type: contracts

text:
 Важна правна забележка
 |
 22005A0517(03)
 Официален вестник n° L 124 , 17/05/2005 стр. 0043 - 0060
 20050517Споразумениемежду Европейската общност и Демократична социалистическа република Шри Ланка за реадмисия на лица, пребиваващи без разрешениеЕВРОПЕЙСКАТА ОБЩНОСТ, наричана по-долу "Общността",иДЕМОКРАТИЧНА СОЦИАЛИСТИЧЕСКА РЕПУБЛИКА Шри Ланка, наричана по-долу "Шри Ланка",наричани по-долу "договарящите страни",ВОДЕНИ от намерението да засилят своето сътрудничество с цел по-ефективна борба с незаконната имиграция,ЗАГРИЖЕНИ от значителното увеличение на дейностите на организираните престъпни групи в трафика на мигранти и други свързани престъпни дейности,ЖЕЛАЕЩИ да установят чрез настоящото споразумение и на основата на реципрочността на бързи и ефективни процедури за установяване и сигурно и редовно завръщане на лицата, които не отговарят или вече не отговарят на условията за влизане, престой или пребиваване на териториите на Шри Ланка или на една от държавите-членки на Европейския съюз, и за улесняване прехвърлянето на такива лица в духa на сътрудничество,КАТО ПОДЧЕРТАВАТ, че настоящото споразумение не засяга правата, задълженията и отговорностите на Общността, държавите-членки на Европейския съюз и Шри Ланка, произтичащи от международното право,КАТО ОТЧИТАТ, че разпоредбите на настоящото споразумение, които попадат в приложното поле на дял IV на Договора за създаване на Европейската общност, не се прилагат по отношение на Кралство Дания в съответствие с Протокола относно придобиването на собственост в Дания, приложен към Договора за създаване на Европейския съюз и към Договора за създаване на Европейската общност,СЕ ДОГОВОРИХА ЗА СЛЕДНОТО:Член 1ОпределенияЗа целите на настоящото споразумение:а) "държава-членка" означава всяка държава-членка на Европейския съюз, с изключение на Кралство Дания;б) "гражданин на държава-членка" означава всяко лице, което притежава националност съгласно определението за това за целите на Общността, на държава-членка;в) "гражданин на Шри Ланка" означава всяко лице, което притежава гражданство на Шри Ланка;г) "гражданин на трета страна" означава всяко лице, което притежава националност или гражданство, различно от това на Шри Ланка или на една от държавите-членки;д) "лице без гражданство" означава всяко лице, което не притежава националност. Това не включва лицата, които са били лишени от своето гражданство или които са се отказали от своето гражданство след навлизане съответно на територията на Шри Ланка или на някоя от държавите-членки, освен ако на такива лица най-малкото не е била обещана натурализация от тази държава;е) "разрешение за пребиваване" означава разрешително от всеки вид, издаван от Шри Ланка или от една от държавите-членки, което позволява на лице да пребивава на нейната територия. Това не включва временните разрешения за оставане на нейна територия във връзка с обработване на молба за убежище или на молба за разрешение за пребиваване;ж) "виза" означава издадено разрешение или взето решение от Шри Ланка или от една от държавите-членки, което се изисква за влизане на нейната територия или транзитно преминаване през нея. Това не включва летищните транзитни визи.РАЗДЕЛ IЗАДЪЛЖЕНИЯ НА ШРИ ЛАНКА ЗА РЕАДМИСИЯЧлен 2Реадмисия на собствени граждани1. Шри Ланка приема обратно, по искане на държава-членка и без допълнителни формалности извън тези, предвидени в настоящото споразумение, всички лица, които не отговарят или вече не отговарят на действащите условия за влизане, престой или пребиваване на територията на искащата държава-членка, при условие че е доказано или че основателно може да се предположи на основата на prima facie доказателства, че те са граждани на Шри Ланка.2. При необходимост Шри Ланка издава незабавно по искане на държава-членка на лицето, което трябва да бъде прието обратно, необходимите документи за неговото/нейното завръщане със срок на валидност най-малко шест месеца. Ако от правни или фактически съображения лицето не може да бъде прехвърлено в срока на валидност на първоначално издадения документ за пътуване, Шри Ланка удължава валидността на документа за пътуване или, при необходимост, издава нов документ за пътуване със същия срок на валидност в кратки срокове, което нормално означава между 14 и 30 календарни дни. Ако Шри Ланка в рамките на 30 календарни дни не е потвърдила получаването на искането на държава-членка, се счита, че тя е приела използването на общия временен документ за пътуване за целите на връщането, който е приложен като приложение 7 към настоящото споразумение.Член 3Реадмисия на граждани на трети страни и на лица без гражданство1. Шри Ланка приема, по искане на държава-членка и без допълнителни формалности извън тези, предвидени в настоящото споразумение, всички граждани на трети страни, които не отговарят или вече не отговарят на условията за влизане, престой или пребиваване на територията на искащата държава-членка, при условие че е доказано или че основателно може да се предположи на основата на prima facie доказателства, че такива лица:а) по времето на тяхното влизане са притежавали валидна виза или разрешение за пребиваване, издадено от Шри Ланка; илиб) са влезли на територията на държавите-членки незаконно, идвайки директно от територията на Шри Ланка. Лице идва директно от територията на Шри Ланка по смисъла на тази алинея, ако той/тя пристига на територията на държава-членка по въздуха или с кораб, без да е навлизал/а на територията да друга междинна страна.2. Задължението за реадмисия по параграф 1 не се прилага, ако:а) гражданинът на трета страна или лицето без гражданство само е преминало транзитно през международното летище в Коломбо; илиб) искащата държава-членка е издала на гражданина на трета страна или на лицето без гражданство виза или разрешение за пребиваване преди влизането на нейна територия, освен ако това лице не притежава виза или разрешение за пребиваване, издадени от Шри Ланка с по-дълъг срок на валидност.3. По искане на държава-членка Шри Ланка, при необходимост и незабавно, издава на лицето, което трябва да бъде прието обратно, необходимите документи за неговото/нейното завръщане със срок на валидност най-малко шест месеца. Ако от правни или фактически съображения лицето не може да бъде прехвърлено в срока на валидност на първоначално издадения документ за пътуване, Шри Ланка удължава валидността на документа за пътуване или, при необходимост, издава нов документ за пътуване със същия срок на валидност в кратки срокове, което нормално означава между 14 и 30 календарни дни. Ако Шри Ланка в рамките на 30 календарни дни не е потвърдила получаването на искането на държава-членка, се счита, че тя е приела използването на общия временен документ за пътуване за целите на връщането, който е приложен като приложение 7 към настоящото споразумение.РАЗДЕЛ IIЗАДЪЛЖЕНИЯ НА ОБЩНОСТТА ЗА РЕАДМИСИЯЧлен 4Реадмисия на собствени граждани1. Държава-членка приема обратно, по искане на Шри Ланка и без допълнителни формалности извън тези, предвидени в настоящото споразумение, всички лица, които не отговарят или вече не отговарят на действащите условия за влизане, престой или пребиваване на територията на Шри Ланка, при условие че е доказано или че основателно може да се предположи на основата на prima facie доказателства, че те са граждани на тази държава-членка.2. По искане на Шри Ланка държава-членка, при необходимост и незабавно, издава на лицето, което трябва да бъде прието обратно, необходимите документи за неговото/нейното завръщане със срок на валидност най-малко шест месеца. Ако от правни или фактически съображения лицето не може да бъде прехвърлено в срока на валидност на първоначално издадения документ за пътуване, съответната държава-членка удължава валидността на документа за пътуване или, при необходимост, издава нов документ за пътуване със същия срок на валидност в кратки срокове, което нормално означава между 14 и 30 календарни дни. Ако съответната държава-членка в рамките на 30 календарни дни не е потвърдила получаването на искането на държава-членка, се счита, че тя е приела използването на общия временен документ за пътуване за целите на връщането, който е приложен като приложение 7 към настоящото споразумение.Член 5Реадмисия на граждани на трети страни и на лица без гражданство1. Държава-членка приема, по искане на Шри Ланка и без допълнителни формалности извън тези, предвидени в настоящото споразумение, всички граждани на трети страни, които не отговарят или вече не отговарят на условията за влизане, престой или пребиваване на територията на Шри Ланка, при условие че е доказано или че основателно може да се предположи на основата на prima facie доказателства, че такива лица:а) по времето на тяхното влизане са притежавали валидна виза или разрешение за пребиваване, издадено от държавата-членка, към която е отправено искането; илиб) са влезли незаконно на територията на Шри Ланка, идвайки директно от територията на държавата-членка, към която е отправено искането. Лице идва директно от територията на държавата-членка, към която е отправено искането, по смисъла на тази алинея, ако той/тя пристига в Шри Ланка по въздуха или с кораб, без да е навлизал/а на територията да друга междинна страна.2. Задължението за реадмисия по параграф 1 не се прилага, ако:а) гражданинът на трета страна или лицето без гражданство само е преминало транзитно през международно летище на държавата-членка, към която е отправено искането; илиб) Шри Ланка е издала на гражданина на трета страна или на лицето без гражданство виза или разрешение за пребиваване преди влизането на нейна територия, освен ако това лице не притежава виза или разрешение за пребиваване, издадени от държавата-членка, към която е отправено искането, с по-дълъг срок на валидност.3. Ако две или повече държави-членки са издали виза или разрешение за пребиваване, задължението за реадмисия по параграф 1 е на държавата-членка, която е издала документ с по-дълъг срок на валидност или, ако един или няколко от тях са с изтекъл срок на валидност — документа, който е все още валиден. Ако всички документи вече са с изтекъл срок на валидност, задължението за реадмисия е на държавата-членка, която е издала документа с най-последна дата на изтичане.4. По искане на Шри Ланка държава-членка, при необходимост и незабавно, издава на лицето, което трябва да бъде прието обратно, необходимите документи за неговото/нейното завръщане със срок на валидност най-малко шест месеца. Ако от правни или фактически съображения лицето не може да бъде прехвърлено в срока на валидност на първоначално издадения документ за пътуване, съответната държава-членка удължава валидността на документа за пътуване или, при необходимост, издава нов документ за пътуване със същия срок на валидност в кратки срокове, което нормално означава между 14 и 30 календарни дни. Ако съответната държава-членка в рамките на 30 календарни дни не е потвърдила получаването на искането на държава-членка, се счита, че тя е приела използването на общия временен документ за пътуване за целите на връщането, който е приложен като приложение 7 към настоящото споразумение.РАЗДЕЛ IIIПРОЦЕДУРА ЗА РЕАДМИСИЯЧлен 6Принцип1. При спазване на условията, предвидени в параграф 2, всяко прехвърляне на лице, което подлежи на реадмисия, на основата на едно от задълженията, съдържащи се в членове от 2 до 5, налага подаване на искане за реадмисия до компетентния орган на искащата държава.2. Искането за реадмисия може да бъде заменено с писмено известяване на договарящата страна, към която е отправено искането, в разумен срок преди връщането на засегнатото лице, при условие че:а) лицето, което подлежи на реадмисия, притежава валиден документ за пътуване и, когато това е приложимо, валидна виза или разрешение за пребиваване на държавата, към която е отправено искането; иб) лицето, което подлежи на реадмисия, желае да се завърне в държавата, към която е отправено искането.Член 7Искане за реадмисия1. По възможност искането за реадмисия следва да съдържа следната информация:а) данни за лицето, подлежащо на реадмисия (например име, презиме, моминско име, предишни имена, прозвища или псевдоними, дата и място на раждане, физическо описание, имена на майката и бащата, действителна и всички предишни националности, език, граждански статус, имена на съпруг/а, деца (ако има) или друг най-близък роднина, последно местожителство, номер на паспорта или на личната карта, свидетелство за правоуправление на МПС, завършени училища);б) посочване на начините за осигуряване на доказателството или на prima facie доказателствата за националност, транзит и незаконно влизане и пребиваване.2. Доколкото това е възможно, искането за реадмисия следва да съдържа също така следната информация:а) заявление, че лицето, което подлежи на прехвърляне, може да се нуждае от помощ или грижи, при положение че съответното лице изрично е дало съгласие за такова заявление;б) всяка друга мярка, свързана със закрила или със сигурността, която може да бъде необходима в конкретния случай на прехвърляне.3. Единният формуляр, който следва да се използва за искания за реадмисия, е приложен в приложение 5 към настоящото споразумение.Член 8Доказателствени средства относно националността1. Доказателството за националност по силата на член 2, параграф 1 и член 4, параграф 1 може да бъде осигурено, по-специално с документите, посочени в приложение 1 на настоящото споразумение, дори ако техният срок на валидност е изтекъл. Ако бъдат представени такива документи, държавите-членки и Шри Ланка признават взаимно националността, без да е необходима допълнителна проверка. Фалшиви документи не могат да служат като доказателство за националност.2. По-специално, prima facie доказателства за националност по силата на член 2, параграф 1 и член 4, параграф 1 могат да бъдат осигурени с документите, посочени в приложение 2 към настоящото споразумение, дори ако техният срок на валидност е изтекъл. Фалшиви документи не могат да служат като prima facie доказателства за националност.3. Извън случаите на наличност на автентичните документи, посочени в приложение 1, компетентното дипломатическо представителство на Шри Ланка или съответната държава-членка може, при необходимост или при поискване, да организира събеседване/интервю с лицето, подлежащо на реадмисия, без неоснователно забавяне с цел да се установи неговата/нейната националност.Член 9Доказателствени средства по отношение на граждани на трети страни и лица без гражданство1. Доказателство за наличието на условията за реадмисия на граждани на трети страни и лица без гражданство, предвидени в член 3, параграф 1 и член 5, параграф 1 се осигуряват по-специално с доказателствените средства, посочени в приложение 3 към настоящото споразумение; фалшиви документи не могат да служат за доказателство. Всяко такова доказателство трябва да бъде взаимно признато от договарящите страни, без да е необходимо допълнително разследване.2. Prima facie доказателства за наличието на условията за реадмисия на граждани на трети страни и лица без гражданство, предвидени в член 3, параграф 1 и член 5, параграф 1, се осигуряват по-специално с доказателствените средства, посочени в приложение 4 към настоящото споразумение; фалшиви документи не могат да служат за доказателство. Когато е представено такова prima facie доказателство, държавите-членки и Шри Ланка ще считат, че наличието на условията е установено, освен ако те не могат да докажат обратното. В случаи на съмнение договарящите страни провеждат консултации с цел интервюиране/събеседване, без неоснователно забавяне, на лицето, подлежащо на реадмисия.3. Незаконността на влизането, престоя или пребиваването се установяват с документите за пътуване на въпросното лице, в които липсва необходимата виза или друго разрешение за пребиваване на територията на държавата, поискала обратното приемане. Изявление на държавата, поискала обратното приемане, че е установено, че въпросното лице не разполага с необходимите документи за пътуване, виза или разрешение за пребиваване също така представляват prima facie доказателство за незаконно влизане, престой или пребиваване.Член 10Срокове1. Искането за реадмисия трябва да бъде подадено до компетентния орган на държавата, от която е поискано обратното приемане, не по-късно от една година след като компетентният орган на държавата, поискала обратното приемане, е узнал, че гражданин на трета страна или лице без гражданство не отговаря или вече не отговаря на действащите условия за влизане, престой или пребиваване. Когато са налице правни или фактически пречки искането да бъде подадено в срок, при поискване срокът се удължава, но само до отстраняването на пречките.2. На искането за реадмисия трябва да бъде отговорено без неоснователно забавяне и нормално в срок от 15 до 30 календарни дни; отказът на искане за реадмисия е мотивиран. Този срок започва да тече от датата на получаване на искането за реадмисия. Ако няма потвърждение на получаването в този срок, приема се, че прехвърлянето е договорено.3. След даване на съгласието или, когато това е уместно, ако не е дадено потвърждение в срок от 30 календарни дни, въпросното лице се прехвърля без неоснователно забавяне, но не по-късно от три месеца. При поискване този срок може да бъде удължен с времето, използвано за отстраняването на правни или практически пречки.Член 11Условия на прехвърлянето и режими на транспортиране1. Преди връщането на лице, компетентните органи на Шри Ланка и на съответната държава-членка предварително договарят в писмен вид датата на прехвърлянето, мястото на влизане, евентуален конвой и друга информация, необходима за прехвърлянето.2. Всички начини на транспортиране по въздух, суша и море, са разрешени. Връщането по въздуха не се ограничава до използването на национални превозвачи на договарящите страни и може да бъде осъществено чрез използване на редовни полети, както и на чартърни полети. В случай на връщане с конвойни, такива конвойни не се ограничават до упълномощени лица на държавата, поискала обратното приемане, при условие че те са лица, упълномощени от Шри Ланка или от някоя друга държава-членка. Шри Ланка и съответната държава-членка провеждат предварителни взаимни консултации относно условията на чартърните полети.РАЗДЕЛ IVТРАНЗИТНИ ОПЕРАЦИИЧлен 12Принципи1. Държавите-членки и Шри Ланка ограничават транзитно преминаване на граждани на трети страни и на лица без гражданство до случаите, когато такива лица не могат да бъдат върнати пряко в държавата — крайна цел на пътуването.2. Шри Ланка позволява транзитно преминаване на граждани на трети страни или лица без гражданство при поискване от страна на държава-членка и държава-членка разрешава транзитно преминаване на граждани на трети страни или лица без гражданство при поискване от страна на Шри Ланка, само ако е осигурено по-нататъшното пътуване до други евентуални държави на транзитно преминаване и обратното приемане от държавата — крайна цел на пътуването.3. Транзитно преминаване може да бъде отказано от Шри Ланка или от държава-членка,а) ако гражданинът на трета страна или лицето без гражданство е изправено пред риск от преследване или би могло да бъде обект на наказателно преследване или санкции в друга държава на транзитно преминаване или в държавата — крайна цел на пътуването, или би могло да бъде заплашено от наказателно преследване от държавата, от която е поискано обратното приемане; илиб) от съображения за обществено здраве, вътрешна сигурност, обществен ред или други национални интереси на държавата, от която е поискано обратното приемане.4. Шри Ланка или държавата-членка могат да оттеглят издадено разрешение, ако обстоятелствата, посочени в параграф 3, се появят или станат известни впоследствие, което възпрепятства транзитната операция, или ако по-нататъшното пътуване до евентуалните държави на транзитно преминаване или обратното приемане от държавата — крайна цел на пътуването вече не е гарантирано.Член 13Транзитна процедура1. Искането за транзитни операции трябва да бъде подадено до компетентните органи в писмен вид и да съдържа следната информация:а) тип на транзитното преминаване (по въздух, суша или море), други евентуални държави на транзитно преминаване и предвидената крайна цел на пътуването;б) данни за въпросното лице (например, име, презиме, моминско име, прозвища или псевдоними, дата на раждане, пол и при възможност, място на раждане, националност, език, тип и номер на документа за пътуване);в) предвиденото място на влизане, време на прехвърлянето и евентуално използване на конвойни;г) декларация, че от гледна точка на държавата, поискала обратното приемане, условията по член 12, параграф 2 са спазени, и че не са известни основания за отказ по член 12, параграф 3.Единният формуляр за използване при транзитните операции е приложен в приложение 6 към настоящото споразумение.2. Държавата, от която е поискано обратното приемане, уведомява без неоснователно забавяне и в писмен вид държавата, поискала обратното приемане, относно приемането, потвърждавайки мястото на влизане и предвижданото време на приемане, или я уведомява за отказ за приемане и за основанията за такъв отказ.3. Ако транзитната операция се извършва по въздух, лицето, подлежащо на реадмисия, и евентуалните конвойни, се освобождават от задължението да получат летищна транзитна виза.4. Компетентните органи на държавата, от която е поискано обратното приемане, подкрепят, при условията на взаимни консултации, транзитните операции, по-специално чрез наблюдение на въпросните лица и чрез осигуряване на подходящи удобства за тази цел.РАЗДЕЛ VРАЗХОДИЧлен 14Транспортни и транзитни разходиБез да се накърнява правото на компетентните органи да възстановят разходите, свързани с обратното приемане от лицето, което се приема обратно, или от трети страни, всички транспортни разходи, направени във връзка с обратното приемане и транзитните операции по силата на настоящото споразумение до границата на държавата — крайна цел на пътуването се поемат от държавата, поискала обратното приемане.РАЗДЕЛ VIЗАЩИТА НА ДАННИТЕ И КЛАУЗА ЗА НЕЗАСЯГАНЕЧлен 15Защита на даннитеСъобщаването на личните данни се осъществява само ако такова съобщаване е необходимо за прилагането на настоящото споразумение от страна на компетентните органи на Шри Ланка или държавата-членка, според случая. Обработването и третирането на личните данни във всеки конкретен случай се подчинява на вътрешното законодателство на Шри Ланка, а когато контрольорът е компетентен орган на държава-членка — на разпоредбите на Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. относно защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (ОВ L 281, 23.11.1995 г., стр. 31) и на националното законодателство на тази държава-членка, приета в изпълнение на тази директива. Освен това се прилагат следните принципи:а) личните данни трябва да се обработват справедливо и законно;б) личните данни трябва да се събират за ясно определена и законна цел при прилагане на настоящото споразумение и да не бъдат обработвани извън това от съобщаващия орган и получателя по начин, несъвместим с тази цел;в) личните данни трябва да бъдат адекватни, съотносими и да не бъдат прекомерни по отношение на целта, за която те се събират, и/или обработват след по-нататък; по-специално, съобщените лични данни могат да се отнасят само до следното:- данни за лицето, подлежащо на прехвърляне (например имена, презимена, всички предишни имена, прозвища или псевдоними, пол, име на майката и бащата, дата и място на раждане, настояща и всички предишни националности, последно местожителство/местопребиваване, посещавани училища, граждански статус, имена на съпруга/съпругата и на децата, ако има такива, и имената на друг близък роднина),- паспорт, лична карта или свидетелство за правоуправление на МПС (номер, срок на валидност, дата на издаване, издаващ орган, място на издаване),- места на спиране и маршрут на пътуването,- друга информация, необходима за идентифициране на лицето, което подлежи на прехвърляне, или за проверка на изисканията за реадмисия по настоящото споразумение;г) личните данни трябва да бъдат точни и, при необходимост, актуални;д) личните данни трябва да се съхраняват във форма, която позволява идентифицирането на субектите на данните не по-дълго, отколкото това е необходимо за целта, за която данните са били събрани или за която те са били обработени след това;е) съобщаващият орган и получателят предприемат всяка разумна стъпка да осигуряване при необходимост на коригиране, изтриване или блокиране на лични данни, когато обработването не е съобразено с разпоредбите на този член, по-специално, когато данните не са съответстващи, съотносими, точни, или че те са прекомерни по отношение на целта на обработването. Това включва уведомяване за всяко коригиране, изтриване или блокиране на другата страна;ж) при поискване получателят уведомява съобщаващия орган относно използването на съобщените данни и на получените от това резултати;з) лични данни могат да бъдат съобщавани само на компетентни органи. По-нататъшно съобщаване на други органи може да се извърши само с предварителното съгласие на съобщаващия орган;и) съобщаващият и получаващият орган са длъжни да регистрират писмено съобщаването и получаването на личните данни.Член 16Клауза за незасягане1. Настоящото споразумение не засяга правата, задълженията и отговорностите на Общността, държавите-членки и Шри Ланка, произтичащи от международното право, по-специално от всяка приложима международна конвенция или споразумение, по които те са страни.2. Нищо в настоящото споразумение не възпрепятства връщането на лице по силата на други формални или неформални договорености.РАЗДЕЛ VIIПРИЛАГАНЕ И ИЗПЪЛНЕНИЕЧлен 17Съвместен комитет за реадмисия1. Договарящите страни оказват една на друга взаимопомощ при изпълнението и тълкуването на настоящото споразумение. За тази цел те създават съвместен комитет по реадмисия (по-долу наричан "съвместния комитет"), който по-специално ще има за задача:а) да наблюдава изпълнението на настоящото споразумение;б) да взема решения относно прилагащи договорености, необходими за единното ѝ изпълнение;в) да осъществява редовен обмен на информация относно протоколите за прилагане, изготвени от отделните държави-членки и Шри Ланка в изпълнение на член 18;г) да взема решения относно конкретни прилагащи договорености, насочени към методичното управление на потоците на завръщане;д) да взема решения относно измененията на приложенията към настоящото споразумение;е) да препоръчва изменения на настоящото споразумение.2. Решенията на Съвместния комитет са задължителни за страните.3. Съвместният комитет се състои от представители на Общността и на Шри Ланка; Общността ще бъде представлявана от Комисията на Европейските общности, подпомагана от експерти от държавите-членки.4. Съвместният комитет заседава при необходимост по искане на една от договарящите страни.5. Съвместният комитет приема свой процедурен правилник.Член 18Протоколи за прилагане1. Шри Ланка и държава-членка могат да изготвят протоколи за прилагане, които да обхванат правилата относно:а) определянето на компетентните органи, граничните пунктове и местата за обмен на контакти;б) условията за конвойни връщания, включително транзитно преминаване на граждани на трети страни и лица без гражданство под конвой;в) средствата и документите в допълнение към тези, посочени в приложения от 1 до 4 към настоящото споразумение.2. Протоколите за прилагане по параграф 1 влизат в сила само след уведомяване на Съвместния комитет по реадмисия (член 17).3. Шри Ланка се съгласява да прилага всяка разпоредба от Протокол за прилагане, изготвен с една държава-членка, също така и в отношенията ѝ с друга държава-членка по искане на последната.Член 19Връзка с двустранните спогодби или договорености на държавите-членкиРазпоредбите на настоящото споразумение имат предимство пред разпоредбите на всяко споразумение или договореност за реадмисия на лица, пребиваващи без разрешение, които са били или по член 18 могат да бъдат сключени между отделни държави-членки и Шри Ланка, доколкото разпоредбите на последните са несъвместими с разпоредбите на настоящото споразумение.РАЗДЕЛ VIIIЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИЧлен 20Териториален обхват1. При спазване на условието, предвидено в параграф 2, настоящото споразумение се прилага на територията, на която се прилага Договорът за създаване на Европейска общност, и на територията на Шри Ланка.2. Настоящото споразумение не се прилага на територията на Кралство Дания.Член 21Влизане в сила, продължителност и прекратяване1. Настоящото споразумение се ратифицира или одобрява от договарящите страни в съответствие с техните процедури за това.2. Настоящото споразумение влиза в сила на първия ден от втория месец, следващ датата, на която договарящите страни са се уведомили една друга за това, че процедурите по параграф 1 са изпълнени.3. Настоящото споразумение се сключва за неопределен срок.4. Всяка от договарящите страни може да денонсира настоящото споразумение, като уведоми официално другата договаряща страна. Действието на настоящото споразумение се прекратява шест месеца след датата на такова уведомление.Член 22ПриложенияПриложения от 1 до 7 съставляват неразделна част от настоящото споразумение.Изготвена в Коломбо на четвъртия ден от юни през две хиляди и четвърта година на датски, нидерландски, английски, финландски, френски, немски, гръцки, италиански, португалски, испански, шведски, синхала и тамилски език, като всички тези текстове са с еднаква сила.За Европейската общност+++++ TIFF +++++За Демократична социалистическа република Шри Ланка+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------20050517ПРИЛОЖЕНИЕ 1Общ списък на документите, чието представяне се счита за доказателство за националност(член 2, параграф 1, член 3, параграф 1, член 4, параграф 1 и член 5, параграф 1)- валидни или изтекли паспорти от всякакъв вид, издадени от официалните органи на държавите-членки или Шри Ланка (национални паспорти, дипломатически паспорти, служебни паспорти, и където това е приложимо, групови паспорти и документи, заместващи паспорти, включително детски паспорти),- валидни лични карти от всякакъв вид, издадени от официалните органи на държавите-членки или Шри Ланка (включително временни и условни такива),- удостоверения за гражданство или други документи, които споменават или посочват гражданството,- военни книжки и военни лични карти,- моряшки и шкиперски книжки.--------------------------------------------------20050517ПРИЛОЖЕНИЕ 2Общ списък на документите, чието представяне се счита за prima facie доказателство за националност(Член 2, параграф 1, член 3, параграф 1, член 4, параграф 1 и член 5, параграф 1)- фотокопия [*] на всеки един от документите, посочени в приложение 1 към настоящото споразумение,- фотокопия [*] на удостоверения за гражданство и на други официални документи, които споменават или посочват гражданството,- свидетелства за правоуправление на МПС или техни фотокопия [*],- свидетелства за раждане или техни фотокопия [*],- всеки друг официален документ, издаден от властите на държавата, от която е поискано обратното приемане,- фирмени лични карти или техни фотокопия [*],- изявления на свидетелски,- изявления, направени от въпросното лице, и езика, на който той/тя говори.[*] За целите на настоящото приложение понятието "фотокопия" означава фотокопия, направени официално от органите на Шри Ланка или на държавите-членки.--------------------------------------------------20050517ПРИЛОЖЕНИЕ 3Общ списък на документите, които се считат за доказателство за наличието на условията за обратно връщане на граждани на трети страни и на лица без гражданство(член 3, параграф 1 и член 5, параграф 1)- печати за влизане/напускане или подобни допълнения в документа за пътуване на въпросното лице или друго доказателство за влизане/напускане (например, фотографско доказателство),- документи с официален характер, като например такива, удостоверяващи стационарно или амбулаторно лечение, които ясно доказват, че въпросното лице е се е намирало на територията на държавата, от която е поискана реадмисия,- билети и/или списъци на пътниците на въздушни и морски пътувания, които ясно доказват присъствието на въпросното лице на територията на държавата, от която е поискана реадмисия,- информация, доказваща, че лицето е използвало услуги на куриер или на пътническа агенция,- официални изявления, направени по-специално от персонала на граничния орган и от други свидетели, които могат да свидетелстват за пресичане на границата от въпросното лице,- официално изявление на въпросното лице в хода на съдебно или административно производство.--------------------------------------------------20050517ПРИЛОЖЕНИЕ 4Общ списък на документите, които се считат за prima facie доказателство за наличието на условията за обратно връщане на граждани на трети страни и на лица без гражданство(член 3, параграф 1 и член 5, параграф 1)- описание на мястото и обстоятелствата, при които въпросното лице е било засечено след навлизане на територията на държавата, поискала обратното връщане, издадено от съответните органи на тази държава,- информация, свързана със самоличността и/или престоя на лицето, която е предоставена от международна организация,- документи с неофициален характер, като например: хотелски сметки, договори за наем на кола или квитанции от кредитни карти, които ясно посочват името и номера на паспорта или друга идентифицираща характеристика на въпросното лице,- съобщения/потвърждение от страна на членове на семейството.--------------------------------------------------20050517ПРИЛОЖЕНИЕ 5(Герб на Шри Ланка)......(Място и дата)...(Посочване на органа, поискал обратното приемане)Изх. No :...До...(Посочване на органа, от когото е поискано обратното приемане)ИСКАНЕ ЗА РЕАДМИСИЯпо силата на член 7 от Споразумението от 4 юни 2004 г. между Европейската общност и Демократична социалистическа република Шри Ланка относно реадмисия на лица, пребиваващи без разрешениеЛични данниA.Фотография1.Пълно име (презимето се подчертава):...2.Моминско име:...3.Дата и място на раждане:...4.Пол и физическо описание (ръст, цвят на очите, отличителни белези и т.н.):...5.Имена на бащата и майката:...6.Известен/известна също така като (предишни имена, прозвища или псевдоними):...7.Националност и език:...8.Граждански статус:женен/омъженанеженен/неомъженаразведен/авдовец/вдовицаАко е женен/омъжена: имената на съпругата/съпруга:...Имена и възраст на децата (ако има такива):......9.Имена на братя/сестри и на други близки роднини:...10.Последен адрес в държавата, поискала обратното приемане:...11.Предишен адрес в държавата, от която е поискано обратното приемане:...+++++ TIFF +++++12.Имена (и периоди) на училищата, посещавани в държавата, от която е поискана реадмисия:...13.Професия и имена на предишни работодатели в държавата, от която е поискана реадмисия:...14.Имена и адреси на доктори/доктори по дентална медицина в държавата, от която е поискано реадмисия:...15.Дата и начин на напускане на държавата, от която е поискана реадмисия (по въздух — името на самолета, кораба и т.н.):...16.Дата и начин на влизане в държавата, поискала реадмисия:...Б.Специални обстоятелства, свързани с прехвърляното лице1.Здравословно състояние(например, възможно позоваване на специални медицински грижи; латинско наименование на заразна болест):...2.Указания за особено опасно лице(например, подозрения за извършено сериозно престъпление; агресивно поведение)...B.Приложени доказателствени средства1.......Паспорт NoИздаващ орган......Издаващ органДата и място на издаване2.......Лична карта NoСрок на валидност......Издаващ органДата и място на издаване3.......Свидетелство за правоуправление на МПС NoСрок на валидност......Издаващ органДата и място на издаване4.......Друг официален документ, NoСрок на валидност......Срок на валидностДата и място на издаванеГ.Забележки............(Подпис)(Печат)+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------20050517ПРИЛОЖЕНИЕ 6(Герб на Шри Ланка)......(Място и дата)...(Посочване на органа, поискал обратното приемане)Изх. No :...До.........(Посочване на органа, от когото е поискано обратното приемане)ЗАЯВЛЕНИЕ ЗА ТРАНЗИТНО ПРЕМИНАВАНЕпо силата на член 13 от Споразумението от 4 юни 2004 г. между Европейската общност и Демократична социалистическа република Шри Ланка относно реадмисия на лица, пребиваващи без разрешениеA.Лични данниФотография1.Пълно име (презимето се подчертава):...2.Моминско име:...3.Дата и място на раждане:...4.Пол и физическо описание (ръст, цвят на очите, отличителни белези и т.н.):...5.Известен/известна също така като (предишни имена, прозвища или псевдоними):...6.Националност и език:...7.Тип и номер на документа за пътуване:...+++++ TIFF +++++Б.Транзитна операция1.Тип на транзитното преминаване:по въздухпо морепо суша2.Държава на крайното местоназначение:...3.Евентуални други държави на транзитно преминаване:...4.Предложено място на пресичане на границата, дата, време на прехвърляне и евентуален конвой:.........5.Приемането гарантирано във всяка друга държава на транзитно преминаване и в държавата на крайното местоназначение:(член 12, параграф 2)ДаНе6.Разполагане с информация за каквато и да е причина за отказ на транзитно преминаване:(Член 12, параграф 3)ДаНеB.Забележки............(Подпис)(Печат)+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------20050517ПРИЛОЖЕНИЕ 7(Герб на Шри Ланка)......(Място и дата)......(Посочване на органа, поискал обратното приемане)Изх. No : ...ОБЩ ВРЕМЕНЕН ДОКУМЕНТ ЗА ПЪТУВАНЕпо силата на членове от 2 до 5 от Споразумението от 4 юни 2004 г. между Европейската общност и Демократична социалистическа република Шри Ланка относно реадмисия на лица, пребиваващи без разрешениеВалиден за еднократно пътуване за връщане от ...(издаваща държава)До ... (място на влизане/страна на местоназначението)През ... (страни на транзитно преминаване)С ... (начин на транспортиране)Напускащ на ... (дата на заминаване)Този документ на пътуване изтича на ... и трябва да бъде представен наимиграционния служител при пристигане в ... (място на влизане/страна по местоназначението)Фотография на притежателяИме: ...Презиме: ...Дата на раждане: ...Място на раждане: ...Пол:... / ...Ръст: ...Особени белези (ако има такива): ...ПодписЛична карта No ...Националност: ...Адрес в Шри Ланка (ако е известен) .........(Подпис)(Печат)+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------20050517СЪВМЕСТНА ДЕКЛАРАЦИЯ ОТНОСНО ЧЛЕН 2, ПАРАГРАФ 1Страните отбелязват, че според Конституцията на Шри Ланка и съгласно действащото ѝ законодателство относно гражданството (Закон за гражданството No 18 от 1949 г.) е невъзможно гражданин на Шри Ланка да бъде лишен от неговата/нейната националност на Шри Ланка, без той/тя да е придобил/а националност на друга държава. Подобно на това, отказ от националност от страна на гражданин на Шри Ланка придобива правна сила само ако той/тя е придобил/а националност на друга държава.Страните се договарят своевременно да се консултират една друга, ако това правно положение се измени.--------------------------------------------------20050517СЪВМЕСТНА ДЕКЛАРАЦИЯ ОТНОСНО ЧЛЕН 3, ПАРАГРАФ 1, БУКВА б) И ЧЛЕН 5, ПАРАГРАФ 1, БУКВА б)Страните се съгласяват, че обикновен летищен транзитен престой в трета страна не се счита като "навлизане в друга междинна държава" по смисъла на тези две разпоредби.--------------------------------------------------20050517СЪВМЕСТНА ДЕКЛАРАЦИЯ ОТНОСНО ДАНИЯДоговарящите страни отбелязват, че настоящото споразумение не се прилага на територията на Кралство Дания. При тези обстоятелства е целесъобразно Шри Ланка и Дания да сключат споразумение за реадмисия при същите условия като настоящото споразумение.--------------------------------------------------20050517СЪВМЕСТНА ДЕКЛАРАЦИЯ ОТНОСНО ИСЛАНДИЯ И НОРВЕГИЯДоговарящите страни отбелязват тясното сътрудничество между Европейската общност и Исландия и Норвегия, по-специално по силата на Споразумението от 18 май 1999 г. относно асоциирането на тези страни с прилагането, изпълнението и развитието на Шенгенското acquis. При тези обстоятелства е целесъобразно Шри Ланка и Исландия и Норвегия да сключат спогодби за реадмисия при същите условия като настоящото споразумение.--------------------------------------------------20050517СЪВМЕСТНА ДЕКЛАРАЦИЯ ОТНОСНО УЛЕСНЯВАНЕТО НА СЪТРУДНИЧЕСТВОТО В ОБЛАСТТА НА ПРАВООХРАНИТЕЛНАТА ДЕЙНОСТДелегациите на Общността и Шри Ланка се ангажират да полагат съвместни усилия в борбата срещу незаконната имиграция. Те се съгласяват, че за цялостно решаване на въпроса за нелегалната имиграция, произлизаща от Шри Ланка е необходимо предприемане ефективни мерки на сътрудничество, произтичащи от тази ситуация.В допълнение към това и двете страни признават необходимостта от предприемане на мерки срещу организираните престъпни дейности като: трафик на хора, трафик на мигранти и финансиране на терористични цели, които са се превърнали в основание за нарастващо безпокойство.Съответно Европейската общност, в съответствие с всички международни инструменти, включително Протоколите от Палермо срещу трафика на хора и трафика на мигранти и като действа в рамките на своите правомощия, ще насърчава и улеснява сътрудничеството между правоохранителните, имиграционните и другите съответни органи на държавите-членки, доколкото това е уместно, с техните партньори в Шри Ланка в съответствие с тяхното вътрешно законодателство.--------------------------------------------------


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 6.9.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 238/1
 РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) No 857/2013 НА КОМИСИЯТА
 от 4 септември 2013 година
 за одобрение на изменение, което не е несъществено, в спецификацията на название, вписано в регистъра на защитените наименования за произход и на защитените географски указания [Mont d’Or/Vacherin du Haut-Doubs (ЗНП)]
 ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
 като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
 като взе предвид Регламент (ЕС) No 1151/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 г. относно схемите за качество на селскостопанските продукти и храни (1), и по-специално член 52, параграф 2 от него,
 като има предвид, че:
 (1)
 Регламент (ЕС) No 1151/2012 отмени и замени Регламент (ЕО) No 510/2006 на Съвета от 20 март 2006 г. относно закрилата на географски указания и наименования за произход на земеделски продукти и храни (2).
 (2)
 В съответствие с член 9, параграф 1, първа алинея от Регламент (ЕО) No 510/2006 Комисията разгледа заявлението на Франция за одобрение на изменение в спецификацията на защитеното наименование за произход „Mont d’Or“/„Vacherin du Haut-Doubs“, регистрирано по силата на Регламент (ЕО) No 1107/96 на Комисията (3), изменен с Регламент (ЕО) No 828/2003 на Комисията (4).
 (3)
 Предвид това, че въпросното изменение не е несъществено, Комисията публикува заявлението за изменение в съответствие с член 6, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 510/2006 в Официален вестник на Европейския съюз
 (5). Тъй като Комисията не получи никакви възражения съгласно член 7 от горепосочения регламент, изменението в спецификацията следва да бъде одобрено,
 ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
 Член 1
 Одобрява се публикуваното в Официален вестник на Европейския съюз изменение в спецификацията, свързано с посоченото в приложението към настоящия регламент название.
 Член 2
 Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
 Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
 Съставено в Брюксел на 4 септември 2013 година.
 За Комисията, от името на председателя,
 Dacian CIOLOȘ
 Член на Комисията
 (1) ОВ L 343, 14.12.2012 г., стр. 1.
 (2) ОВ L 93, 31.3.2006 г., стр. 12.
 (3) ОВ L 148, 21.6.1996 г., стр. 1.
 (4) ОВ L 120, 15.5.2003 г., стр. 3.
 (5) ОВ C 302, 6.10.2012 г., стр. 16.
 ПРИЛОЖЕНИЕ
 Предназначени за консумация от човека земеделски продукти, посочени в приложение I към Договора:
 Клас 1.3. Сирена
 ФРАНЦИЯ
 Mont d’Or/Vacherin du Haut-Doubs (ЗНП)


text:
 EUROOPA KOMISJON
 Brüssel,11.3.2019
 COM(2019) 131 final
 2019/0073(NLE)
 Ettepanek:
 NÕUKOGU OTSUS
 seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel TIR-konventsiooni halduskomitees seoses TIR-märkmike alusel toimuva rahvusvahelise kaubaveo tollikonventsiooni muutmise ettepanekuga
 SELETUSKIRI
 1.Kavandatav reguleerimisese
 Käesolev ettepanek käsitleb otsust, millega määratakse kindlaks seisukoht, mis võetakse liidu nimel TIR-märkmike alusel toimuva rahvusvahelise kaubaveo tollikonventsiooni
 1
 (edaspidi „TIR-konventsioon“) halduskomitees seoses selliste muudatuste kavandatava vastuvõtmisega, mis puudutavad TIR-toiminguid tegevaid TIR-ühinguid ja tolliasutusi.
 2.Ettepaneku taust
 2.1.TIR-märkmike alusel toimuva rahvusvahelise kaubaveo tollikonventsioon
 14. novembril 1975 vastu võetud TIR-märkmike alusel toimuva rahvusvahelise kaubaveo tollikonventsiooniga (edaspidi „TIR-konventsioon“) püütakse hõlbustada kaupade rahvusvahelist vedu lähtetolliasutusest sihttolliasutusse, läbides nii palju riike, kui vaja. TIR-konventsioon jõustus 1978. aastal. Alates 2019. aasta jaanuarist on konventsioonil 76 osalist, nende hulgas 75 riiki ja Euroopa Liit. Euroopa Liit on TIR-konventsiooni osaline alates 20. juunist 1983
 2
 . Kõik liikmesriigid on TIR-konventsiooni osalised.
 2.2.Halduskomitee
 Halduskomitee tegutseb TIR-märkmike alusel toimuva rahvusvahelise kaubaveo tollikonventsiooni raames. Halduskomitee ülesanne on kaaluda ja võtta vastu TIR-konventsiooni muudatusi. Ettepanekud pannakse hääletusele ning igal osalisriigil, kes on halduskomitee istungil esindatud, on üks hääl. Liidul on ainupädevus TIR-konventsiooniga reguleeritud tollivaldkonnas. Liidul kui rahvusvahelisel organisatsioonil ei ole siiski hääleõigust. Kõik liikmesriigid on hääleõiguslikud TIR-konventsiooni osalised.
 TIR-konventsiooni muudatused võetakse vastu kohalolnud ja hääletanud osaliste kahe kolmandiku häälteenamusega. Otsuse tegemiseks on vajalik vähemalt kolmandiku osalisriikide kohalolek.
 2.3.Halduskomitee kavandatav akt
 Halduskomitee koosolekud toimuvad 2019. aastal 7. veebruaril ja 17. oktoobril. Ühel koosolekul või erakorralise istungi ajal peaks halduskomitee võtma vastu otsuse TIR-märkmike alusel toimuva rahvusvahelise kaubaveo tollikonventsiooni muutmise kohta (edaspidi „kavandatav õigusakt“).
 Kavandatava õigusakti eesmärk on: i) selgitada, millised asutused võivad lubada ühingutel tegutseda käendajatena; ii) suurendada lähte- ja/või sihttolliasutuste arvu, kes võivad olla seotud TIR-veo tolliprotseduuridega; ning iii) nõuda teabe avaldamist, mis käsitleb TIR-protseduure võimaldavate lähte- ja/või sihttolliasutuste arvu piiramist.
 Vastavalt TIR-konventsiooni artiklitele 59 ja 60 muutub kavandatav õigusakt lepinguosaliste jaoks siduvaks. Artiklis 59 käsitletakse TIR-konventsiooni põhiosas tehtavaid muudatusi ja selles on sätestatud järgmine: „Kõik muudatusettepanekud, välja arvatud artiklis 60 ettenähtud ettepanekud, millest on teatatud vastavalt eelmisele lõikele, jõustuvad kõikide konventsiooniosaliste suhtes kolm kuud pärast muudatusettepanekust teatamisele järgnenud 12-kuulise tähtaja lõppu, kui selle aja jooksul ei ole ükski konventsiooniosaline riik edastanud ÜRO peasekretärile muudatusettepaneku suhtes vastuväiteid. Kui muudatusettepaneku suhtes on edastatud vastuväide vastavalt lõikele 3, siis ei loeta muudatusettepanekut vastuvõetuks ja sellel ei ole õiguslikku jõudu.“
 Artiklis 60 käsitletakse TIR-konventsiooni lisades tehtavaid muudatusi ja selles on sätestatud järgmine: „Mis tahes vastavalt artikli 59 lõigetele 1 ja 2 läbivaadatud lisade 1–10 muudatusettepanek jõustub kuupäeval, mille määrab halduskomitee selle vastuvõtmise kuupäeval, kui kõnealuse halduskomitee poolt samal päeval määratud varasemaks kuupäevaks ei ole üks viiendik või viis konventsiooniosalist riiki, sõltuvalt sellest, kumb arv on väiksem, esitanud ÜRO peasekretärile muudatusettepaneku suhtes oma vastuväidet. Halduskomitee määrab käesolevas lõikes osutatud kuupäevad kohal olnud ja hääletanud liikmete kahe kolmandiku häälteenamusega.“
 3.Liidu nimel võetav seisukoht
 Liit jagab TIR-konventsiooni ja selle selgitavate märkuste kavandatavate muudatuste eesmärke. Eelkõige toetab liit selgitusi selle kohta, millised asutused on pädevad garantiiühingute volitamiseks; selliste tolliasutuste arvu suurendamist, kes võivad olla seotud TIR-veo tolliprotseduuridega; ning iii) nõuet teabe avaldamiseks, mis käsitleb TIR-protseduure võimaldavate lähte- ja/või sihttolliasutuste arvu piiramist.
 Täpsemalt öeldes põhineb TIR-konventsiooni artikli 6 lõike 1 muudatus, millega asendatakse väljend „Iga konventsiooniosaline“ sõnadega „Konventsiooniosalise tolliasutus või muu pädev asutus“, Venemaa Föderatsiooni taotlusel, et võttes arvesse erinevate lepinguosaliste erinevaid haldusnorme, ei pruugi garantiiühingule volituste andmiseks pädev asutus alati olla tolliasutus. Kavandatud sõnastus on kompromisslahendus, kuna mitmed konventsiooniosalised, sealhulgas Euroopa Liit, väljendasid riiklike või rahvusvaheliste õigusaktide nõudeid silmas pidades muret esialgse ettepaneku üle kustutada mõiste „tolliasutused“ täielikult. Muudatusettepanekuga laiendatakse selle sätte kohaldamisala, et tagada vajalik paindlikkus.
 Oluline muudatus on ettepanek muuta TIR-konventsiooni artikli 18 kolmandat rida, et asendada sõna „neli“ sõnaga „kaheksa“ ja lisada uus lõik „Toll võib piirata oma territooriumil lähte- (või siht-) tolliasutuste maksimaalset arvu, et see oleks väiksem kui seitse, kuid mitte väiksem kui kolm“. Kahekordistades tolliasutuste arvu, mis võivad olla seotud TIR-protseduuriga, tugevdaks kavandatav muudatus TIR-süsteemi konkurentsivõimet ja soodustaks märkimisväärselt transporditööstust. Samal ajal antakse Venemaa Föderatsiooni ettepanekul konventsiooniosalistele võimalus piirata oma territooriumil tegutsevate asjaomaste tolliasutuste arvu, et vältida võimalikku ohtu riigieelarvele. Kõnealust muudatusettepanekut tuleks käsitleda koos artikli 18 kavandatava uue selgitava märkusega.
 TIR-konventsiooni artikli 18 uue selgitava märkuse ettepaneku töötas välja TIR-juhatus, kellele on selleks volitused andnud halduskomitee. Selgitava märkuse eesmärk on täiendada artikli 18 kavandatavat muudatust, mis võimaldab konventsiooniosalistel omada väiksemat arvu lähte- ja/või sihttolliasutusi oma territooriumil. Uue kavandatava selgitava märkuse kohaselt peab toll juhul, kui piiratakse oma territooriumil asuvate lähte- (või siht-) tolliasutuste maksimaalset arvu, tegema teabe avalikult kättesaadavaks ning edastama selle ka TIR-juhatusele. Kõnealune mehhanism aitaks vältida õiguslikke ja logistilisi raskusi transporditööstuses selliste piirangute korral.
 Ettepanek muuta selgitavat märkust TIR-konventsiooni artikli 6 lõike 2 kohta, et asendada sõnad „võib riigi toll tunnustada“ sõnadega „võib konventsiooniosalise toll tunnustada“, on teksti sidususe suurendamiseks ning on tehnilist laadi.
 TIR-konventsiooni 9. lisa I osa punkti 1 muutmise ettepanekuga, millega asendatakse sõna „konventsiooniosalistelt“ sõnadega „konventsiooniosalise tolliasutuselt või muult pädevalt asutuselt“, soovitakse laiendada sätte kohaldamisala, et pakkuda suuremat paindlikkust, võttes arvesse eri lepinguosaliste erinevaid haldusnorme. Sarnaselt eespool kirjeldatud artikli 6 lõike 1 muudatusettepanekuga, põhineb kavandatav muudatusettepanek Venemaa Föderatsiooni ettepanekul. Ettepanekuga laiendatakse sätte kohaldamisala, et tagada vajalik paindlikkus.
 Konsultatsioonid kavandatavate muudatuste üle toimusid liikmesriikidega TIRi tolliekspertide grupis (Genfi kooskõlastamine). ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni (UNECE) veondusalaste tolliküsimuste töörühma istungjärkude ajal toimusid täiendavad konsultatsioonid.
 Sisemine kooskõlastamine ja TIRi tolliekspertide rühma raames liikmesriikidega peetud ühised arutelud näitasid selgelt, et kavandatavatele muudatusettepanekutele vastuseisu ei ole.
 4.Õiguslik alus
 4.1.Menetlusõiguslik alus
 4.1.1.Põhimõtted
 ELi toimimise lepingu artikli 218 lõikes 9 on sätestatud: „Nõukogu võtab komisjoni [...] ettepaneku põhjal vastu otsuse, millega [...] kehtestatakse lepingus sätestatud organis liidu nimel võetavad seisukohad, kui asjaomasel organil tuleb vastu võtta õigusliku toimega akte, välja arvatud õigusaktid, millega täiendatakse või muudetakse lepingu institutsioonilist raamistikku.“
 Mõiste „õigusliku toimega aktid“ hõlmab akte, millel on õiguslik toime asjaomase organi suhtes kehtiva rahvusvahelise õiguse normide alusel. Siia hulka kuuluvad ka sellised õiguslikud vahendid, mis ei ole rahvusvahelise õiguse kohaselt siduvad, aga mis „võivad mõjutada otsustavalt liidu seadusandja vastu võetud õigusaktide sisu“
 3
 .
 4.1.2.Kohaldamine käesoleval juhul
 Halduskomitee on organ, mis on loodud TIR-märkmike alusel toimuva rahvusvahelise kaubaveo tollikonventsiooniga.
 Akt, mille halduskomitee peab vastu võtma, on õigusliku toimega akt. Kavandatav õigusakt on rahvusvahelise õiguse alusel siduv vastavalt TIR-märkmike alusel toimuva rahvusvahelise kaubaveo tollikonventsiooni artiklitele 59 ja 60.
 Kavandatava õigusaktiga ei täiendata ega muudeta TIR-konventsiooni institutsioonilist raamistikku.
 Seega on kavandatava otsuse menetlusõiguslik alus ELi toimimise lepingu artikli 218 lõige 9.
 4.2.Materiaalõiguslik alus
 4.2.1.Põhimõtted
 ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohase otsuse materiaalõiguslik alus sõltub eelkõige selle kavandatava akti eesmärgist ja sisust, mille kohta liidu nimel seisukoht võetakse. Kui kavandatava aktiga taotletakse kahte eesmärki või reguleeritakse kahte valdkonda ning üht neist võib pidada peamiseks või ülekaalukaks, samas kui teine on kõrvalise tähtsusega, peab ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohasel otsusel olema üksainus materiaalõiguslik alus, st peamise või ülekaaluka eesmärgi või valdkonna tõttu nõutav õiguslik alus.
 4.2.2.Kohaldamine käesoleval juhul
 Kavandatava õigusakti peamine eesmärk ja sisu on seotud ühise kaubanduspoliitikaga.
 Kavandatava otsuse materiaalõiguslik alus on seega ELi toimimise lepingu artikkel 207.
 4.3.Järeldus
 Ettepanekus esitatud otsuse õiguslik alus peaks seega olema ELi toimimise lepingu artikkel 207 koostoimes artikli 218 lõikega 9.
 5.Kavandatava õigusakti avaldamine
 Kuna halduskomitee õigusaktiga muudetakse TIR-märkmike alusel toimuva rahvusvahelise kaubaveo tollikonventsiooni ja selle lisasid, on asjakohane see pärast vastuvõtmist avaldada Euroopa Liidu Teatajas.
 2019/0073 (NLE)
 Ettepanek:
 NÕUKOGU OTSUS
 seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel TIR-konventsiooni halduskomitees seoses TIR-märkmike alusel toimuva rahvusvahelise kaubaveo tollikonventsiooni muutmise ettepanekuga
 EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
 võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 207 koostoimes artikli 218 lõikega 9,
 võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut
 ning arvestades järgmist:
 (1)TIR-märkmike alusel toimuva rahvusvahelise kaubaveo tollikonventsioon (TIR-konventsioon) sõlmiti 14. novembril 1975. aastal ja kiideti Euroopa Majandusühenduse nimel heaks nõukogu määrusega (EMÜ) nr 2112/78
 4
 ning see jõustus ühenduses 20. juunil 1983
 5
 .
 (2)TIR-konventsiooni artiklite 59 ja 60 kohaselt võib halduskomitee teha muudatusi kohalolnud ja hääletanud konventsiooniosaliste kahekolmandikulise häälteenamusega.
 (3)Halduskomitee kavatseb 2019. aasta juunis toimuval erakorralisel istungil vastu võtta mitu TIR-konventsiooni ja selle lisade muudatust.
 (4)On asjakohane kehtestada halduskomitees liidu nimel võetav seisukoht, sest muudatused on liidu jaoks siduvad.
 (5)Selleks et võtta arvesse eri lepinguosaliste erinevaid haldusnorme, on vaja laiendada TIR-konventsiooni artiklis 6, vastavas selgitavas märkuses ja 9. lisas sätestatud osalejate ringi, et muud ametiasutused kui tolliasutused saaksid volitada ühingut tegutsema TIR-protseduuri kasutavate isikute käendajana.
 (6)Selleks et hõlbustada TIR-konventsiooni kohaldamist logistikaahela kaudu ja parandada TIR-konventsiooniga hõlmatud rahvusvahelise transpordi konkurentsivõimet, on vaja muuta artiklit 18, et suurendada TIR-protseduuriga seotud tolliasutuste arvu. Samal ajal on konventsiooniosalise tolli jaoks ette nähtud võimalus piirata nende tolliasutuste arvu, kes võivad olla seotud TIR-protseduuriga tema territooriumil, tingimusel et ta teavitab sellistest piirangutest avalikkust ja TIR-juhatust,
 ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
 Artikkel 1
 Euroopa Liidu nimel halduskomitee 69. või 70. istungjärgul võetav seisukoht põhineb käesolevale otsusele lisatud muudatusettepanekutel.
 Artikkel 2
 Käesolev otsus on adresseeritud komisjonile.
 Brüssel,
 Nõukogu nimel
 eesistuja
 (1)
 TIR tähistab „Transports Internationaux Routiers“ ehk rahvusvaheline maanteetransport.
 (2)
 Nõukogu 25. juuli 1978. aasta määrus (EMÜ) nr 2112/78, millega kiidetakse heaks 14. novembri 1975. aasta Genfi tollikonventsioon TIR-märkmike alusel toimuva rahvusvahelise kaubaveo kohta (TIR-konventsioon) (EÜT L 252/1).
 (3)
 Euroopa Kohtu otsus, 7.10.2014, Saksamaa vs. komisjon, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, punktid 61–64.
 (4)
 Nõukogu 25. juuli 1978. aasta määrus (EMÜ) nr 2112/78, millega kiidetakse heaks 14. novembri 1975. aasta Genfi tollikonventsioon TIR-märkmike alusel toimuva rahvusvahelise kaubaveo kohta (TIR-konventsioon) (EÜT L 252, 14.9.1978, lk 1).
 (5)
 EÜT L 31, 2.2.1983, lk 13.
 ---documentbreak---
 EUROOPA KOMISJON
 Brüssel,11.3.2019
 COM(2019) 131 final
 LISA
 järgmise dokumendi juurde:
 Ettepanek: Nõukogu otsus
 seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel TIR-konventsiooni halduskomitees seoses TIR-märkmike alusel toimuva rahvusvahelise kaubaveo tollikonventsiooni muutmise ettepanekuga
 1. LISA
 TIR-märkmike alusel toimuva rahvusvahelise kaubaveo tollikonventsiooni (TIR-konventsioon, 1975) muudatused
 I Artiklis 59 sätestatud muutmismenetlusest tulenevad TIR-konventsiooni põhiteksti muudatused:
 Artikli 6 lõige 1
 Sõnad „Iga konventsiooniosaline“ asendatakse sõnadega „Konventsiooniosalise tolliasutus või muu pädev asutus“,
 Artikli 18 rida 3
 Sõna „neli“ asendatakse sõnaga „kaheksa“
 Lisatakse uus lõik „Toll võib piirata oma territooriumil lähte- (või siht-) tolliasutuste maksimaalset arvu, et see oleks väiksem kui seitse, kuid mitte väiksem kui kolm“.
 II Artiklis 60 sätestatud muutmismenetlusest tulenevad TIR-konventsiooni lisade muudatused:
 6. lisa, selgitav märkus artikli 6 lõike 2 kohta
 Asendatakse väljend „võib riigi toll tunnustada“ väljendiga „võib konventsiooniosalise toll tunnustada“
 6. lisa, uus selgitav märkus artikli 18 kohta
 0.18.3 Konventsiooniosalised teevad teabe selliste piirangute kohta avalikult kättesaadavaks ning teavitavad TIR-juhatust, sealhulgas TIR-sekretariaadi poolt TIR-juhatuse järelevalve all selleks välja töötatud elektrooniliste rakenduste nõuetekohase kasutamise teel.
 9. lisa I osa punkt 1
 Sõna „konventsiooniosalistelt“ asendatakse sõnadega „konventsiooniosalise tolliasutuselt või muult pädevalt asutuselt“.


type: other

text:
UPRS Sodba I U 246/2019-6
 ECLI:SI:UPRS:2019:I.U.246.2019.6
 UP00024708
 brezplačna pravna pomoč - nepopolna vloga - nerazumljiva vloga - zavrženje vloge - obnova postopka - individualni delovni spor
 Tožena stranka je pravilno ugotovila, da je tožnica na poziv tožene stranke na dopolnitev vloge sicer odgovorila, vendar pa vloge v celoti ni dopolnila tako, kot ji je bilo naloženo, saj ni navedla okoliščin ter razlogov, zaradi katerih meni, da bi na podlagi novega dejstva oziroma dokaza morala biti zanjo ugodnejša odločitev sodišča, navedena dejstva in dokazi pa so odločilni za ugotovitev, ali je zadeva razumna.
 Neutemeljen je tudi tožbeni očitek, da je organ za brezplačno pravno pomoč vsebinsko odločal o sami obnovi. Tožena stranka je odločala zgolj o tem, ali podatki iz prošnje zadostujejo za oceno, ali bi imela v primeru vložitve obnove tožnica izgled za uspeh in ker vloga ni bila ustrezno dopolnjena, je vsebinsko niti ni bilo možno obravnavati in tožena stranka ni mogla ravnati drugače, kot da je vlogo zavrgla.
 1. Tožena stranka je z izpodbijanim sklepom zavrgla prošnjo tožnice za dodelitev brezplačne pravne pomoči. V obrazložitvi sklepa navaja, da je prejela njeno prošnjo, in sicer za pravno svetovanje in zastopanje v zvezi z izrednimi pravnimi sredstvi in sicer za obnovo postopka v individualnem delovnem sporu zoper Republiko Slovenijo, Ministrstvo za notranje zadeve in javno upravo zaradi izredne odpovedi pogodbe o zaposlitvi, ki se je pred Delovnim in socialnim sodiščem obravnaval pod št. I Pd 1087/2013 in v individualnem delovnem sporu zoper Republiko Slovenijo, Ministrstvo za notranje zadeve in javno upravo, zaradi vračila nadomestila plače ter stroškov prehrane, ki se je vodil pod opr. št. I Pd 363/2014. Tožena stranka je prošnjo že enkrat zavrnila, a je Upravno sodišče RS s sodbo I U 802/2018-6 z dne 27. 9. 2018 odločbo odpravilo in zadevo vrnilo v ponovno odločanje. V ponovljenem postopku je tožena stranka ugotavljala izpolnjevanje objektivnega pogoja za brezplačno pravno pomoč. Ker tožničina prošnja ni bila popolna, saj ni vsebovala vseh podatkov o zadevi, za katero je zaprosila za brezplačno pravno pomoč, jo je tožena stranka pozvala, naj prošnjo dopolni in ji naložila, naj predloži dokaz o novem dejstvu, navede, kdaj je izvedela za novo dejstvo, in pojasni ter navede okoliščine in razloge, zaradi katerih meni, da bi ji na podlagi tega dejstva oziroma dokaza morala biti izdana ugodnejša odločba sodišča, če bi bilo novo dejstvo uporabljeno v navedenih postopkih. Tožnica je na poziv tožene stranke sicer odgovorila in v odgovoru očitala zavlačevanje postopka za odločanje o prošnji za brezplačno pravno pomoč ter da tožena stranka ni pristojna za vsebinsko odločanje o zadevi. Tožena stranka ugotavlja, da tožnica prošnje ni dopolnila tako, kot ji je bilo naloženo, saj ni predložila listine o novem dejstvu, ni navedla okoliščin ter razlogov, zaradi katerih meni, da bi na podlagi novega dejstva oziroma dokaza morala biti zanjo ugodnejša odločitev sodišča, navedena dejstva in dokazi pa so odločilni za ugotovitev, ali je zadeva razumna. Pri svoji odločitvi se tožena stranka sklicuje na določilo 66. člena Zakona o splošnem upravnem postopku (v nadaljevanju ZUP), ki določa, da mora biti vloga razumljiva in obsegati vse, kar je potrebno, da se lahko obravnava. V skladu z drugim odstavkom 67. člena ZUP organ nepopolno vlogo zavrže, če pomanjkljivosti v danem roku niso bile odpravljene. Ker tožnica prošnje ni dopolnila v skladu s sklepom z dne 15. 10. 2018, je tožena stranka njeno prošnjo za dodelitev brezplačne pravne pomoči zavrgla.
 2. Tožnica v tožbi navaja, da je sprva tožena stranka njeno prošnjo zavrnila, češ da ne izpolnjuje finančnega pogoja za dodelitev brezplačne pravne pomoči, a je Upravno sodišče RS s sodbo I U 1802/2018 z dne 27. 9. 2018 odločbo odpravilo in vrnilo zadevo v ponovno odločanje. Tožena stranka je nepravilno navajala, da je tožnica z možem še vedno vpisana kot zemljiškoknjižna solastnica na nepremičnini. Upravno sodišče je potrdilo, da tožena stranka navedenega premoženja ne bi smela upoštevati. Tožena stranka je nato v ponovljenem postopku odprla nov spis št. Bpp 413/2018 (prej je bil Bpp 290/2018). S tem se je lahko izognila zavezujoči sodbi in navodilom upravnega sodišča. Sicer pa je tožnica že dne 14. 6. 2018 poslala popolno vlogo za brezplačno pravno pomoč. Tožena stranka obravnavanje njenih popolnih vlog zavlačuje z namenom zastaranja. Tožena stranka je začela voditi drug, povsem samostojen in ločen postopek. V vloženi vlogi so bili navedeni prav vsi zahtevani podatki iz sklepa na dopolnitev vloge. Pravosodna svétnica, ki je vodila postopek odločanja dodelitve brezplačne pravne pomoči, je vsebinsko odločala o sami obnovi kljub temu, da za to ni stvarno in krajevno pristojna. Tožnica je v svoji vlogi za dodelitev brezplačne pravne pomoči navedla vsa potrebna dejstva in njena vloga ni očitno nerazumna in prav tako je priložila novo dejstvo. Sama zahteva za dopolnitev vloge pa je bila očitno nerazumna. Vsak postopek dodelitve brezplačne pravne pomoči je samostojen postopek in je tako sodnica Ana Jaklič pričela voditi povsem nov in ločen postopek dodelitve brezplačne pravne pomoči. Glede na sodbo Upravnega sodišča RS bi tožena stranka morala le upoštevati navedena navodila in ponovno preveriti dejstva, ne pa da je tožnica sedaj drugič prisiljena sprožiti upravni spor. Tožnica predlaga, naj sodišče tožbi ugodi in izpodbijani sklep odpravi ter ugodi njeni vlogi za brezplačno pravno pomoč, zahteva pa tudi povrnitev stroškov postopka skladno s Pravilnikom o povrnitvi stroškov tožniku v upravnem sporu.
 3. Tožena stranka je poslala upravni spis, na tožbo pa ni odgovorila.
 5. Tožena stranka je svojo odločitev oprla na 67. člen ZUP, ki določa, da če je vloga nepopolna ali nerazumljiva, je samo zaradi tega ni dovoljeno zavreči, ampak mora organ v roku petih delovnih dni zahtevati, da se pomanjkljivosti odpravijo in določiti vložniku rok, v katerem jo mora popraviti. V drugem odstavku 67. člena ZUP je določeno, da če stranka pomanjkljivosti odpravi v roku, se šteje, da je vloga vložena takrat, ko je bila vložena vloga, s katero so pomanjkljivosti odpravljene. Če stranka v tem roku pomanjkljivosti ne odpravi, organ s sklepom zavrže vlogo. Tožena stranka je po mnenju sodišča v izpodbijanem sklepu v zadostni meri obrazložila, zakaj je ugotovila, da je vloga kljub dopolnitvi še vedno nepopolna. Sodišče pri tem pritrjuje razlogom v obrazložitvi izpodbijanega sklepa, zato v skladu z določilom drugega odstavka 71. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) ne bo ponavljalo razlogov za odločitev, ampak se sklicuje na utemeljitev tožene stranke v izpodbijanem sklepu. Sodišče zgolj poudarja, da je tožena stranka pravilno ugotovila, da je tožnica na poziv tožene stranke na dopolnitev vloge sicer odgovorila, vendar pa vloge v celoti ni dopolnila tako, kot ji je bilo naloženo, saj ni navedla okoliščin ter razlogov, zaradi katerih meni, da bi na podlagi novega dejstva oziroma dokaza morala biti zanjo ugodnejša odločitev sodišča, navedena dejstva in dokazi pa so odločilni za ugotovitev, ali je zadeva razumna. S tem v zvezi sodišče ugotavlja, da je pri dopolnitvi vloge tožnica predložila zgolj sklep Okrožnega državnega tožilstva v Ljubljani z dne 2. 3. 2018, ni pa odgovorila, kdaj je izvedela za novo dejstvo in ni pojasnila ter navedla okoliščine in razloge, zaradi katerih meni, da bi ji na podlagi tega dejstva oziroma dokaza morala biti izdana ugodnejša odločba sodišča. Pri presoji razumnosti zadeve oziroma ocene izgleda za uspeh sta ta dva podatka bistvenega pomena, saj 396. člen Zakona o pravdnem postopku določa rok, v katerem je treba vložiti predlog za obnovo, medtem ko je skladno z 10. točko 394. člena istega zakona pomembno tudi to, da bi novi dokazi privedli do ugodnejše odločbe, če bi bili uporabljeni v prejšnjem postopku.
 6. Na pravilnost odločitve tožene stranke ne more vplivati dejstvo, da je v ponovljenem postopku upravnemu spisu tožena stranka dala drugo opravilno številko - medtem, ko je bil prej Bpp 290/2018, je sedaj Bpp 413/2018. Iz vsebine zadeve in upravnega spisa je razvidno, da gre za ponovno odločanje o isti zadevi. Druga opravilna številka ne vpliva na pravilnost odločitve tožene stranke. Ne drži tožbena navedba, da spis Bpp 290/2018 ni zaključen, saj se je zgolj nadaljeval z drugo opravilno številko.
 7. Tožbeni očitek je med drugim tudi ta, da tožena stranka ni sledila navodilom upravnega sodišča. S tem v zvezi sodišče pojasnjuje, da morata biti za dodelitev brezplačne pravne pomoči hkrati izpolnjena oba pogoja in sicer finančni pogoj in vsebinski, to je objektivni pogoj - gre za kriterij razumnosti zadeve. Pri finančnem pogoju se upošteva materialno stanje prosilca in tožena stranka je v prvotnem postopku ugotavljala le finančni pogoj in ker po njenem mnenju ta ni bil izpolnjen, vsebinskega pogoja (kriterij razumnosti zadeve) sploh ni ugotavljala. Upravno sodišče je odločbo, ki je bila najprej izdana, odpravilo zato, ker odločitev tožene stranke ni bila pravilna v zvezi z izpolnjevanjem finančnega pogoja. V ponovljenem postopku pa je tožena stranka najprej ugotavljala, ali tožnica izpolnjuje objektivni pogoj. Tudi če bi tožena stranka sledila navodilom iz sodbe upravnega sodišča in tudi če bi se izkazalo, da je finančni pogoj izpolnjen, bi morala tožena stranka še vedno ugotavljati, ali je podan tudi objektivni pogoj. S tem v zvezi pa je tudi po mnenju sodišča tožena stranka pravilno ocenila, da je bila prošnja za dodelitev brezplačne pravne pomoči nepopolna, saj je iz upravnega spisa razvidno, da je tožnica navedla zgolj to, da želi v zvezi z dvema delovnopravnima sporoma pravno svetovanje in zastopanje v zvezi z izrednimi pravnimi sredstvi - obnovo postopka z morebitno pritožbo, oprostitvijo plačila sodnih taks in navedla je, da je novo dejstvo sklep Okrožnega državnega tožilstva v Ljubljani št. Kt/197/2018/AR. Sodišče sicer ugotavlja, da je iz upravnega spisa razvidno, da je ta sklep tožnica z dopolnitvijo vloge priložila, vendar je vloga ostala še vedno nepopolna, saj je bilo že pojasnjeno, da je pri dovolitvi obnove ključnega pomena tudi to, kdaj je stranka izvedela za obnovitveni razlog, prav tako pa je tudi ključnega pomena, da bi lahko novo dejstvo oziroma dokaz privedel do ugodnejše odločitve sodišča. Torej je bila vloga dejansko tudi po dopolnitvi še vedno nepopolna. Po mnenju sodišča je tožena stranka upravičeno pozvala tožnico k dopolnitvi vloge, pri čemer se je tožnica na poziv sicer odzvala, vendar pa na vse postavljene zahteve ni odgovorila. Iz vseh navedenih razlogov se sodišče ne strinja s tožbeno trditvijo, da je bila vloge tožnice popolna.
 8. Neutemeljen je tudi tožbeni očitek, da je organ za brezplačno pravno pomoč vsebinsko odločal o sami obnovi. Tožena stranka je odločala zgolj o tem, ali podatki iz prošnje zadostujejo za oceno, ali bi imela v primeru vložitve obnove tožnica izgled za uspeh in ker vloga ni bila ustrezno dopolnjena, je vsebinsko niti ni bilo možno obravnavati in tožena stranka ni mogla ravnati drugače, kot da je vlogo zavrgla. Tudi če bi bila vloga ustrezno dopolnjena, bi morala tožena stranka še vseeno ocenjevati, ali ima zadeva verjeten izgled za uspeh, kar pa še ne pomeni, da odloča o samem pravnem sredstvu - predlogu za obnovo, o katerem lahko odloča le pristojno sodišče.
 9. Ker je izpodbijani sklep pravilen, je sodišče na podlagi prvega odstavka 63. člena ZUS-1 tožbo zavrnilo. Sodišče je v navedeni zadevi ob smiselni uporabi 2. alineje drugega odstavka 59. člena ZUS-1 odločilo brez glavne obravnave, saj gre v konkretnem primeru za presojo sklepa, ki je procesne narave in zato po mnenju sodišča niti ne bi bilo smiselno izvajati kakršnihkoli dokazov, ker že v upravnem postopku zaradi nepopolne vloge niso bile podane procesne predpostavke za vsebinsko reševanje tožničine prošnje. Ne glede na navedeno pa tožnica razpisa glavne obravnave niti ni predlagala.
 10. Sodišče ni ugodilo zahtevi tožeče stranke za povrnitev stroškov postopka, ker skladno s četrtim odstavkom 25. člena ZUS-1 trpi vsaka stranka svoje stroške, če sodišče tožbo zavrne.
 Zakon o splošnem upravnem postopku - člen 66, 67
 UPRS sodba I U 2038/2014
 UPRS sodba I U 1366/2016
 P2RvYy0yMDE1MDgxMTExNDMwODcx


text:
BGH, IX ZR 70/08: BGH (kenntnis, höhe, betrag, verhandlung, zahlung, hamburg, sache, zpo, forderung, bank)
 Urteil des BGH vom 01.07.2010, IX ZR 70/08
 BGH (kenntnis, höhe, betrag, verhandlung, zahlung, hamburg, sache, zpo, forderung, bank)
 Kenntnis, Höhe, Betrag, Verhandlung, Zahlung, Hamburg, Sache, Zpo, Forderung, Bank
 vom 1. Juli 2010 durch den Vorsitzenden Richter Dr. Ganter und die Richter
 Hanseatischen Oberlandesgerichts Hamburg vom 14. März 2008
 aufgehoben, soweit die Klage in Höhe von 76.919,74 € abgewiesen worden ist.
 der I. GmbH
 (nachfolgend Schuldnerin). Das Insolvenzverfahren wurde am
 23. Dezember 2003 auf Antrag der Schuldnerin vom 27. November 2003 wegen
 Zahlungsunfähigkeit und Überschuldung eröffnet.
 2Die Schuldnerin geriet seit April 2003 gegenüber der beklagten Krankenkasse mit der Zahlung von Gesamtsozialversicherungsbeiträgen in Rückstand.
 Die Lastschrift über die am 15. April 2003 fälligen Gesamtsozialversicherungsbeiträge für März 2003 in Höhe von 32.939,74 € wurde nicht eingelöst. Mit
 Schreiben vom 24. April 2003 teilte die Schuldnerin der Beklagten mit, aufgrund
 hoher eigener Außenstände einen Liquiditätsengpass zu haben, und bat um
 Zustimmung zur Bezahlung der Beiträge für März in vier Raten bis zum 21. Mai
 2003. In einem anschließenden Telefongespräch am 28. April 2003 vereinbarten die Schuldnerin und die Beklagte, dass die Arbeitnehmeranteile in Höhe von
 16.939,75 € sofort und die Arbeitgeberanteile in drei monatlichen Raten zu je
 5.333,33 € zum 15. Mai, 15. Juni und 15. Juli 2003 gezahlt werden sollten. Die
 Zahlung der Arbeitnehmeranteile erfolgte per Scheck, der der Beklagten am
 5. Mai 2003 gutgeschrieben wurde. Auch hinsichtlich der weiteren Raten übersandte die Schuldnerin der Beklagten zu den jeweiligen Fälligkeitsterminen
 Schecks, die ebenfalls eingelöst wurden. Die Lastschrift der am 15. Mai 2003
 fälligen Beiträge für April 2003 in Höhe von 32.465,76 € wurde termingerecht
 eingelöst. Wegen der am 15. Juni 2003 fälligen Beiträge für Mai 2003 stellte die
 Schuldnerin wiederum einen Stundungsantrag. Hierauf forderte die Beklagte die
 Schuldnerin mit Schreiben vom 2. Juli 2003 zur umgehenden Begleichung der
 Arbeitnehmeranteile in Höhe von 16.857,57 € auf und stundete die Arbeitgeberanteile in drei Monatsraten zu je 5.619,19 €, jeweils fällig zum 30. des Monats, beginnend ab 30. Juli 2003. Entsprechend dieser Aufforderung leistete die
 Schuldnerin an die Beklagte mit einem am 8. Juli 2003 eingelösten Scheck
 16.857,57 €. Weitere Teilzahlungen, die insgesamt einen Betrag von
 61.953,47 € ergaben, leistete die Schuldnerin in der Zeit vom 22. Juli bis zum
 3Der Kläger hat die Zahlungen gemäß § 130 Abs. 1, § 133 Abs. 1 InsO
 angefochten und Rückzahlung von insgesamt 138.873,21 € verlangt. Das Landgericht hat die Klage abgewiesen. Das Berufungsgericht hat ihr auf das
 Rechtsmittel des Klägers im Hinblick auf die nach dem 8. Juli 2003 erbrachten
 Zahlungen stattgegeben. Mit der vom Senat zugelassenen Revision verfolgt der
 Kläger seinen Anspruch in Höhe der noch nicht zurückerstatteten Zahlungen
 von insgesamt 76.919,74 € weiter, welche die Schuldnerin in der Zeit zwischen
 dem 5. Mai und dem 8. Juli 2003 erbracht hat.
 4Die Revision hat Erfolg; sie führt zur Aufhebung des angefochtenen Urteils und zur Zurückverweisung der Sache an das Berufungsgericht.
 5Das Berufungsgericht meint, ein Rückgewähranspruch betreffend die
 Zahlung vom 5. Mai 2003 bestehe nicht, weil sich die Schuldnerin lediglich mit
 dem gestundeten Beitrag für März 2003 in Rückstand befunden habe. Ein derart geringer Rückstand reiche für sich allein gesehen nicht aus, um die Kenntnis
 der Beklagten von der Zahlungseinstellung oder der (drohenden) Zahlungsunfähigkeit der Schuldnerin zu begründen. Weitere Umstände, aus denen eine
 solche Kenntnis abgeleitet werden könnte, hätten nicht vorgelegen.
 6Hinsichtlich der am 15. Mai, 16. Juni und 8. Juli 2003 geleisteten Zahlungen scheitere ein Rückgewähranspruch bereits an der fehlenden Gläubigerbe-
 nachteiligung. Die Zahlungen seien nach dem eigenen Vortrag des Klägers mittels einer lediglich geduldeten Kontoüberziehung erfolgt. Dies reiche für eine
 Benachteiligung der Gläubiger nicht aus. Dass die kontoführende Bank für ihren
 Darlehensanspruch über bessere Sicherheiten verfügt habe als die Beklagte,
 habe der Kläger nicht vorgetragen.
 81. Die Auffassung des Berufungsgerichts, aufgrund des geringen Rückstands zum 5. Mai 2003 könne nicht davon ausgegangen werden, dass die Beklagte von der drohenden Zahlungsunfähigkeit der Schuldnerin Kenntnis gehabt
 habe, schöpft den Sachverhalt nicht aus.
 9Eine Anfechtung wegen vorsätzlicher Benachteiligung der Gläubiger
 angefochtenen Handlung den Vorsatz des Schuldners, seine Gläubiger zu
 benachteiligen, kannte. Diese Kenntnis wird nach § 133 Abs. 1 Satz 2 InsO
 vermutet, wenn der Anfechtungsgegner wusste, dass die Zahlungsunfähigkeit
 des Schuldners drohte und dass die jeweilige Handlung die Gläubiger benachteiligte. Die subjektiven Tatbestandsmerkmale der Vorsatzanfechtung können
 hinweisen (BGH, Urt. v. 24. Mai 2007 - IX ZR 97/06, NZI 2007, 512, 514 Rn. 25;
 v. 20. November 2008 - IX ZR 188/07, NZI 2009, 168, 169 Rn. 10 m.w.N.; v.
 13. August 2009 - IX ZR 159/06, NZI 2009, 768 f Rn. 8). Es genügt daher, dass
 der Anfechtungsgegner die tatsächlichen Umstände kennt, aus denen bei zutreffender rechtlicher Bewertung die (drohende) Zahlungsunfähigkeit zweifelsfrei folgt (BGHZ 180, 63, 66 f Rn. 13 m.w.N.). Dabei darf aber nicht übersehen
 werden, dass solche Tatsachen nur mehr oder weniger gewichtige Beweisanzeichen darstellen, die eine Gesamtwürdigung nicht entbehrlich machen und
 nicht schematisch im Sinne einer vom anderen Teil zu widerlegenden Vermutung angewandt werden dürfen. Die subjektiven Voraussetzungen der Vorsatzanfechtung hat der Tatrichter gemäß § 286 ZPO unter Würdigung aller maßgeblichen Umstände des Einzelfalls auf der Grundlage des Gesamtergebnisses
 der Verhandlung und einer etwaigen Beweisaufnahme zu prüfen (BGH, Urt. v.
 13. August 2009 aaO m.w.H.).
 10Gemessen an diesen Grundsätzen hat das Berufungsgericht wesentliche
 Teile des Sachverhalts außer Acht gelassen. Schon die Feststellung, einziger
 Anhaltspunkt für eine (drohende) Zahlungsunfähigkeit der Schuldnerin sei der
 Zahlungsrückstand für März 2003 gewesen, greift zu kurz. Das Berufungsgericht hat unberücksichtigt gelassen, dass die Lastschrift zum 15. April 2003 zurückgegeben worden ist. Die Rückgabe von Lastschriften stellt ein erhebliches
 Beweisanzeichen für eine drohende Zahlungsunfähigkeit dar. Auch mit dem
 Schreiben der Schuldnerin vom 24. April 2003 hat sich das Berufungsgericht
 nicht ausreichend befasst. Diesem Schreiben war zu entnehmen, dass die
 Schuldnerin nicht in der Lage war, ihre fälligen Verbindlichkeiten innerhalb von
 drei Wochen vollständig zu befriedigen. Diese Erklärung konnte möglicherwei-
 se, auch wenn sie mit einer Stundungsbitte versehen war, dahin verstanden
 werden, dass die Schuldnerin selbst der Auffassung war, zahlungsunfähig zu
 sein (vgl. BGH, Urt. v. 4. Oktober 2001 - IX ZR 81/99, ZIP 2001, 2097, 2098; v.
 12. Oktober 2006 - IX ZR 228/03, ZIP 2006, 2222, 2223 Rn. 15; v. 20. Dezember 2007 - IX ZR 93/06, ZIP 2008, 420, 422 Rn. 21 m.w.H.). Da sich der Stundungszeitraum auf mehr als drei Wochen erstreckte (vgl. BGHZ 163, 134, 139 f;
 BGH, Urt. v. 12. Oktober 2006 aaO S. 2224 Rn. 27 f), hätte das Berufungsgericht eine bloße Zahlungsstockung nur annehmen dürfen, wenn der gestundete
 Betrag "geringfügig" gewesen wäre. Ob es sich bei dem Rückstand von
 32.939,74 € um einen "geringfügigen" Betrag handelte, wie das Berufungsgericht meint, konnte es ohne abschließende Feststellungen zur objektiven Zahlungsunfähigkeit am 5. Mai 2003, die es ausdrücklich offen gelassen hat, nicht
 beurteilen. Absolut betrachtet ist ein Betrag in der genannten Höhe schwerlich
 geringfügig. Aus der Sicht der Beklagten war das möglicherweise nicht anders.
 Da der Anfechtungsgegner im Allgemeinen in die fälligen Gesamtverbindlichkeiten des Schuldners keinen Einblick hat, muss - soweit es um seine Kenntnis
 von der zumindest drohenden Zahlungsunfähigkeit des Schuldners geht - darauf abgestellt werden, ob sich die schleppende oder ganz ausbleibende Tilgung
 seiner Forderung bei einer Gesamtbetrachtung der für den Anfechtungsgegner
 ersichtlichen Umstände, insbesondere unter Berücksichtigung der Art der Forderung, der Person des Schuldners und dem Zuschnitt seines Geschäftsbetriebs, als ausreichendes Indiz für eine zumindest drohende Zahlungsunfähigkeit darstellt (BGH, Urt. v. 13. August 2009 aaO S. 769 Rn. 10; Ganter WM
 2009, 1441, 1445). Die Beklagte hat nicht behauptet, angenommen zu haben,
 dass sie die einzige Gläubigerin der Schuldnerin sei. Im Regelfall hat jemand,
 der gewerblich tätig ist, auch noch andere Gläubiger (BGHZ 155, 75, 84; BGH,
 Urt. v. 20. November 2008 - IX ZR 188/07, WM 2009, 274, 275 Rn. 10; v.
 18. Dezember 2008 - IX ZR 79/07, WM 2009, 615, 617 Rn. 16). Es kommt hin-
 zu, dass im Allgemeinen Sozialversicherungsträger - wie die Beklagte - von Unternehmern, die sich in finanzieller Bedrängnis befinden, vor anderen Gläubigern bedient werden.
 11Unter Missachtung des rechtlichen Gehörs des Klägers hat es das Berufungsgericht abgelehnt, über den Inhalt des Telefongesprächs am 28. April
 2003 Beweis zu erheben. Der Kläger hat hinreichend substantiiert behauptet,
 aus diesem Gespräch hätten sich für die Beklagte weitere Hinweise auf die
 (drohende) Zahlungsunfähigkeit der Schuldnerin ergeben. Entsprechendes lag
 schon deshalb nahe, weil nach dem Ergebnis des Gesprächs die Stundung eines Teils der am 15. April 2003 fälligen Beiträge auf drei Monate ausgedehnt
 wurde, der Liquiditätsengpass der Schuldner mithin noch länger anhielt, als es
 die Stundungsbitte vom 24. April 2003 nahelegte.
 122. Soweit das Berufungsgericht eine Gläubigerbenachteiligung durch die
 weiteren Zahlungen vom 15. Mai, 16. Juni und 8. Juli 2003 abgelehnt hat, weil
 diese jeweils aus einer bloß geduldeten Überziehung des Kontos erfolgt seien,
 widerspricht die Entscheidung der - zum Zeitpunkt des Erlasses des Berufungsurteils allerdings noch nicht ergangenen - Entscheidung des Senats vom
 6. Oktober 2009 (BGHZ 182, 317), mit welcher die im Berufungsurteil zitierte
 Entscheidung BGHZ 170, 276 aufgegeben worden ist. Nach der neueren
 Rechtsprechung des Senats kommt die Anfechtung einer mittelbaren Zuwendung durch den Insolvenzverwalter auch dann in Betracht, wenn der Schuldner
 neue Gelder aus einer lediglich geduldeten Kontoüberziehung schöpft und diese infolge seiner Rechtshandlung einem Gläubiger direkt zu fließen. Unerheblich ist, ob aus der Einräumung des Überziehungskredits für die Masse ein
 pfändbarer Anspruch gegen die Bank entsteht oder durch die Valutierung von
 Sicherheiten ein entsprechender Rückübertragungsanspruch verloren geht.
 13Dem steht - abweichend von der Auffassung der Revisionserwiderung -
 das Urteil des Bundesgerichtshofs vom 25. Januar 2010 (II ZR 258/08, ZIP
 2010, 470) nicht entgegen. Die Entscheidung ist zur Haftung des Geschäftsführers gemäß § 64 Abs. 2 GmbH a.F. ergangen und nicht zur Insolvenzanfechtung. Sie gibt dem Senat deshalb keine Veranlassung, seine Rechtsprechung
 zu § 129 Abs. 1 InsO erneut zu ändern.
 14Das angefochtene Urteil ist danach aufzuheben (§ 562 Abs. 1 ZPO); die
 Sache ist zur neuen Verhandlung und Entscheidung an das Berufungsgericht
 zurückzuverweisen (§ 563 Abs. 1 Satz 1 ZPO). Das Berufungsgericht wird die
 Voraussetzungen eines Anfechtungsanspruchs nach § 133 Abs. 1 InsO insgesamt erneut zu prüfen und die erforderlichen tatsächlichen Feststellungen hierfür zu treffen haben. Bezüglich der Zahlungen vom 15. Mai, 16. Juni und 8. Juli
 2003 hat es von einer objektiven Gläubigerbenachteiligung auszugehen. Sollte
 es im Rahmen der gebotenen Gesamtwürdigung (vgl. BGH, Urt. v. 13. August
 2009, aaO S. 769 Rn. 10 ff) die Kenntnis des - noch festzustellenden - Gläubi-
 gerbenachteiligungsvorsatzes der Schuldnerin auf Seiten der Beklagten weiterhin für zweifelhaft halten, wird es den weiteren Beweisantritten nachgehen
 LG Hamburg, Entscheidung vom 12.01.2007 - 303 O 209/06 -
 OLG Hamburg, Entscheidung vom 14.03.2008 - 1 U 19/07 -


type: wikipedia

text:
Asaph Hall, ameriški astronom, * 15. oktober 1829, Goshen, Connecticut, ZDA, † 22. november 1907, Annapolis, Maryland, ZDA.
 Življenje in delo
 S Clarkovim 660 mm refraktorem je leta 1877 v Washingtonu na Pomorskem observatoriju ZDA odkril obe Marsovi luni Fobos (Strah) in Deimos (Groza) s premeroma približno 23 km in 13 km ter polosema 9350 km in 23.500 km.
 Ob Le Verrierjevem iskanju novega planeta Vulkan med Merkurjem in Soncem je Hall menil, da Newtonov splošni gravitacijski zakon ne velja natančno in, da gravitacija pojema hitreje kot s kvadratom razdalje.
 Priznanja
 Nagrade
 Kraljeva astronomska družba (RAS) mu je leta 1879 podelila Zlato medaljo.
 Poimenovanja
 Po njem se imenujeta kraterja na Luni (Hall) in Fobosu (Hall), ter asteroid 3299 Hall.
 Sklici
 Zunanje povezave
 Ameriški astronomi
 Prejemniki Zlate medalje Kraljeve astronomske družbe
 Ljudje, po katerih so poimenovali asteroid
 Ljudje, po katerih so poimenovali krater na Luni
 Nosilci legije časti


type: caselaw

text:
 17.7.2017
 ES
 Diario Oficial de la Unión Europea
 C 231/36
 Recurso interpuesto el 12 de mayo de 2017 — Le Pen/Parlamento
 (Asunto T-284/17)
 (2017/C 231/45)
 Lengua de procedimiento: francés
 Partes
 Demandante: Marion Le Pen (Saint-Cloud, Francia) (representante: M. Ceccaldi, abogado)
 Demandada: Parlamento Europeo
 Pretensiones
 La parte demandante solicita al Tribunal General que:
 —
 Anule la Decisión del Parlamento Europeo de 2 de marzo de 2017 sobre la solicitud de suspensión de la inmunidad de Marine Le Pen 2016/2295 (IMM).
 —
 Condene al Parlamento Europeo a pagar a la Sra. Marine Le Pen la suma de 35 000 euros en concepto de resarcimiento por los daños morales sufridos.
 —
 Condene al Parlamento Europeo a pagar a la Sra. Marine Le Pen la suma de 5 000 euros en concepto de devolución de los gastos recuperables.
 —
 Condene al Parlamento Europeo a la totalidad de las costas.
 Motivos y principales alegaciones
 En apoyo de su recurso, la parte demandante invoca cuatro motivos.
 1.
 Primer motivo, basado en la infracción del artículo 8 del Protocolo n.o 7 sobre los Privilegios y las Inmunidades de la Unión Europea (en lo sucesivo, «Protocolo»). Este motivo se subdivide en cuatro partes:
 —
 Primera, basada en el alcance de la inmunidad establecida en el artículo 8 del Protocolo.
 —
 Segunda, basada en el objeto de la inmunidad establecida en el artículo 8 del Protocolo.
 —
 Tercera, basada en el amparo tradicional por parte del Parlamento de la inmunidad establecida en el artículo 8 del Protocolo.
 —
 Cuarta, basada en la violación de la inmunidad de la Sra. Le Pen, establecida en el artículo 8 del Protocolo.
 2.
 Segundo motivo, basado en la infracción del artículo 9 del Protocolo. Este motivo se subdivide en tres partes:
 —
 Primera, basada en el objeto del artículo 9 del Protocolo.
 —
 Segunda, basada en el error de Derecho del Parlamento Europeo en relación con la suspensión de la inmunidad de la Sra. Le Pen.
 —
 Tercera, basada en que la Decisión de suspensión de la inmunidad es contraria a la independencia de la Sra. Le Pen y de la institución.
 3.
 Tercer motivo, basado en la infracción del principio de igualdad de trato y del principio de buena administración. Este motivo se subdivide en dos partes:
 —
 Primera, basada en el trato diferente a la Sra. Le Pen en relación con situaciones comparables y en la infracción del principio de igualdad de trato.
 —
 Segunda, basada en que la Decisión impugnada es, a su entender, un caso manifiesto de fumus persecutionis, e infringe el principio de buena administración.
 4.
 Cuarto motivo, basado en la vulneración del derecho de defensa.


text:
 |
 52012PC0466
 Návrh NAŘÍZENÍ RADY o rozdělení rybolovných práv podle protokolu, kterým se stanoví rybolovná práva a finanční příspěvek podle Dohody mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Republikou Kiribati na straně druhé o partnerství v odvětví rybolovu /* COM/2012/0466 final - 2012/0227 (NLE) */
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 Na základě příslušného zmocnění
 Rady[1] vedla Komise jménem Evropské
 unie jednání s Republikou Kiribati za účelem obnovení protokolu k
 Dohodě mezi Evropskou unií a Republikou Kiribati o partnerství v
 odvětví rybolovu. Výsledkem těchto jednání bylo dne 3. června
 2012 parafování nového protokolu, který se vztahuje na období tří let
 počínaje dnem 16. září 2012.
 Postup týkající se rozdělení rybolovných
 práv získaných na základě tohoto protokolu se zahajuje současně
 s postupy vztahujícími se na rozhodnutí Rady o uzavření nového
 protokolu (se souhlasem Evropského parlamentu) a rozhodnutí Rady o podpisu
 uvedeného protokolu jménem EU a jeho prozatímním uplatňování.
 Nový protokol je v souladu se záměry
 dohody o partnerství v odvětví rybolovu, jejímž cílem je posílení
 spolupráce mezi Evropskou unií a Republikou Kiribati a podpora rámce pro
 partnerství, v němž se bude v zájmu obou stran rozvíjet politika
 udržitelného rybolovu a odpovědného využívání rybolovných zdrojů
 v kiribatské výlučné ekonomické zóně (VEZ).
 Obě strany se dohodly na spolupráci
 při provádění rybářské politiky Kiribati a budou za tímto
 účelem pokračovat v politickém dialogu o příslušných programech.
 Na základě nového protokolu činí
 celkový finanční příspěvek na celé období 1 325 000 EUR
 ročně. Tuto částku tvoří: a) 975 000 EUR
 ročně za přístup do kiribatské VEZ a b) 350 000 EUR
 ročně v rámci dodatečných finančních prostředků,
 které EU vyplácí na podporu rybářské politiky Kiribati.
 Komise na tomto základě navrhuje, aby
 Rada přijala toto nařízení.
 2012/0227 (NLE)
 Návrh
 NAŘÍZENÍ RADY
 o rozdělení rybolovných práv podle
 protokolu, kterým se stanoví rybolovná práva a finanční
 příspěvek podle Dohody mezi Evropským společenstvím na jedné
 straně a Republikou Kiribati na straně druhé o partnerství v
 odvětví rybolovu
 RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské
 unie, a zejména na čl. 43 odst. 3 této smlouvy,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1) Dne 23. července 2007
 přijala Rada nařízení (ES) č. 893/2007[2] o uzavření Dohody mezi
 Evropským společenstvím na jedné straně a Kiribatskou republikou
 na straně druhé o partnerství v odvětví rybolovu.
 (2) Vzhledem k tomu, že platnost
 stávajícího protokolu, kterým se stanoví rybolovná práva a finanční
 příspěvek podle Dohody mezi Evropským společenstvím na jedné
 straně a Kiribatskou republikou na straně druhé o partnerství v
 odvětví rybolovu (dále jen „protokol“) skončí dne 15. září 2012,
 byl nový protokol parafován dne 3. června 2012. Nový protokol stanoví
 rybolovná práva pro rybářská plavidla Unie ve vodách Kiribati.
 (3) Dne ... přijala Rada
 rozhodnutí č. .... /2012[3]
 o podpisu a prozatímním provádění nového protokolu.
 (4) Způsob rozdělení
 rybolovných práv mezi členské státy by měl být definován pro dobu
 provádění nového protokolu v souladu s článkem 20 nařízení Rady
 (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném
 využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky.[4]
 (5) V souladu s čl. 10 odst.
 1 nařízení Rady (ES) č. 1006/2008 ze dne 29. září 2008 o
 udělování oprávnění k rybolovným činnostem provozovaným
 rybářskými plavidly Společenství mimo vody Společenství a o
 přístupu plavidel třetích zemí do vod Společenství[5] platí, že jestliže se ukáže, že
 počet oprávnění k rybolovu nebo objem rybolovných práv
 přidělených Unii podle protokolu nejsou plně využívány,
 uvědomí o tom Komise dotčené členské státy. Neobdržení
 odpovědi ve lhůtě, kterou stanoví Rada, by mělo být
 považováno za potvrzení toho, že plavidla dotčeného členského státu v
 daném období plně nevyužívají svých rybolovných práv. Je třeba
 stanovit uvedenou lhůtu.
 (6) Vzhledem k tomu, že platnost
 současného protokolu skončí dne 15. září 2012 a že nový protokol
 se bude prozatímně uplatňovat ode dne 16. září 2012, mělo
 by se toto nařízení používat ode dne 16. září 2012,
 PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
 Článek 1
 1. Rybolovná práva stanovená v
 protokolu se rozdělí mezi členské státy takto:
 a) plavidla lovící košelkovými
 nevody:
 Španělsko – 3 plavidla
 Francie – 1 plavidlo
 b) plavidla lovící pomocí dlouhých
 šňůr:
 Španělsko – 3 plavidla
 Portugalsko – 3 plavidla
 2. Nařízení (ES)
 č. 1006/2008 se použije, aniž je dotčena Dohoda mezi Evropským
 společenstvím na jedné straně a Kiribatskou republikou na
 straně druhé o partnerství v odvětví rybolovu.
 3. Pokud žádosti o licence k rybolovu z
 členských států uvedených v odstavci 1 nevyčerpají všechna
 rybolovná práva stanovená protokolem, zváží Komise žádosti o licenci k rybolovu
 od jakéhokoliv jiného členského státu podle článku 10 nařízení
 (ES) č. 1006/2008.
 4. Lhůta uvedená v čl. 10
 odst. 1 nařízení (ES) č. 1006/2008 se stanoví na 10 pracovních dní.
 Článek 2
 Toto nařízení vstupuje v platnost prvním
 dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
 Použije se ode dne 16. září 2012.
 Toto nařízení je závazné v celém rozsahu
 a přímo použitelné ve všech členských státech.
 V Bruselu dne
 Za
 Radu
 předseda/předsedkyně
 [1] Přijato na 3155. zasedání Rady
 (zemědělství a rybolov) v úterý 20. března 2012 v rámci seznamu
 bodů „A“ v dokumentu č. 7707/12.
 [2] Úř. věst. L 205, 7.8.2007, s. 1.
 [3] Úř. věst. L ..., ..., s. ....
 Úr. věst.: Vložte
 laskavě datum,číslo a publikační údaje Úředního
 věstníku pro rozhodnutí
 [4] Úř. věst. L 358, 31.12.2002, s. 59.
 [5] Úř. věst. L 286, 29.10.2008, s. 33.


text:
Paulis udelukkelsesprincip, sædvanligvis omtalt som blot udelukkelsesprincippet, er et kvantemekanisk princip formuleret af Wolfgang Pauli i 1925, som udsiger at to identiske fermioner ikke kan være i den samme kvantetilstand (dvs. samme sted og samme impuls, fx kan to elektroner ikke befinde sig på samme sted). Det er en af de mest betydningsfulde principper inden for fysiken, primært fordi de tre typer af partikler som almindeligt stof er dannet af – elektroner, protoner og neutroner – alle er underlagt dette princip. Paulis udelukkelsesprincip ligger bag mange karakteristiske egenskaber ved almindeligt stof, fra almindelig stofs stabilitet i den stor ende af skala til eksistensen af det periodiske system).
 Alle partikler som er underlagt Paulis udelukkelsesprincip kaldes for fermioner. Ud over familien af elektroner, protoner og neutroner, omfatter disse også neutrinoer, kvarker (hvoraf neutroner og protoner er dannet), og endda atomer, som fx helium-3. Alle fermioner har "halvt heltals spin", hvilket betyder at de besider et iboende angulært moment, hvis værdi er (Plancks konstant divideret med 2π) multipliceret med et 'halvt heltal' (1/2, 3/2, 5/2 osv.). Inden for kvantemekanikken beskrives fermioner som værende i en "antisymmetrisk tilstand", hvilket beskrives nærmere i artiklen om identiske partikler.
 Paulis udelukkelsesprincip gælder derimod ikke for bosoner, der er karakteriseret ved at have et 'heltal' (1, 2, 3 osv.).
 En direkte konsekvens af Paulis udelukkelsesprincip er til at forklare orbitalerne. En orbital kan indeholde to elektroner der er udtrukket i såkaldt superposition således at begge elektroner er på samme sted. Dette er muligt fordi elektroner har to muligheder for spin (+1/2 og -1/2) . Derfor vil den ene elektron altid have den omvendte spinmulighed i forhold til den anden.
 Et sted hvor Paulis princip ikke gælder, er for superledere. Disse udnytter at i visse stoffer under ekstreme temperature, kan elektroner indtage et heltals-spin og på den måde få nogle af de samme egenskaber som andre bosoner. Det vil sige at de kan være i samme kvantetilstand og dermed påvirker de ikke hinanden. Derfor vil de nu kunne løbe i en ledning uden at tabe noget energi med interaktioner med andre elektroner.
 Kvantemekanik