohoda mezi vládou Francouzské republiky a vládou Ukrajiny o leteckých službách, podepsaná v Kyjevě dne 3. května 1994 (v příloze II jen "ukrajinsko–francouzská dohoda"),- Dohoda mezi vládou Řecké republiky a vládou Ukrajiny o letecké dopravě, podepsaná v Kyjevě dne 15. prosince 1997 (v příloze II jen "ukrajinsko–řecká dohoda"),- Dohoda mezi vládou Maďarské republiky a vládou Ukrajiny o letecké dopravě, podepsaná v Kyjevě dne 19. května 1995 (v příloze II jen "ukrajinsko–maďarská dohoda"),- Dohoda mezi vládou Italské republiky a vládou Ukrajiny o leteckých službách, podepsaná v Římě dne 2. května 1995 (v příloze II jen "ukrajinsko–italská dohoda"),- Dohoda mezi vládou Lotyšské republiky a vládou Ukrajiny o letecké dopravě, podepsaná v Rize dne 23. května 1995 (v příloze II jen "ukrajinsko–lotyšská dohoda"),- Dohoda mezi vládou Litevské republiky a vládou Ukrajiny o leteckých službách, podepsaná ve Vilniusu dne 7. července 1993 (v příloze II jen "ukrajinsko–litevská dohoda"),naposledy pozměněná protokolem podepsaným ve Vilniusu dne 26. května 2003,- Dohoda mezi vládou Lucemburského velkovévodství a vládou Ukrajiny o leteckých službách, podepsaná v Lucemburku dne 14. června 1994 (v příloze II jen "ukrajinsko–lucemburská dohoda"),- Dohoda mezi Nizozemským královstvím a Ukrajinou o leteckých službách, podepsaná v Kyjevě dne 7. září 1993 (v příloze II jen "ukrajinsko–nizozemská dohoda"),- Dohoda mezi vládou Polské republiky a vládou Ukrajiny o leteckých službách, podepsaná ve Varšavě dne 20. ledna 1994 (v příloze II jen "ukrajinsko–polská dohoda"),- Dohoda mezi vládou Slovenské republiky a vládou Ukrajiny o leteckých službách, podepsaná v Bratislavě dne 23. května 1994 (v příloze II jen "ukrajinsko–slovenská dohoda"),- Dohoda mezi vládou Republiky Slovinsko a vládou Ukrajiny o leteckých službách, podepsaná v Lublani dne 30. března 1999 (v příloze II jen "ukrajinsko–slovinská dohoda"),- Dohoda mezi vládou Španělska a vládou Ukrajiny o letecké dopravě, podepsaná v Madridu dne 7. října 1996 (v příloze II jen "ukrajinsko–španělská dohoda"),- Dohoda mezi vládou Švédského království a vládou Ukrajiny o leteckých službách, podepsaná v Kyjevě dne 27. března 2001 (v příloze II jen "ukrajinsko–švédská dohoda"),- Dohoda mezi vládou Spojeného království Velké Británie a Severního Irska a vládou Ukrajiny o leteckých službách, podepsaná v Londýně dne 10. února 1993 (v příloze II jen "ukrajinsko–britská dohoda").b) Dohody o leteckých službách mezi Ukrajinou a členskými státy Evropského společenství, které jsou ke dni podpisu této dohody parafovány:- Dohoda mezi vládou Irské republiky a vládou Ukrajiny o letecké dopravě, parafovaná v Dublinu dne 10. prosince 1992 (v příloze II jen "ukrajinsko–irská dohoda"),- Dohoda mezi vládou Republiky Malta a vládou Ukrajiny o leteckých službách, parafovaná v Luqě dne 17. června 1998 (v příloze II jen "ukrajinsko–maltská dohoda"),- Dohoda mezi vládou Portugalské republiky a vládou Ukrajiny o letecké dopravě, parafovaná v Lisabonu dne 18. října 2000 (v příloze II jen "ukrajinsko–portugalská dohoda").--------------------------------------------------PŘÍLOHA IISeznam článků dohod uvedených v příloze I, na které se odkazuje v článcích 2 až 6 této dohodya) Označení členským státem:- čl. 3 odst. 5 ukrajinsko–rakouské dohody,- čl. 3 odst. 4 ukrajinsko–české dohody,- čl. 3 odst. 4 ukrajinsko–dánské dohody,- čl. 3 odst. 4 ukrajinsko–německé dohody,- čl. 4 odst. 4 ukrajinsko–estonské dohody,- čl. 3 odst. 4 ukrajinsko–finské dohody,- čl. 4 odst. 3 ukrajinsko–francouzské dohody,- čl. 3 odst. 4 ukrajinsko–řecké dohody,- čl. 3 odst. 4 ukrajinsko–maďarské dohody,- čl. 3 odst. 3 ukrajinsko–irské dohody,- čl. 4 odst. 4 ukrajinsko–italské dohody,- čl. 3 odst. 4 ukrajinsko–lotyšské dohody,- čl. 4 odst. 4 ukrajinsko–litevské dohody,- čl. 3 odst. 4 ukrajinsko–maltské dohody,- čl. 3 odst. 4 ukrajinsko–nizozemské dohody,- čl. 4 odst. 4 ukrajinsko–polské dohody,- čl. 3 odst. 4 ukrajinsko–portugalské dohody,- čl. 4 odst. 4 ukrajinsko–slovenské dohody,- čl. 3 odst. 4 ukrajinsko–slovinské dohody,- čl. III odst. 4 ukrajinsko–španělské dohody,- čl. 3 odst. 4 ukrajinsko–švédské dohody,- čl. 4 odst. 4 ukrajinsko–britské dohody.b) Zamítnutí, zrušení, dočasné odnětí anebo omezení oprávnění nebo povolení:- čl. 4 odst. 1 písm. a) ukrajinsko–rakouské dohody,- čl. 5 odst. 1 písm. d) ukrajinsko–belgické dohody,- čl. 4 odst. 1 písm. a) ukrajinsko–české dohody,- čl. 5 odst. 1 písm. a) ukrajinsko–kyperské dohody,- čl. 4 odst. 1 písm. a) ukrajinsko–dánské dohody,- čl. 5 odst. 1 písm. a) ukrajinsko–estonské dohody,- čl. 4 odst. 1 písm. a) ukrajinsko–finské dohody,- čl. 5 odst. 1 písm. a) ukrajinsko–francouzské dohody,- čl. 4 odst. 1 písm. b) ukrajinsko–řecké dohody,- čl. 4 odst. 1 písm. a) ukrajinsko–maďarské dohody,- čl. 5 odst. 1 písm. a) ukrajinsko–italské dohody,- čl. 5 odst. 1 písm. a) ukrajinsko–litevské dohody,- čl. 4 odst. 1 písm. c) ukrajinsko–lucemburské dohody,- čl. 4 odst. 1 písm. a) ukrajinsko–maltské dohody,- čl. 4 odst. 1 písm. c) ukrajinsko–nizozemské dohody,- čl. 5 odst. 1 písm. a) ukrajinsko–polské dohody,- čl. 4 odst. 1 písm. a) ukrajinsko–portugalské dohody,- čl. 5 odst. 1 písm. a) ukrajinsko–slovenské dohody,- čl. 4 odst. 1 písm. a) ukrajinsko–slovinské dohody,- čl. IV odst. 1 písm. a) ukrajinsko–španělské dohody,- čl. 4 odst. 1 písm. a) ukrajinsko–švédské dohody,- čl. 5 odst. 1 písm. a) ukrajinsko–britské dohody.c) Bezpečnost:- článek 9a ukrajinsko–rakouské dohody,- článek 7 ukrajinsko–belgické dohody,- článek 9 ukrajinsko–české dohody,- článek 14 bis ukrajinsko–dánské dohody,- článek 6 ukrajinsko–estonské dohody,- článek 9 ukrajinsko–francouzské dohody,- článek 8 ukrajinsko–řecké dohody,- článek 5 ukrajinsko–maďarské dohody,- článek 7 ukrajinsko–irské dohody,- článek 10 ukrajinsko–italské dohody,- článek 16a ukrajinsko–litevské dohody,- článek 6 ukrajinsko–lucemburské dohody,- článek 8 ukrajinsko–maltské dohody,- článek 13 ukrajinsko–nizozemské dohody,- článek 15 ukrajinsko–portugalské dohody,- článek 6 ukrajinsko–slovenské dohody,- článek 6 ukrajinsko–slovinské dohody,- článek XI ukrajinsko–španělské dohody,- článek 14 bis ukrajinsko–švédské dohody.d) Zdanění leteckých pohonných hmot:- článek 7 ukrajinsko–rakouské dohody,- článek 10 ukrajinsko–belgické dohody,- článek 10 ukrajinsko–české dohody,- článek 7 ukrajinsko–kyperské dohody,- článek 6 ukrajinsko–dánské dohody,- článek 6 ukrajinsko–německé dohody,- článek 12 ukrajinsko–estonské dohody,- článek 11 ukrajinsko–finské dohody,- článek 11 ukrajinsko–francouzské dohody,- článek 11 ukrajinsko–řecké dohody,- článek 11 ukrajinsko–maďarské dohody,- článek 11 ukrajinsko–irské dohody,- článek 6 ukrajinsko–italské dohody,- článek 6 ukrajinsko–lotyšské dohody,- článek 12 ukrajinsko–litevské dohody,- článek 8 ukrajinsko–lucemburské dohody,- článek 5 ukrajinsko–maltské dohody,- článek 9 ukrajinsko–nizozemské dohody,- článek 12 ukrajinsko–polské dohody,- článek 6 ukrajinsko–portugalské dohody,- článek 12 ukrajinsko–slovenské dohody,- článek 8 ukrajinsko–slovinské dohody,- článek V ukrajinsko–španělské dohody,- článek 6 ukrajinsko–švédské dohody,- článek 8 ukrajinsko–britské dohody.e) Přepravní sazby:- článek 11 ukrajinsko–rakouské dohody,- článek 12 ukrajinsko–belgické dohody,- článek 14 ukrajinsko–české dohody,- článek 14 ukrajinsko–kyperské dohody,- článek 11 ukrajinsko–dánské dohody,- článek 10 ukrajinsko–německé dohody,- článek 11 ukrajinsko–estonské dohody,- článek 10 ukrajinsko–finské dohody,- článek 17 ukrajinsko–francouzské dohody,- článek 14 ukrajinsko–řecké dohody,- článek 10 ukrajinsko–maďarské dohody,- článek 6 ukrajinsko–irské dohody,- článek 8 ukrajinsko–italské dohody,- článek 10 ukrajinsko–lotyšské dohody,- článek 10 ukrajinsko–litevské dohody,- článek 10 ukrajinsko–lucemburské dohody,- článek 11 ukrajinsko–maltské dohody,- článek 5 ukrajinsko–nizozemské dohody,- článek 11 ukrajinsko–polské dohody,- článek 18 ukrajinsko–portugalské dohody,- článek 11 ukrajinsko–slovenské dohody,- článek 12 ukrajinsko–slovinské dohody,- článek VII ukrajinsko–španělské dohody,- článek 11 ukrajinsko–švédské dohody,- článek 7 ukrajinsko–britské dohody.--------------------------------------------------PŘÍLOHA IIISeznam jiných států uvedených v článku 2 této dohodya) Islandská republika (v rámci Dohody o Evropském hospodářském prostoru);b) Lichtenštejnské knížectví (v rámci Dohody o Evropském hospodářském prostoru);c) Norské království (v rámci Dohody o Evropském hospodářském prostoru);d) Švýcarská konfederace (v rámci dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě).--------------------------------------------------PŘÍLOHA IVDefinice"Členským státem" se rozumí jakýkoli členský stát Evropského společenství."Usazením leteckého dopravce (letecké dopravní společnosti) Společenství na území členského státu" se rozumí skutečný výkon činnosti v letecké dopravě prostřednictvím stálého zastoupení. Právní forma takového usazení, ať už jde o pobočku nebo dceřiný podnik s právní subjektivitou, není v tomto ohledu rozhodující."Provozní licencí" se rozumí oprávnění vydané příslušným členským státem určitému podniku, které mu umožňuje provádět leteckou přepravu cestujících, poštovních zásilek nebo zboží, jak je uvedeno v provozní licenci, za úplatu nebo formou pronájmu."Osvědčením provozovatele letecké dopravy" se rozumí doklad vydaný podniku nebo skupině podniků příslušnými orgány, který potvrzuje, že daný provozovatel má odbornou způsobilost a organizaci k zajištění bezpečného provozu letadel při leteckých činnostech uvedených v osvědčení."Účinná regulativní kontrola" se prokazuje prostřednictvím splnění těchto podmínek, jejichž výčet však není omezen: letecký dopravce musí být držitelem platné provozní licence vydané příslušnými orgány a splňovat kritéria pro provoz mezinárodních leteckých služeb stanovená příslušnými orgány, jako je například prokázání finanční způsobilosti, schopnost případně splnit požadavky ve veřejném zájmu, povinnosti zajistit službu, atd., a členský stát, který licenci vydal, musí mít a provádět programy pro sledování letecké bezpečnosti a ochrany minimálně v souladu s normami Mezinárodní organizace pro civilní letectví.--------------------------------------------------


type: caselaw

text:
 11.6.2005
 ET
 Euroopa Liidu Teataja
 C 143/15
 Euroopa Ühenduste Komisjoni 4. märtsi 2005. aasta hagi Saksamaa Liitvabariigi vastu
 (Kohtuasi C-112/05)
 (2005/C 143/22)
 Kohtumenetluse keel: saksa
 Euroopa Ühenduste Komisjon esitas 4. märtsil 2005 Euroopa Ühenduste Kohtule hagi Saksamaa Liitvabariigi vastu. Hageja esindajad on F. Benyon ja G. Braun, kohtudokumentide kättetoimetamise aadress Luxembourgis.
 Euroopa Ühenduste Komisjon palub Euroopa Kohtul:
 1.
 tunnistada EÜ artiklitega 56 ja 43 vastuolus olevaks Saksamaa Liitvabariigi seaduse Gesetz über die Überführung der Anteilsrechte an der Volkswagen Gesellschaft mit beschränkter Haftung in private Hand (aktsiaselts Volkswagen'i erastamise seadus, edaspidi VW Gesetz) paragrahv 2 lõige 1 ja paragrahvi 4 lõiked 1 ja 3;
 2.
 jätta kohtukulud Saksamaa Liitvabariigi kanda.
 Õiguslikud alused ja peamised argumendid
 Saksamaa Liitvabariigi VW Gesetz piirab erinevalt Aktiengesetz`i (äriseadus) sätetest iga aktsionäri hääleõigust kuni 20 %ni aktsiakapitalist. Saksamaa Liitvabariigil ja Alam-Saksi liidumaal on mõlemal õigus nimetada VW AG nõukogusse kaks liiget, eeldusel, et neile kuulub asjaomase äriühingu aktsiaid. VW AG aktsionäride üldkoosolekul, kus otsuste vastuvõtmiseks peab Aktiengesetz`i alusel olema esindatud 75 % aktsiakapitalist, otsuste vastuvõtmiseks nõutakse esindatud aktsiakapitali 80 %list häälteenamust.
 Need sätted rikuvad EÜ artiklis 56 sätestatud kapitali vaba liikumist ja EÜ artiklis 43 sätestatud asutamisvabadust.
 Nõukogu direktiivi 88/361/EMÜ lisa kohaselt ei hõlma kapitali liikumine mitte ainult aktsiatesse/osadesse ja väärtpaberitesse investeerimist, vaid ka ettevõtetes osalemist või nende täielikku üleandmist .
 Euroopa Kohtu varasemate otsuste kohaselt hõlmab kapitali vaba liikumise kaitseala kõiki õigusnorme, mis võivad takistada teistest liikmesriikidest pärit investeerijatel sellesse ettevõttesse investeerida või selle juhtimisest või kontrollimisest osa võtta. EÜ artiklist 56 tuleneva keelu eesmärk ei ole mitte ainult takistada välismaiste ettevõtjate diskrimineerimist siseriiklike ettevõtjatega võrreldes, vaid hõlmab ka iga meedet, mis võib mistahes viisil takistada kapitali vaba liikumist. Arvestades Euroopa Kohtu seisukohti seoses EÜ artiklist 56 tuleneva piirangute keeluga on VW Gesetz'iga häälte osakaalu ülempiiri kehtestamine otsene omandiõiguse piiramine ja rikub seetõttu kapitali liikumisvabadust.
 Alam-Saksi liidumaale andis tema aktsiate hulk aktsionäride üldkoosolekutel, kus tavaliselt ei ole hääleõiguslik kapital täies ulatuses esindatud, 20 % vajalikest häältest, mis võimaldas tal blokeerida nende otsuste vastuvõtmist, mille jaoks oli vaja üle 80 % koosolekul esindatud kapitali nõusolekust. Kuna need õigusnormid võimaldasid liidumaal takistada talle ebasobiva status quo muudatusi, sest nende tegemiseks oli Aktiengesetz'i kohaselt vaja suuremat kvoorumit, takistasid asjaomased VW Gesetz`i sätted riigivõimu teostamist.
 VW Gesetz`iga kehtestatud Saksamaa Liitvabariigi ja Alam-Saksi liidumaa õigus nimetada nõukogu liikmed sõltumata aktsiaomanike hulgast piirab teiste aktsionäride õigust kohasele esindatusele äriühingu nõukogus. Ja nagu Euroopa Kohus on korduvalt sedastanud, õigusnorm, mis piirab aktsiate/osade omandamist või muul moel piirab võimalust tegelikult osaleda äriühingu juhtimises või selle kontrollimises, kujutab endast sellise õigusliku eeskirjaga kapitali liikumisvabaduse piiramist.
 Kapitali liikumisvabaduse piirang on õigustatud ainult EÜ artiklis 58 sätestatud põhustel või niinimetatud ülekaaluka avaliku huvi põhimõtte alusel. Euroopa Kohtu poolt väljatöötatud kriteeriumide kohaselt ei tohi sellised avaliku huvi alusel võetud meetmed olla diskrimineerivad, nad peavad olema tegelikult vajalikud ja taotletava eesmärgi suhtes proportsionaalsed. Eelkõige peavad nimetatud põhjendused kehtima kõigile isikutele või ettevõtetele, kes tegutsevad vastuvõtva liimesriigi territooriumil. Euroopa Kohtu väljakujunenud kohtupraktika kohaselt ei saa maksõigust käsitleva EÜ artikli 58 kohaldamisalast välja jäävad üldised majandushuvid, ega ka liikmesriikide teised majanduslikud eesmärgid õigustada EÜ asutamislepinguga keelatud piirangute kohaldamist. EÜ artikliga 56 kehtestatud kriteeriumide ja asjakohase kohtupraktika kohaselt kujutavad VW Gesetz`i eelpoolnimetatud sätted kaudseid omandiõiguse piiranguid, mida ei saa ühenduse õiguse alusel õigustada.


text:
19.12.2016
 IT
 Gazzetta ufficiale dell’Unione europea
 C 475/3
 Sentenza della Corte (Quarta Sezione) del 20 ottobre 2016 (domanda di pronuncia pregiudiziale proposta dal Finanzgericht München — Germania) — Josef Plöckl/Finanzamt Schrobenhausen
 (Causa C-24/15) (1)
 ((Rinvio pregiudiziale - Fiscalità - Imposta sul valore aggiunto - Sesta direttiva - Articolo 28 quater, parte A, lettere a) e d) - Trasferimento di beni all’interno dell’Unione europea - Diritto all’esenzione - Mancato rispetto dell’obbligo di comunicare un numero di identificazione IVA attribuito dallo Stato membro di destinazione - Mancanza di indizi seri dell’esistenza di una frode fiscale - Diniego del beneficio dell’esenzione - Ammissibilità))
 (2016/C 475/04)
 Lingua processuale: il tedesco
 Giudice del rinvio
 Finanzgericht München
 Parti
 Ricorrente: Josef Plöckl
 Convenuto: Finanzamt Schrobenhausen
 Dispositivo
 L’articolo 22, paragrafo 8, della sesta direttiva 77/388/CEE del Consiglio, del 17 maggio 1977, in materia di armonizzazione delle legislazioni degli Stati membri relative alle imposte sulla cifra di affari — Sistema comune di imposta sul valore aggiunto: base imponibile uniforme, come modificata dalla direttiva 2005/92/CE del Consiglio, del 12 dicembre 2005, nella versione risultante dall’articolo 28 nonies di tale sesta direttiva, nonché l’articolo 28 quater, parte A, lettera a), primo comma, e lettera d), di detta direttiva devono essere interpretati nel senso che ostano a che l’amministrazione fiscale dello Stato membro di origine neghi l’esenzione dall’imposta sul valore aggiunto di un trasferimento intracomunitario per il motivo che il soggetto passivo non ha comunicato un numero di identificazione attribuito ai fini di tale imposta dallo Stato membro di destinazione, laddove non sussista alcun indizio serio che deponga a favore della sussistenza di una frode, il bene sia stato trasferito a destinazione di un altro Stato membro e risultino soddisfatti anche gli altri requisiti per l’esenzione.
 (1) GU C 138 del 27.4.2016.


text:
Järva maakond ehk Järvamaa on 1. järgu haldusüksus Eestis.
 Maakond asub Eesti keskosas ning piirneb läänes Harju ja Rapla, põhjas ja kirdes Lääne-Viru, kagus Jõgeva, lõunas Viljandi ning edelas Pärnu maakonnaga.
 Loodus
 Järva maakond asub Pandivere kõrgustiku alal, kus tasandikud vahelduvad voortega. Maakonna loodeosa ulatub soostunud tasandikega Kõrvemaale, kus asub ka 106 meetri kõrgune Valgehobusemägi. Järvamaa kõrgeim punkt on Reinevere küla põhjapiiril Reinevere–Tapa maanteest 0,4 km läänes asuv 136 m kõrgune Tõrevere mägi.
 Pinnakate on suhteliselt õhuke.
 Rohkem kui poole Järvamaast hõlmavad kaitsealad, millest suurim on Pandivere veekaitseala. Maakond on tuntud allikate ja soode poolest.
 Kohalikud omavalitsused
 Eesti omavalitsuste haldusreformi tulemusel kuulub Järva maakonna koosseisu alates 21. oktoobrist 2017 Järva vald, alates 22. oktoobrist 2017 Türi vald ning alates 25. oktoobrist 2017 Paide linn. Türi valla koosseisu kuulub nüüd ka endine Käru vald Rapla maakonnast. Järva maakonnas on 3 omavalitsusüksust:
 Linn Paide
 Vallad Järva vald – Türi vald
 Rahvastik
 Demograafilised näitajad
 Arvestuslikult seisuga 1. jaanuar 2009 oli Järva maakonnas 36 130 elanikku. Neist oli 46,43% mehi ja 53,57% naisi. Sündimuse üldkordaja oli 9,83‰, suremuse üldkordaja 11,93‰ ja loomulik iive −2,10‰. 93,56% elanikest oli eestlased ja 3,33% venelased. Alaealisi (vanuses 0–14) oli 15,20%, tööealisi (vanuses 15–64) 67,95% ja pensioniealisi (65 ja vanemad) 16,85%. Töötuse määr oli 7,2%. Elanike tihedus oli 14,7 in/km2.
 Asustusüksused
 Järva maakonnas on 2 linna, 1 alev, 10 alevikku ja 192 küla.
 Linnad Paide, Türi
 Alev Järva-Jaani
 Alevikud Ambla – Aravete – Käravete – Käru – Koeru – Oisu – Peetri – Roosna-Alliku – Särevere – Väätsa
 Külad Aasuvälja – Abaja – Ageri – Ahula – Albu – Allikjärve – Ammuta – Anna – Arkma – Aruküla – Ataste – Eistvere – Eivere – Ervita – Esna – Huuksi – Imavere – Jalalõpe – Jalametsa – Jalgsema – Jõeküla (Järva) – Jõeküla (Türi) – Jõgisoo – Jändja – Järavere – Järva-Madise – Kaalepi – Kaaruka – Kabala – Kagavere – Kahala (Järva) – Kahala (Türi) – Kalitsa – Kapu – Kareda – Karinu – Karjaküla – Keri – Kihme – Kiigevere – Kirila – Kirisaare – Kirna – Kodasema – Koidu-Ellavere – Koigi – Kolu – Koordi – Korba – Kriilevälja – Kukevere – Kuksema – Kullimaa – Kurisoo – Kurla – Kuusna – Kõdu – Kädva – Kändliku – Kärevere – Käsukonna – Köisi – Küti – Laaneotsa – Laimetsa – Laupa – Lauri – Lehtmetsa – Liusvere – Lokuta – Lungu – Lõõla – Lähevere – Meossaare – Merja – Metsla – Metsaküla – Metstaguse – Mustla – Mustla-Nõmme – Mõnuvere – Mäeküla (Paide) – Mäeküla (Türi) – Mägede – Mägise – Mäo – Märjandi – Mündi – Müüsleri – Neitla – Norra – Nurme – Nurmsi – Näsuvere – Oeti – Ojaküla – Ollepa – Orgmetsa – Otiku – Pala – Peedu – Pibari – Piiumetsa – Pikaküla – Poaka – Prandi – Preedi – Prääma – Puhmu – Puiatu (Järva) – Puiatu (Paide) – Pullevere – Purdi – Põikva – Päinurme – Pällastvere – Pätsavere – Raka – Ramma – Rassi – Raukla – Rava – Reinevere – Reopalu – Retla – Rikassaare – Roosna – Roovere – Rutikvere – Rõhu – Röa – Saareotsa – Sagevere – Salutaguse – Santovi – Sargvere – Saueaugu – Seidla – Seinapalu – Seliküla – Sillaotsa – Silmsi – Sonni – Soosalu – Sugalepa – Suurpalu – Sõmeru – Sõrandu – Sääsküla – Taadikvere – Taikse – Tammeküla – Tammiku – Tamsi – Tarbja – Tori – Tudre – Tännapere – Tännassilma – Türi-Alliku – Udeva – Vaali – Vahuküla – Valasti – Valgma (Paide) – Valila – Vao – Vedruka – Veskiaru – Vetepere – Viisu – Vilita – Villevere – Viraksaare – Vissuvere – Visusti – Vodja – Vuti – Võrevere – Võõbu – Väike-Kareda – Väinjärve – Väljaotsa – Väljataguse – Õle – Äiamaa – Ämbra – Änari – Öötla – Ülejõe (Järva) – Ülejõe (Türi)
 Ajalugu
 Järva kreis taasmoodustati 1783. aastal. Harju kreis jaotus Ida- ja Lääne-Järvamaaks. Ida-Järvamaal asusid: Ambla kihelkond, Järva-Madise kihelkond,Järva-Jaani kihelkond, Koeru kihelkond ja Lõuna-Järvamaal: kreisilinn Paide, Peetri kihelkond, Paide kihelkond, Anna kihelkond, Türi kihelkond.
 12. aprillil (30. märts vkj) 1917 kinnitas Venemaa Ajutine Valitsus määruse "Eesti kubermangu administratiivse valitsuse ja kohaliku omavalitsuse ajutise korra kohta", millega Liivimaa kubermangu Saare maakond, Pärnu maakond, Tartu maakond, Viljandi maakond ja Võru maakond liideti Autonoomse Eestimaa kubermanguga, mille koosseisus olid Lääne maakond, Harju maakond, Järva maakond, Viru maakond.
 1939. aasta vallareformiga likvideeriti Järva maakonnas Anna vald, Aru vald, Esna vald, Kirna vald, Kuksema vald, Mäo vald, Nõmküla vald, Vahastu vald ning moodustati: Albu vald, Ambla vald, Kareda vald, Koigi vald, Käru vald, Lehtse vald, Paide vald, Rakke vald, Särevere vald, Vajangu vald, Võhmuta vald, Väinjärve vald, Väätsa vald.
 1934. aastal oli Järva maakonna pindala 2986 km2, elanikke 58 211 (1922) ja 58 954 (1934).
 Järvamaa Eesti NSV-s
 26. septembril 1950 võttis Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidium vastu seadluse, millega muudeti endine halduskorraldus ning likvideeriti maakonnad ja vallad.
 22. veebruaril 1995 võeti Riigikogus vastu "Eesti territooriumi haldusjaotuse seadus", millega on sätestatud Eesti haldusjaotus ning haldusjaotuse üksuste piiride ja nimede muutmise kord Eestis. Eesti territooriumi haldusüksuste nimistusse kuulusid Järva maakonnas:
 linnad: Paide, Türi
 vallad: Albu, Ambla, Imavere, Järva-Jaani, Kabala, Kareda, Koeru, Koigi, Lehtse, Oisu, Paide, Roosna-Alliku, Türi, Väätsa vald.
 2011. aastal olid Järva maakonnas:
 Paide linn,
 Albu vald, Ambla vald, Imavere vald, Järva-Jaani vald, Kareda vald, Koeru vald, Koigi vald, Paide vald, Roosna-Alliku vald, Türi vald, Väätsa vald.
 Eesti omavalitsuste haldusreformi tulemusel kuulub Türi valla koosseisu nüüd ka endine Käru vald Rapla maakonnast.
 Vaata ka
 Järvamaa vapimärk
 Järvamaa teenetemärk
 Viited
 Välislingid
 Järvamaa infoportaal
 Järva maakond statistikaameti piirkondliku statistika portaalis
 Järva maakond kaardil
 Eesti maakonnad