type: wikipedia

text:
Paternus Tarruntenius (2. század eleje – 183) római jogász, hadvezér
 Marcus Aurelius titkára (ab epistulis) s hadvezére volt, a markomannok ellen viselt hadat. Tíz alkalommal kapta meg az imperator címet. Commodus alatt praefectus praetorio lett, s mint ilyen, részt vett a császár ellen szőtt összeesküvésben, amiért kivégezték. Korabeli források szerint mint jogtudományi író is kiemelkedőt alkotott, de munkáiból semmi sem maradt fenn. Aelius Lampridius említi a „Historia Augusta” című munkában.
 Források
 Jogászok
 Kivégzett személyek
 183-ban elhunyt személyek


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 21.2.2009
 MT
 Il-Ġurnal Uffiċjali tal-Unjoni Ewropea
 C 44/39
 Rikors ippreżentat fit-22 ta' Diċembru 2008 — Il-Kummissjoni tal-Komunitajiet Ewropej vs Ir-Renju tal-Belġju
 (Kawża C-575/08)
 (2009/C 44/66)
 Lingwa tal-kawża: Il-Franċiż
 Partijiet
 Rikorrenti: Il-Kummissjoni tal-Komunitajiet Ewropej (rappreżentanti: V. Peere u P. Dejmek, aġenti)
 Konvenut: Ir-Renju tal-Belġju
 Talbiet
 —
 tikkonstata li billi ma adottax il-liġijiet, ir-regolamenti u d-dispożizzjonijiet amministrattivi kollha neċessarji sabiex jikkonforma ruħu mad-Direttiva tal-Parlament u tal-Kunsill 2005/56/KE tas-26 ta' Ottubru 2005, dwar mergers transkonfinali ta' kumpanniji ta' responsabbiltà limitata (1), ir-Renju tal-Belġju naqas mill-obbligi tiegħu taħt din id-Direttiva;
 —
 tikkundanna lir-Renju ta' Belġju għall-ispejjeż.
 Motivi u argumenti prinċipali
 It-terminu għat-traspożizzjoni tad-Direttiva 2005/56/KE skada fl-14 ta' Diċembru 2007. Għandu jingħad ukoll li, sad-data tal-preżentata ta' dan ir-rikors, il-konvenut kien għadu m'adottax il-miżuri ta' traspożizzjoni neċessarji kollha jew, f'kull każ, kien għadu ma kkomunikahomx lill-Kummissjoni.
 (1) ĠU L 310, p. 1.


text:
Dublina ( ([ˈdʌblɨn]), [blja:ˈkljiəh]) ir Īrijas galvaspilsēta un šīs valsts lielākā pilsēta pēc iedzīvotāju skaita. Atrodas Lensteras provincē, Dublinas grāfistē, Īrijas austrumu piekrastē pie Īrijas jūras Lifijas upes grīvā.
 Vēsture
 Rakstos pirmoreiz Dublinu pieminējis Ptolemajs mūsu ēras 140. gadā, kurš saucis to par Eblanu. Tomēr par oficiālo Dublinas dzimšanas gadu uzskata 988. gadu (pēc citiem datiem — 841. gadu). To nodibināja vikingi, kurus Anglijā sauca par dāņiem. 10. gadsimtā Dublinas teritorijā eksistēja divas apmetnes, vikingu — An Dubh Linn (), no kā cēlies pilsētas nosaukums angliski, un ķeltu — Áth Cliath (), no kā savukārt cēlies pilsētas īru nosaukums.
 Dāņi pamazām pievērsās kristietībai un 1028. gadā Dublinā tika iecelts pirmais bīskaps, drīz pēc tam tika uzcelta katedrāle.
 11. gadsimta beigās apkārt Dublinai uzcēla akmens aizsardzības mūris. Kaut arī īri vairākkārtīgi pilsētu nopostīja, tā pamazām kļuva par nozīmīgāko pilsētu Īrijā un 11. gadsimta beigās tajā bija 4000 iedzīvotāju.
 1169. gadā Dublinu ieņēma normāņi. Vēl pēc dažiem gadiem savstarpēju karu rezultātā viņi ieņēna lielu daļu no Īrijas un Dublina kļuva par Bristoles koloniju. Kopš tā laika Dublina kļuva par angļu varas centru Īrijā līdz pat 20. gadsimtam. Līdz 17. gadsimta vidum Dublina bija tipiska angļu viduslaiku pilsēta.
 Pēc 1649. gada, kad varu pilsētā ieguva Olivers Kromvels, tā sāka strauji attīstīties. Jaunu impulsu attīstībā ienesa arī hugenotu masveida ierašanās pilsētā, kuri glābās no vajāšanām Francijā. Nākamā gadsimta laikā Dublina kļuva par otro lielāko pilsētu Britu impērijā. Kad 1800. gadā Īrija tika pievienota Lielbritānijai un tika atlaists Īrijas parlaments (protestantu), Dublinas nozīme krasi samazinājās.
 20. gadsimta sākumā Dublina bija pilsēta ar drūmiem īres namiem, armijas kazarmām un arī vislielāko sarkano lukturu rajonu Britu impērijā — t.s. Monto. Īrijas neatkarības karā (1919—1921) Dublinā notika sīvas ielu cīņas.
 1921. gadā, Īrijai kļūstot neatkarīgai, Dublina kļuva par tās galvaspilsētu.
 Valdība
 Nacionālā valdība
 Īrijas Karalistes valdība savā laikā atradās Īrijas parlamenta ēkā, kur pašlaik atrodas Koledžgrīna.
 Cilvēki
 Dublinā vai tās pievārtē dzimuši:
 Bertijs Aherns (Bertie Ahern; 1951) — politiķis;
 Džeimss Ašers (James Ussher; 1581—1656) — baznīcas darbinieks;
 Brendens Beans (Brendan Behan/Breandán Ó Beacháin; 1923—1964) — dzejnieks;
 Semjuels Bekets (Samuel Beckett; 1906—1989) — rakstnieks;
 Frensiss Bēkons (Francis Bacon; 1909—1992) — gleznotājs;
 Edmunds Bērks (Edmund Burke; 1729—1797) — valstsvīrs;
 Bono (Bono; 1960) — mūziķis;
 Demiens Dafs (Damien Duff; 1979) — futbolists;
 Kens Dohertijs (Ken Doherty; 1969) — snūkera spēlētājs;
 Rodijs Doils (Roddy Doyle; 1958) — rakstnieks;
 Džeimss Džoiss (James Joyce; 1882—1941) — rakstnieks;
 Džordžs Plantagenets (George Plantagenet, 1st Duke of Clarence; 1449—1478) — augstmanis;
 Kolins Ferels (Colin Farrell; 1976) — kinoaktieris;
 Džons Fīlds (John Field; 1782—1837) — komponists;
 Bobs Geldofs (Bob Geldof; 1951) — mūziķis;
 Maikls Gembons (Michael Gambon; 1940) — kinoaktieris;
 Brendans Glīsons (Brendan Gleeson; 1955) — kinoaktieris;
 Artūrs Grifits (Arthur Griffith; 1872—1922) — politiķis;
 Viljams Rovans Hamiltons (William Rowan Hamilton; 1805—1865) — matemātiķis un fiziķis;
 Viljams Batlers Jeitss (William Butler Yeats; 1865—1939) — dzejnieks;
 Šons O'Keisijs (Sean O'Casey; 1880—1964) — dramaturgs;
 Pets Kokss (Pat Cox; 1952) — politiķis;
 Šaineda O'Konora (Sinéad O’Connor; 1966) — mūziķe;
 Braiens Makfedens (Brian McFadden; 1980) — mūziķis;
 Airisa Mērdoka (Iris Murdoch; 1919—1999) — rakstniece;
 Patriks Pīrss (Patrick Pearse; 1879—1916) — dzejnieks, revolucionārs;
 Džonatans Rīss—Maijers (Jonathan Rhys—Meyers; 1977) — aktieris;
 Stīvens Roše (Stephen Roche; 1959) — riteņbraucējs;
 Džons Sendžs (John Millington Synge; 1871—1909) — dramaturgs;
 Čārlzs Stenfords (Charles Villiers Stanford; 1852—1924) — komponists;
 Brems Stokers (Bram Stoker; 1847—1912) — rakstnieks;
 Džonatans Svifts (Jonathan Swift; 1667—1745) — rakstnieks;
 Džims Šeridans (Jim Sheridan; 1949) — kinorežisors;
 Džordžs Bernards Šovs (George Bernard Shaw; 1856—1950) — dramaturgs;
 Oskars Vailds (Oscar Wilde; 1854—1900) — rakstnieks.
 Galerija
 Sadraudzības pilsētas
 Sanhosē (Kalifornija), ASV
 Liverpūle, Lielbritānija
 Barselona, Spānija
 Pekina, Ķīna
 Atsauces
 Skatīt arī
 Īrijas parlamenta ēka
 Ārējās saites
 Dublinas kartes
 Virtuālā ekskursija
 Virtuālā ekskursija 2
 Īrijas pilsētas
 Eiropas galvaspilsētas


type: legislation

text:
 EUROPOS KOMISIJA
 Briuselis, 2020 02 26
 COM(2020) 70 final
 2020/0030(NLE)
 Pasiūlymas
 TARYBOS SPRENDIMAS
 dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių
 AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS
 Sutartyje dėl Europos Sąjungos veikimo nustatyta, kad valstybės narės savo ekonominę politiką ir užimtumo skatinimą vertina kaip bendro intereso reikalą ir savo veiksmus koordinuoja Taryboje. 148 straipsnyje taip pat nustatyta, kad Taryba priima užimtumo gaires, o 121 straipsnyje nurodyta, kad jos turi atitikti bendras ekonominės politikos gaires.
 Bendrų ekonominės politikos gairių galiojimo laikotarpis nenustatomas, o užimtumo gairės turi būti rengiamos kasmet. Šios gairės pirmą kartą bendrai (kaip integruotas dokumentų rinkinys) priimtos 2010 m. pagal strategiją „Europa 2020“. Iki 2014 m. integruotos gairės nesikeitė. 2015 m. priimtos peržiūrėtos integruotos gairės. Siekiant paskatinti nacionalinio lygmens reformas ir nustatyti atnaujinto konvergencijos proceso visoje Europoje kryptį, 2018 m. užimtumo gairės buvo suderintos su 2017 m. lapkričio mėn. Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos paskelbto Europos socialinių teisių ramsčio principais ir nebuvo keičiamos iki 2019 m. Šiomis gairėmis ne tik nustatoma valstybių narių politikos koordinavimo taikymo sritis ir kryptis, bet ir suteikiamas pagrindas konkrečioms šalims skirtoms atitinkamų sričių rekomendacijoms. Užimtumo gairės drauge su bendromis ekonominės politikos gairėmis buvo pristatytos Tarybos sprendime dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (Integruotų gairių II dalis).
 Valstybių narių užimtumo politikos gairės buvo iš dalies pakeistos siekiant į tekstą įtraukti keturis Metinės tvaraus augimo strategijos aspektus, visų pirma aplinkos tvarumo aspektą, atspindintį tvirtesnę socialinę Europą teisingai pertvarkai užtikrinti ir apimantį JT darnaus vystymosi tikslus (DVT).
 Peržiūrėtos šios užimtumo gairės:
 5 gairė. Darbo jėgos paklausos didinimas
 6 gairė. Darbo jėgos pasiūlos didinimas ir galimybių įsidarbinti, įgūdžių bei kompetencijos gerinimas
 7 gairė. Darbo rinkų veikimo ir socialinio dialogo veiksmingumo gerinimas
 8 gairė. Lygių galimybių visiems skatinimas, socialinės įtraukties didinimas ir kova su skurdu
 2020/0030 (NLE)
 Pasiūlymas
 TARYBOS SPRENDIMAS
 dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių
 EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
 atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 148 straipsnio 2 dalį,
 atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
 atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę
 1
 ,
 atsižvelgdama į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę
 2
 ,
 atsižvelgdama į Regionų komiteto nuomonę
 3
 ,
 atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę
 4
 ,
 kadangi:
 (1)valstybės narės ir Sąjunga turi siekti parengti suderintą užimtumo strategiją, skirtą visų pirma kvalifikuotai, tinkamai parengtai, gebančiai prisitaikyti darbo jėgai bei į ekonomikos pokyčius reaguojančioms darbo rinkoms remti, kad būtų pasiekti Europos Sąjungos sutarties 3 straipsnyje nustatyti visiško užimtumo ir socialinės pažangos, subalansuoto ekonomikos augimo ir aukšto lygio aplinkos kokybės apsaugos ir gerinimo tikslai. Valstybės narės užimtumo skatinimą turi laikyti bendro intereso reikalu ir savo veiksmus šiuo atžvilgiu derinti Taryboje, atsižvelgdamos į nacionalinę praktiką, susijusią su vadovybės ir darbuotojų pareigomis;
 (2)Sąjunga turi kovoti su socialine atskirtimi ir diskriminacija bei skatinti socialinį teisingumą ir apsaugą, moterų ir vyrų lygybę, kartų solidarumą ir vaiko teisių apsaugą. Nustatydama ir įgyvendindama savo politiką ir veiksmus, Sąjunga turi atsižvelgti į reikalavimus, susijusius su didelio užimtumo siekiu, tinkamos socialinės apsaugos užtikrinimu, kova su skurdu bei socialine atskirtimi ir su kokybišku švietimu bei mokymu, kaip nustatyta Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 9 straipsnyje;
 (3)vadovaudamasi Sutartimi dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV), Sąjunga parengė ir įgyvendino ekonominės ir užimtumo politikos derinimo priemones. Šios valstybių narių užimtumo politikos gairės kartu su Tarybos rekomendacijoje (ES) 2015/1184
 5
 nustatytomis bendromis valstybių narių ir Sąjungos ekonominės politikos gairėmis sudaro integruotas gaires. Šiomis gairėmis, atspindinčiomis valstybių narių tarpusavio priklausomybę, turi būti vadovaujamasi įgyvendinant politiką valstybėse narėse ir Sąjungoje. Tokiu būdu suderinta Europos ir nacionalinė politika bei reformos turi sudaryti tinkamą bendrą tvarų ekonominės ir užimtumo politikos priemonių derinį, kuriuo turėtų būti užtikrintas teigiamas šalutinis poveikis;
 (4)užimtumo politikos gairės atitinka Stabilumo ir augimo paktą, galiojančius Sąjungos teisės aktus ir įvairias Sąjungos iniciatyvas, įskaitant 2013 m. balandžio 22 d. Tarybos rekomendaciją dėl Jaunimo garantijų iniciatyvos nustatymo
 6
 , 2016 m. vasario 15 d. Tarybos rekomendaciją dėl ilgalaikių bedarbių integracijos į darbo rinką
 7
 , 2016 m. gruodžio 19 d. Tarybos rekomendaciją dėl įgūdžių tobulinimo krypčių
 8
 , 2018 m. kovo 15 d. Tarybos rekomendaciją dėl kokybiškos ir veiksmingos pameistrystės europinės sistemos
 9
 , 2018 m. gegužės 22 d. Tarybos rekomendaciją dėl bendrųjų mokymosi visą gyvenimą gebėjimų
 10
 , 2019 m. gegužės 22 d. Tarybos rekomendaciją dėl kokybiškų ikimokyklinio ugdymo ir priežiūros sistemų
 11
 ir 2019 m. lapkričio 8 d. Tarybos rekomendaciją dėl darbuotojų ir savarankiškai dirbančių asmenų socialinės apsaugos galimybių
 12
 ;
 (5)Europos semestras skirtingas priemones sujungia į visa apimančią integruotos daugiašalės ekonominės ir užimtumo politikos koordinavimo ir priežiūros sistemą. Siekiant aplinkos tvarumo, našumo, teisingumo ir stabilumo, į Europos semestrą įtraukti Europos socialinių teisių ramsčio principai, įskaitant tvirtą bendradarbiavimą su socialiniais partneriais, pilietine visuomene ir kitais suinteresuotaisiais subjektais. Tai padeda siekti darnaus vystymosi tikslų
 13
 . Sąjungos ir valstybių narių užimtumo ir ekonominė politika turėtų būti derinama su Europos perėjimu prie neutralaus poveikio klimatui, aplinkos atžvilgiu tvarios ir skaitmeninės ekonomikos, tuo pačiu metu didinant konkurencingumą, remiant inovacijas, skatinant socialinį teisingumą ir lygias galimybes, taip pat kovojant su nelygybe ir regioniniais skirtumais;
 (6)Klimato kaita ir su aplinka susiję iššūkiai, globalizacija, skaitmeninė transformacija ir demografiniai pokyčiai pakeis Europos ekonomiką ir visuomenę. Sąjunga ir jos valstybės narės turėtų bendradarbiauti, kad veiksmingai reaguotų į šiuos struktūrinius veiksnius ir prireikus pritaikytų esamas sistemas, pripažindamos didelę valstybių narių ekonomikos ir darbo rinkų bei susijusios politikos tarpusavio priklausomybę. Tam reikia imtis suderintų, plataus užmojo ir veiksmingų politikos veiksmų tiek Sąjungos, tiek nacionaliniu lygmenimis, vadovaujantis SESV ir Sąjungos nuostatomis dėl ekonomikos valdymo. Politikos veiksmai turėtų apimti postūmį tvarioms investicijoms, atnaujintą įsipareigojimą nuosekliai vykdyti struktūrines reformas, kuriomis didinamas našumas, skatinamas ekonomikos augimas, socialinė ir teritorinė sanglauda, didinama konvergencija, atsparumas ir fiskalinė atsakomybė. Turėtų būti derinamos pasiūlos ir paklausos valdymo priemonės, kartu atsižvelgiant į jų poveikį aplinkai, užimtumui ir visuomenei;
 (7)Europos Parlamentas, Taryba ir Komisija pasirašė Tarpinstitucinę deklaraciją dėl Europos socialinių teisių ramsčio
 14
 . Šiame dokumente nustatyta dvidešimt principų ir teisių, kuriais siekiama remti gerai veikiančias ir sąžiningas darbo rinkas bei socialinės gerovės sistemas ir kurie skirstomi į tris kategorijas: lygių galimybių ir galimybės įsidarbinti, sąžiningų darbo sąlygų, socialinės apsaugos ir įtraukties. Principai ir teisės suteikia mūsų strategijai kryptį ir užtikrina, kad perėjimas prie neutralaus poveikio klimatui ir aplinkos tvarumo, skaitmeninė transformacija ir demografiniai pokyčiai būtų socialiai sąžiningi ir teisingi. Ramstis yra orientacinė sistema, padedanti stebėti valstybių narių užimtumo ir socialinės srities rezultatus, skatinti nacionalinio, regioninio ir vietos lygmens reformas ir derinti šiandieninės modernios ekonomikos socialinį ir rinkos aspektus, be kita ko, skatinant socialinę ekonomiką.
 (8)Vykdant darbo rinkos reformas, įskaitant nacionalinius darbo užmokesčio nustatymo mechanizmus, turėtų būti atsižvelgiama į nacionalinę socialinio dialogo praktiką ir suteikiama galimybė plačiai apsvarstyti socialinius ir ekonominius klausimus, įskaitant tvarumo, konkurencingumo, inovacijų, darbo vietų kūrimo, mokymosi visą gyvenimą ir mokymo politikos, darbo sąlygų, švietimo ir įgūdžių, visuomenės sveikatos ir įtraukties bei realiųjų pajamų gerinimą.
 (9)Valstybės narės ir Sąjunga turėtų užtikrinti, kad pokyčiai būtų sąžiningi ir socialiai teisingi, stiprinantys siekį kurti įtraukią ir atsparią visuomenę, kurioje žmonės būtų apsaugoti ir galėtų numatyti bei valdyti pokyčius ir kurioje jie galėtų būti aktyvūs bendruomenės ir ekonomikos dalyviai. Turėtų būti kovojama su visų formų diskriminacija. Turėtų būti užtikrinta prieiga ir galimybės visiems ir turėtų būti mažinamas skurdas bei socialinė atskirtis (be kita ko, vaikų), visų pirma užtikrinant veiksmingą darbo rinkų ir socialinės apsaugos sistemų veikimą ir šalinant švietimo, mokymo ir dalyvavimo darbo rinkoje kliūtis, be kita ko, investuojant į ikimokyklinį ugdymą ir priežiūrą. Atsižvelgiant į visuomenės senėjimą, itin svarbu laiku suteikti lygias teises į įperkamas sveikatos priežiūros paslaugas, įskaitant prevenciją ir sveikatingumo skatinimą. Turėtų būti toliau išnaudojamas neįgaliųjų potencialas prisidėti prie ekonomikos augimo ir socialinio vystymosi. Sąjungos darbo vietose įsitvirtinant naujiems ekonomikos ir verslo modeliams, darbo santykiai taip pat kinta. Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad dėl naujų darbo formų atsiradę darbo santykiai palaikytų ir stiprintų Europos socialinį modelį;
 (10)integruotos gairės turėtų būti konkrečioms šalims skirtų rekomendacijų, kurias Taryba gali pateikti valstybėms narėms, pagrindas. Kad paskatintų užimtumą, socialines investicijas, socialinę įtrauktį, prieigą, darbuotojų kvalifikacijos kėlimą ir perkvalifikavimą, mokymąsi visą gyvenimą ir kokybišką švietimą ir mokymą visiems, įskaitant skaitmeninį raštingumą ir įgūdžius, valstybės narės turėtų visapusiškai pasinaudoti „Europos socialiniu fondu+“ ir kitais Sąjungos fondais, įskaitant Teisingos pertvarkos fondą ir „InvestEU“. Nors integruotos gairės yra skirtos valstybėms narėms ir Sąjungai, jos turėtų būti įgyvendinamos palaikant partnerystę su visomis nacionalinėmis, regioninėmis ir vietos valdžios institucijomis, glaudžiai įtraukiant parlamentus, socialinius partnerius ir pilietinės visuomenės atstovus;
 (11)Užimtumo komitetas ir Socialinės apsaugos komitetas, vadovaudamiesi atitinkamais Sutartyje nustatytais savo įgaliojimais, turėtų stebėti, kaip, atsižvelgiant į užimtumo politikos gaires, įgyvendinama atitinkama politika. Šie komitetai ir kiti Tarybos parengiamieji organai, susiję su ekonominės ir socialinės politikos koordinavimu, turėtų glaudžiai tarpusavyje bendradarbiauti. Europos Parlamentas, Taryba ir Komisija turėtų tęsti dialogą politikos klausimais, visų pirma dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių;
 (12)buvo pasikonsultuota su Socialinės apsaugos komitetu,
 PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
 1 straipsnis
 Priimamos priede pateiktos valstybių narių užimtumo politikos gairės. Šios gairės yra integruotų gairių dalis.
 2 straipsnis
 Valstybės narės atsižvelgia į priede pateiktas gaires savo užimtumo politikoje ir reformų programose, apie kurias pranešama pagal SESV 148 straipsnio 3 dalį.
 3 straipsnis
 Šis sprendimas skirtas valstybėms narėms.
 Priimta Briuselyje
 Tarybos vardu
 Pirmininkas
 (1)
 OL C, , p. .
 (2)
 OL C, , p. .
 (3)
 OL C, , p. .
 (4)
 OL C, , p. .
 (5)
 2015 m. liepos 14 d. Tarybos rekomendacija (ES) 2015/1184 dėl valstybių narių ir Europos Sąjungos ekonominės politikos bendrų gairių (OL L 192, 2015 7 18, p. 27).
 (6)
 OL C 120, 2013 4 26, p. 1.
 (7)
 OL C 67, 2016 2 20, p. 1.
 (8)
 OL C 484, 2016 12 24, p. 1.
 (9)
 OL C 153, 2018 5 2, p. 1.
 (10)
 OL C 189, 2018 6 4, p. 1–13.
 (11)
 OL C 189, 2019 6 5, p. 4–14.
 (12)
 OL C 387, 2019 11 15, p. 1–8.
 (13)
 JT rezoliucija A/RES/70/1
 (14)
 OL C 428, 2017 12 13, p. 10.
 ---documentbreak---
 EUROPOS KOMISIJA
 Briuselis, 2020 02 26
 COM(2020) 70 final
 PRIEDAS
 prie
 pasiūlymo dėlTARYBOS SPRENDIMO
 dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių
 PRIEDAS
 5 gairė. Darbo jėgos paklausos didinimas
 Valstybės narės turėtų aktyviai skatinti tvarią socialinę rinkos ekonomiką ir puoselėti bei remti investicijas į kokybiškų darbo vietų kūrimą. Šiuo tikslu jos turėtų šalinti samdos kliūtis įmonėms, skatinti atsakingą verslumą ir tikrą savarankišką darbą ir visų pirma remti labai mažų, mažųjų ir vidutinių įmonių kūrimą ir augimą, be kita ko, suteikiant joms galimybių gauti finansavimą. Valstybės narės turėtų aktyviai skatinti socialinės ekonomikos plėtotę, socialines inovacijas, socialines įmones ir novatoriškas darbo formas, kurti kokybiškų darbo vietų galimybes ir kurti socialinę naudą vietos lygmeniu.
 Darbo jėgai tenkanti mokesčių našta turėtų būti perkelta kitiems šaltiniams, kad būtų geriau remiamas užimtumas ir įtraukus ekonomikos augimas, tuo pačiu metu atsižvelgiant į klimato ir aplinkos tikslus ir į mokesčių sistemos perskirstomąjį poveikį, kartu apsaugant pajamas, reikalingas adekvačiai socialinei apsaugai ir augimo skatinimo išlaidoms padengti.
 Valstybės narės, turinčios nacionalinius mechanizmus, pagal kuriuos minimalusis darbo užmokestis nustatomas teisės aktais, turėtų skaidriai ir nuspėjamai užtikrinti veiksmingą socialinių partnerių dalyvavimą, kad darbo užmokestis adekvačiai reaguotų į našumo pokyčius ir būtų pakankamas deramam gyvenimo lygiui užtikrinti, itin daug dėmesio skiriant mažas ir vidutines pajamas gaunančioms grupėms ir aukštynkryptei konvergencijai. Taikant šiuos mechanizmus turėtų būti atsižvelgiama į regionų ir sektorių ekonominės veiklos rezultatus. Siekdamos nustatyti darbo užmokestį, valstybės narės turėtų skatinti socialinį dialogą ir kolektyvines derybas. Valstybės narės ir socialiniai partneriai, atsižvelgdami į nacionalinę praktiką, turėtų kolektyvinėmis sutartimis arba adekvačiu nustatytuoju minimaliuoju darbo užmokesčiu užtikrinti, kad visi darbuotojai turėtų teisę į adekvatų ir deramą darbo užmokestį, atsižvelgiant į jo poveikį konkurencingumui, darbo vietų kūrimui ir dirbančiųjų skurdui.
 6 gairė. Darbo jėgos pasiūlos didinimas ir galimybių įsidarbinti, įgūdžių bei kompetencijos gerinimas
 Valstybės narės, atsižvelgdamos į pokyčius technologijų ir aplinkos srityse, taip pat į demografinius pokyčius, turėtų skatinti tvarumą, našumą, įsidarbinamumą ir žmogiškąjį kapitalą, teikdamos reikalingas žinias, įgūdžius ir kompetenciją visą gyvenimą, atsižvelgiant į dabartinius ir būsimus darbo rinkos poreikius. Valstybės narės taip pat turėtų pritaikyti savo švietimo ir mokymo sistemas ir į jas investuoti, kad užtikrintų kokybišką ir įtraukų švietimą, įskaitant profesinį mokymą. Valstybės narės turėtų bendradarbiauti su socialiniais partneriais, švietimo ir mokymo paslaugų teikėjais, įmonėmis ir kitais suinteresuotaisiais subjektais, spręsdamos struktūrines švietimo ir mokymo sistemų problemas ir didindamos jų kokybę ir aktualumą darbo rinkai, be kita ko, siekdamos sudaryti sąlygas pertvarkai aplinkos srityje. Itin daug dėmesio turėtų būti skirta mokytojo profesijos iššūkiams. Švietimo ir mokymo sistemos turėtų suteikti visiems besimokantiems asmenims bendrųjų gebėjimų, įskaitant bazinius ir skaitmeninius įgūdžius, taip pat universaliųjų gebėjimų, kad būtų paklotas pagrindas gebėjimui prisitaikyti vėliau gyvenime. Valstybės narės turėtų siekti užtikrinti, kad keičiant profesinę veiklą teisės į mokymą būtų perkeliamos, be kita ko, prireikus naudojant individualias mokymosi „sąskaitas“. Jos turėtų sudaryti sąlygas visiems numatyti darbo rinkos poreikius ir geriau prie jų prisitaikyti, visų pirma nuolat persikvalifikuojant ir keliant kvalifikaciją, siekiant remti sąžiningus ir teisingus pokyčius, stiprinti socialinius rezultatus, šalinti darbo jėgos trūkumą ir didinti bendrą ekonomikos atsparumą sukrėtimams.
 Valstybės narės turėtų teikti lygias galimybes visiems, šalindamos nelygybę švietimo ir mokymo sistemose, be kita ko, suteikdamos galimybę gauti kokybiško ikimokyklinio ugdymo paslaugas. Jos turėtų kelti bendrą išsilavinimo lygį, mažinti mokyklos nebaigiančių jaunuolių skaičių, didinti galimybes studijuoti aukštosiose mokyklose ir įgyti aukštąjį išsilavinimą, taip pat didinti suaugusiųjų, ypač palankių sąlygų neturinčių ir žemos kvalifikacijos suaugusiųjų, dalyvavimą tęstinio mokymosi programose. Atsižvelgdamos į naujus skaitmeninės, ekologiškos ir senėjančios visuomenės keliamus reikalavimus, valstybės narės turėtų savo profesinio mokymo sistemose stiprinti mokymąsi darbo vietoje (be kita ko, užtikrindamos kokybišką ir veiksmingą pameistrystę) ir didinti gamtos mokslų, technologijų, inžinerijos ir matematikos absolventų skaičių tiek profesinio mokymo, tiek aukštojo mokslo lygmeniu. Be to, valstybės narės turėtų didinti aukštojo mokslo ir mokslinių tyrimų aktualumą darbo rinkoje, gerinti įgūdžių stebėseną ir prognozavimą, didinti įgūdžių matomumą ir kvalifikacijų palyginamumą, įskaitant užsienyje įgytus įgūdžius ir kvalifikaciją, ir didinti galimybes pripažinti ir patvirtinti už formaliojo švietimo ir mokymo sistemos ribų įgytus įgūdžius ir kompetenciją. Jos turėtų modernizuoti ir plėsti lankstaus tęstinio profesinio mokymo pasiūlą ir įgyvendinimą. Valstybės narės taip pat turėtų remti žemos kvalifikacijos suaugusiuosius, kad išlaikytų arba padidintų jų ilgalaikį įsidarbinamumą teikdamos geresnę prieigą prie kokybiškų mokymosi galimybių ir skatindamos jomis naudotis, šiuo tikslu įgyvendindamos įgūdžių tobulinimo kryptis, įskaitant įgūdžių vertinimą, derindamos švietimo ir mokymo pasiūlą prie darbo rinkos reikmių, užtikrindamos įgytų įgūdžių patvirtinimą bei pripažinimą.
 Valstybės narės bedarbiams ir ekonomiškai neaktyviems žmonėms turėtų laiku teikti veiksmingą, koordinuotą ir prie jų reikmių pritaikytą pagalbą, pavyzdžiui, paramą darbo paieškos, mokymo, perkvalifikavimo ir galimybių gauti kitas aktualias paslaugas srityse. Siekiant ženkliai sumažinti ilgalaikį bei struktūrinį nedarbą ir užkirsti jam kelią, turėtų būti taikomos visapusiškos strategijos, apimančios kuo skubesnį išsamų asmens padėties įvertinimą. Jaunimo nedarbo ir nedirbančio bei nesimokančio jaunimo problemą reikėtų toliau spręsti užkertant kelią mokyklos nebaigimui ir struktūriškai tobulinant perėjimą iš švietimo sistemos į darbo rinką, be kita ko, visapusiškai įgyvendinant Jaunimo garantijų iniciatyvą
 1
 .
 Valstybės narės turėtų siekti šalinti kliūtis ir atgrasančius veiksnius, trukdančius dalyvauti darbo rinkoje, ir teikti daugiau paskatų joje dalyvauti, visų pirma menkas pajamas gaunantiems, antriesiems šeimoje uždirbantiems asmenims ir labiausiai nuo darbo rinkos nutolusiems asmenims. Valstybės narės turėtų remti neįgaliesiems pritaikytą darbo aplinką, be kita ko, teikdamos tikslinę finansinę paramą ir paslaugas, padedančias jiems dalyvauti darbo rinkoje ir visuomenės gyvenime.
 Valstybės narės turėtų užtikrinti lyčių lygybę ir aktyvesnį moterų dalyvavimą darbo rinkoje, be kita ko, užtikrindamos lygias galimybes bei galimybes siekti karjeros ir šalindamos lyderystės visais sprendimų priėmimo lygmenimis kliūtis. Reikėtų spręsti vyrų ir moterų darbo užmokesčio skirtumo problemą. Turėtų būti užtikrintas vienodas užmokestis už vienodą arba vienodos vertės darbą ir darbo užmokesčio skaidrumas. Turėtų būti skatinama derinti tiek moterų, tiek vyrų darbo, šeimos ir privatų gyvenimą, visų pirma, suteikiant galimybę naudotis įperkamomis kokybiškomis ilgalaikės priežiūros ir ikimokyklinio ugdymo ir priežiūros paslaugomis. Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad tėvams ir kitiems priežiūros pareigų turintiems asmenims būtų suteikta galimybė pasinaudoti tinkamomis šeimos nario priežiūros atostogomis ir lanksčiomis darbo sąlygomis, kad jie galėtų geriau derinti darbo, šeimos ir privatų gyvenimą, ir skatinti, kad moterys ir vyrai subalansuotai naudotųsi šiomis teisėmis.
 7 gairė. Darbo rinkų veikimo ir socialinio dialogo veiksmingumo gerinimas
 Kad galėtų pasinaudoti dinamiška ir našia darbo jėga, naujais darbo ir verslo modeliais, valstybės narės turėtų bendradarbiauti su socialiniais partneriais sąžiningų, skaidrių ir nuspėjamų darbo sąlygų klausimais, derindamos teises ir pareigas. Jos turėtų mažinti darbo rinkų segmentaciją ir užkirsti jai kelią, kovoti su nedeklaruojamu darbu ir skatinti perėjimą prie neterminuoto darbo. Darbo vietų apsaugos taisyklės, darbo teisė ir institucijos turėtų užtikrinti tiek tinkamą įdarbinimo aplinką, tiek reikiamą lankstumą, kad darbdaviai galėtų greitai prisitaikyti prie kintančių ekonominių aplinkybių, tačiau kartu turėtų būti išlaikyta tinkama darbuotojų apsauga ir sveika, saugi bei gerai pritaikyta darbo aplinka, apsaugotos darbuotojų teisės ir užtikrinta socialinė apsauga. Turėtų būti užkirstas kelias tokiems darbo santykiams, dėl kurių sudaromos mažų garantijų darbo sąlygos, įskaitant per platformas dirbančius asmenis, kovojant su piktnaudžiavimu netipinėmis sutartimis. Neteisingo atleidimo iš darbo atveju turėtų būti užtikrinta galimybė pasinaudoti veiksmingu ir nešališku ginčų sprendimu ir teise į teisių gynimą, įskaitant teisę į tinkamą kompensaciją.
 Vykdant politiką turėtų būti siekiama gerinti ir remti dalyvavimą darbo rinkoje, darbo jėgos pasiūlos ir paklausos derinimą bei darbuotojų judėjimą darbo rinkoje. Valstybės narės turėtų veiksmingai skatinti ir teikti galimybių tiems, kurie yra pajėgūs dalyvauti darbo rinkoje. Valstybės narės turėtų didinti aktyvios darbo rinkos politikos veiksmingumą, plėsdamos tikslinę auditoriją, informavimo veiklą, aprėptį ir geriau susiedamos ją su bedarbių pajamų rėmimu darbo paieškos laikotarpiu ir atsižvelgiant į jų teises ir pareigas. Valstybės narės turėtų siekti, kad valstybinės užimtumo tarnybos dirbtų veiksmingiau ir rezultatyviau, užtikrindamos, kad būtų laiku teikiama darbo ieškantiems asmenims pritaikyta pagalba, remdamos darbo rinkos paklausą ir įgyvendindamos veiklos rezultatais grindžiamo valdymo principus.
 Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad bedarbiams adekvačios trukmės laikotarpį būtų mokamos adekvačios bedarbio pašalpos, atitinkančios jų įmokas ir nacionalines atitikties reikalavimams taisykles. Tokios pašalpos neturėtų atgrasyti kuo greičiau vėl įsidarbinti, o jas papildyti turėtų aktyvi darbo rinkos politika.
 Reikėtų tinkamai remti besimokančių asmenų ir darbuotojų judumą siekiant padidinti jų galimybes įsidarbinti, ugdytis įgūdžius ir išnaudoti visą Europos darbo rinkos potencialą, drauge užtikrinant sąžiningas sąlygas visiems tarpvalstybinę veiklą vykdantiems asmenims ir intensyvinant su judžiais darbuotojais susijusį nacionalinių administracijų bendradarbiavimą. Turėtų būti pašalintos judumo kliūtys švietimo ir mokymo, profesinių ir asmeninių pensijų srityse ir kvalifikacijų pripažinimo srityje, o pats kvalifikacijų pripažinimas turėtų būti paprastesnis. Valstybės narės turėtų imtis veiksmų, kuriais būtų užtikrinta, kad administracinėmis procedūromis nebūtų sudaroma nereikalingų kliūčių iš kitų valstybių narių atvykstantiems dirbti darbuotojams, įskaitant tarpvalstybinius darbuotojus. Valstybės narės taip pat turėtų užkirsti kelią piktnaudžiavimui galiojančiomis taisyklėmis ir šalinti pagrindines protų nutekėjimo iš tam tikrų regionų priežastis, be kita ko, imdamosi tinkamų regioninės plėtros priemonių.
 Remdamosi esama nacionaline praktika ir siekdamos veiksmingesnio socialinio dialogo ir geresnių socialinių ir ekonominių rezultatų, valstybės narės turėtų užtikrinti, kad socialiniai partneriai būtų laiku ir prasmingai įtraukti į užimtumo, socialinių ir, prireikus, ekonominių reformų bei politikos rengimą ir įgyvendinimą, be kita ko, remdamos socialinių partnerių pajėgumų didinimą. Valstybės narės turėtų skatinti socialinį dialogą ir kolektyvines derybas. Socialiniai partneriai turėtų būti skatinami derėtis jiems svarbiais klausimais ir sudaryti kolektyvines sutartis, visapusiškai atsižvelgiant į jų autonomiškumą ir kolektyvinių veiksmų teisę.
 Prireikus, remdamosi esama nacionaline praktika valstybės narės turėtų atsižvelgti į atitinkamų pilietinės visuomenės organizacijų patirtį sprendžiant užimtumo ir socialinius klausimus.
 8 gairė. Lygių galimybių visiems skatinimas, socialinės įtraukties didinimas ir kova su skurdu
 Valstybės narės, įgyvendindamos veiksmingas priemones, kuriomis būtų kovojama su visų formų diskriminacija ir skatinamos nepakankamai atstovaujamų grupių lygios galimybės darbo rinkoje, turėtų skatinti įtraukias ir visiems atviras darbo rinkas ir skirti pakankamai dėmesio regioniniam ir teritoriniam aspektui. Jos turėtų užtikrinti vienodą požiūrį tokiose srityse kaip užimtumas, socialinė apsauga, sveikata ir ilgalaikė priežiūra, švietimas ir prieiga prie prekių bei paslaugų, nepriklausomai nuo lyties, rasinės ar etninės kilmės, religijos ar tikėjimo, negalios, amžiaus arba seksualinės orientacijos.
 Valstybės narės turėtų modernizuoti socialinės apsaugos sistemas, kad jos teiktų adekvačią, veiksmingą, efektyvią ir tvarią socialinę apsaugą visais asmens gyvenimo etapais, skatindamos socialinę įtrauktį, aukštynkryptį socialinį judumą ir dalyvavimą darbo rinkoje ir kovodamos su nelygybe, be kita ko, pasitelkdamos mokesčių ir išmokų sistemas. Universalius metodus papildžius selektyviais padidės socialinės apsaugos sistemų veiksmingumas. Modernizavus socialinės apsaugos sistemas turėtų būtų užtikrintas geresnis prieinamumas, kokybė, adekvatumas ir tvarumas.
 Valstybės narės turėtų plėtoti ir integruoti tris aktyvios įtraukties aspektus: tinkamą pajamų rėmimą, įtraukias darbo rinkas ir galimybes naudotis kokybiškomis įgalinančiomis paslaugomis, atitinkančiomis individualius poreikius. Socialinės apsaugos sistemomis turėtų būti užtikrintos visų asmenų, kurių ištekliai nepakankami, adekvačios minimalios pajamos ir puoselėjama socialinė įtrauktis, skatinant žmones aktyviai dalyvauti darbo rinkoje ir visuomenės gyvenime, be kita ko, teikiant tikslines socialines paslaugas.
 Siekiant užtikrinti lygias galimybes, itin svarbu teikti galimybių naudotis įperkamomis, prieinamomis ir kokybiškomis paslaugomis, pavyzdžiui, ikimokyklinio ugdymo ir priežiūros, popamokinės priežiūros, švietimo, mokymo, aprūpinimo būstu, sveikatos priežiūros ir ilgalaikės priežiūros paslaugomis. Itin daug dėmesio turėtų būti skiriama kovai su skurdu ir socialine atskirtimi, įskaitant dirbančiųjų ir vaikų skurdą. Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad visi, taip pat ir vaikai, galėtų gauti pagrindines paslaugas. Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad remtini arba pažeidžiami asmenys turėtų galimybę gauti tinkamą socialinį būstą ar pagalbą aprūpinimo būstu srityje. Šioje srityje turėtų būti atsižvelgiama į specifines neįgaliųjų reikmes, įskaitant susijusias su prieinamumu. Turėtų būti sprendžiama benamystės problema.
 Valstybės narės turėtų užtikrinti galimybę laiku gauti įperkamas ir kokybiškas prevencines ir gydomąsias sveikatos priežiūros ir ilgalaikės priežiūros paslaugas, kartu užtikrindamos tvarumą ilguoju laikotarpiu.
 Atsižvelgdamos į ilgėjančią vidutinę gyvenimo trukmę ir demografinius pokyčius, valstybės narės turėtų užtikrinti darbuotojų ir savarankiškai dirbančių asmenų pensijų sistemų adekvatumą ir tvarumą, teikti lygias galimybes moterims ir vyrams įgyti teises į pensiją, be kita ko, naudojant papildomas pensijų sistemas, kad būtų užtikrintos adekvačios pajamos. Pensijų reformos turėtų būti remiamos taikant priemones, kuriomis būtų ilginamas profesinis gyvenimas, pavyzdžiui, didinant faktinį pensinį amžių, ir turėtų būti įtrauktos į vyresnių žmonių aktyvumo strategijas. Valstybės narės turėtų užmegzti konstruktyvų dialogą su socialiniais partneriais ir kitais suinteresuotaisiais subjektais ir sudaryti sąlygas laipsniškai pradėti vykdyti reformas.
 (1)
 ()
 OL C 120, 2013 4 26, p. 1.


type: contracts

text:
 Svarīgs juridisks paziņojums
 |
 22008A0814(01)
 Nolīgums starp Eiropas Kosmosa aģentūru un Eiropas Savienību par klasificētas informācijas drošību un apmaiņu
 Oficiālais Vēstnesis L 219 , 14/08/2008 Lpp. 0059 - 0062
 TULKOJUMSNolīgumsstarp Eiropas Kosmosa aģentūru un Eiropas Savienību par klasificētas informācijas drošību un apmaiņuEIROPAS KOSMOSA AĢENTŪRA,turpmāk "EKA", ko pārstāv tās ģenerāldirektors,unEIROPAS SAVIENĪBA,turpmāk "ES", ko pārstāv Eiropas Savienības Padomes prezidentvalsts,turpmāk "Puses",ŅEMOT VĒRĀ Līgumu par Eiropas Savienību,ŅEMOT VĒRĀ Konvenciju par Eiropas Kosmosa aģentūras izveidi, kuru parakstīja 1975. gada 30. maijā Parīzē un kas stājās spēkā 1980. gada 30. oktobrī,ŅEMOT VĒRĀ nolīgumu starp Konvencijas par Eiropas Kosmosa aģentūras izveidi dalībvalstīm un Eiropas Kosmosa aģentūru par klasificētas informācijas aizsardzību un apmaiņu, kuru parakstīja 2002. gada 19. augustā Parīzē un kas stājās spēkā 2003. gada 20. jūnijā,ŅEMOT VĒRĀ, ka EKA un ES ir kopīgi mērķi – stiprināt savu drošību visiem iespējamiem līdzekļiem,ŅEMOT VĒRĀ, ka EKA un ES ir vienisprātis par to, ka būtu jāizvērš savstarpēja sadarbība kopējo interešu jautājumos, kas attiecas uz drošību, un ka 2007. gada 22. maijā Eiropas Savienības Padome, kā arī EKA Padome apstiprināja rezolūciju par Eiropas Kosmosa politiku, kurā inter alia uzsvērta vajadzība uzlabot sinerģiju drošības jomā,ŅEMOT VĒRĀ, ka šajā sakarā tādējādi ir pastāvīga vajadzība EKA un ES apmainīties ar klasificētu informāciju,APZINOTIES, ka, lai apspriedes un sadarbība būtu pilnvērtīgas un efektīvas, var būt vajadzīga piekļuve EKA un ES rīcībā esošai klasificētai informācijai, kā arī apmaiņa ar klasificētu informāciju starp EKA un ES,APZINOTIES, ka šāda piekļuve klasificētai informācijai un apmaiņa ar to prasa atbilstīgus drošības pasākumus,IR VIENOJUŠĀS PAR TURPMĀKO.1. pantsLai īstenotu mērķi visiem iespējamiem līdzekļiem stiprināt katras Puses drošību, Nolīgums starp Eiropas Kosmosa aģentūru un Eiropas Savienību par klasificētas informācijas drošību un apmaiņu (turpmāk – "nolīgums") attiecas uz klasificētu informāciju – kā definēts 2. pantā –, ko Puses sniedz viena otrai vai ar ko tās savā starpā apmainās.2. pantsŠajā nolīgumā "klasificēta informācija" ir jebkura informācija (tas ir, zināšanas, ko jebkādā formā var sniegt citiem) vai materiāli, tostarp dokumenti, par ko viena vai otra Puse ir noteikusi, ka tie prasa aizsardzību pret neatļautu izpaušanu, un kas par tādiem ir atzīti drošības klasifikācijā (turpmāk – "klasificēta informācija").3. pantsŠajā nolīgumā:a) "EKA" ir Eiropas Kosmosa aģentūra;b) "ES" ir Eiropas Savienības Padome (turpmāk – "Padome"), ģenerālsekretārs/augstais pārstāvis un Padomes Ģenerālsekretariāts, kā arī Eiropas Kopienu Komisija (turpmāk – "Eiropas Komisija").4. pantsKatra Puse:a) aizsargā un glabā klasificētu informāciju, ko Puses sniedz viena otrai vai ar ko tās savā starpā apmainās un uz ko attiecas šis nolīgums;b) nodrošina to, ka klasificētā informācija, ko Puses sniedz viena otrai vai ar ko tās savā starpā apmainās un uz ko attiecas šis nolīgums, saglabā to drošības klasifikāciju, ko tai piešķīrusi sniedzēja Puse. Saņēmēja Puse aizsargā un glabā šādu klasificētu informāciju saskaņā ar saviem drošības noteikumiem, kuri attiecas uz klasificētas informācijas glabāšanu, kam ir līdzvērtīga drošības klasifikācija, kā norādīts drošības pasākumos, ko izstrādā saskaņā ar 11. pantu;c) klasificētu informāciju, uz ko attiecas šis nolīgums, izmanto vienīgi tiem nolūkiem, kādus noteikusi sniedzēja Puse;d) šādu klasificētu informāciju, uz ko attiecas šis nolīgums, neatklāj trešām personām vai kādai ES iestādei vai struktūrai, kas nav minēta 3. pantā, ja nav saņemta sniedzējas Puses iepriekšēja piekrišana;e) nepieļauj individuālu piekļuvi šādai klasificētai informācijai, izņemot, ja personai ir vajadzība zināt un attiecīgā gadījumā tā ir izturējusi atbilstīga līmeņa drošības pārbaudi.5. pants1. Saskaņā ar izcelsmes kontroles principu klasificētu informāciju var izpaust vai atklāt viena Puse ("sniedzēja Puse") otrai Pusei ("saņēmējai Pusei").2. Lai klasificētu informāciju atklātu saņēmējiem, kas nav 3. pantā minētie saņēmēji, saņēmēja Puse – iepriekš saņemot sniedzējas Puses rakstisku piekrišanu – pieņem lēmumu saskaņā ar izcelsmes kontroles principu, kā paredzēts attiecīgās Puses drošības noteikumos.3. Īstenojot 1. un 2. punktu, nav atļauta nekāda vispārēja informācijas atklāšana, ja vien Puses nav izstrādājušas procedūras un vienojušās par tām attiecībā uz konkrētu kategoriju informāciju, kas ir būtiska to operatīvām vajadzībām.6. pantsLai nodrošinātu to, ka klasificētai informācijai, uz ko attiecas šis nolīgums, piemēro līdzvērtīgu aizsardzības līmeni, katra Puse un to struktūras, kā noteikts šā nolīguma 3. pantā, garantē, ka tām ir izveidota drošības sistēma un drošības pasākumi, kuri balstās uz tādiem drošības pamatprincipiem un minimālajiem drošības standartiem, kā noteikts attiecīgā kārtībā un noteikumos, un kuri iekļauti pasākumos, kas jāizstrādā saskaņā ar 11. pantu.7. pants1. Puses nodrošina, ka visām personām, kurām amata pienākumu pildīšanai ir vajadzīga piekļuve klasificētai informācijai, kas nodota vai saņemta apmaiņā saskaņā ar šo nolīgumu, vai kuru pienākumi vai funkcijas var dot tām šādu piekļuvi, ir atbilstīga drošības pielaide, kur tā nepieciešama, pirms šīm personām atļauj piekļuvi šādai klasificētai informācijai.2. Drošības pielaides procedūras izstrādā tā, lai noteiktu, vai konkrētai personai drīkst nodrošināt piekļuvi klasificētai informācijai, ņemot vērā attiecīgās personas lojalitāti, uzticamību un noturību.8. pantsPuses sniedz savstarpēju palīdzību attiecībā uz klasificētas informācijas drošību, uz kuru attiecas šis nolīgums, un jautājumiem, kas skar kopējas drošības intereses. Iestādes, kā tās definētas 11. pantā, rīko savstarpējas apspriedes par drošības jautājumiem un drošības pārbaudes, lai izvērtētu to drošības pasākumu efektivitāti attiecīgo iestāžu atbildības jomā, ko nosaka saskaņā ar minēto pantu.9. pants1. Šajā nolīgumā:a) attiecībā uz ES:visu korespondenci sūta Padomei uz šādu adresi:Council of the European UnionChief Registry OfficerRue de la Loi/Wetstraat, 175B-1048 BrusselsPadomes kancelejas vadītājs visu korespondenci pārsūta dalībvalstīm un Eiropas Komisijai, ievērojot 2. punktu;b) attiecībā uz EKA:visu korespondenci sūta uz šādu adresi:ESA Security OfficeVia Galileo GalileiI-00044 Frascati2. Vienas Puses sūtīto korespondenci, kas ir pieejama tikai konkrētām kompetentām tās Puses amatpersonām, struktūrām vai dienestiem, izņēmuma gadījumos operatīvu iemeslu dēļ var adresēt vai tā var būt pieejama tikai konkrētām kompetentām otrās Puses amatpersonām, struktūrām vai dienestiem, kas īpaši izraudzīti par saņēmējiem, ņemot vērā viņu kompetenci un ievērojot informācijas nepieciešamības principu. Attiecībā uz ES šo korespondenci sūta ar Padomes kancelejas vadītāja starpniecību vai ar Eiropas Komisijas Drošības direktorāta kancelejas vadītāja starpniecību, ja šāda informācija ir adresēta Eiropas Komisijai. Attiecībā uz EKA šo korespondenci sūta ar EKA Drošības biroja starpniecību.10. pantsEKA ģenerāldirektors, Padomes ģenerālsekretārs un Eiropas Komisijas loceklis, kas ir atbildīgs par drošības jautājumiem, pārrauga šā nolīguma īstenošanu.11. pants1. Šā nolīguma īstenošanai 2., 3. un 4. punktā norādītās trīs iestādes kopīgi izstrādā drošības pasākumus, lai noteiktu standartus savstarpējai klasificētas informācijas drošības aizsardzībai, uz kuru attiecas šis nolīgums.2. EKA Drošības birojs, rīkojoties EKA ģenerāldirektora pakļautībā, izstrādā drošības pasākumus klasificētas informācijas drošībai un aizsardzībai, ko Eiropas Kosmosa aģentūrai sniedz vai ar ko apmainās saskaņā ar šo nolīgumu.3. Padomes Ģenerālsekretariāta Drošības birojs Padomes ģenerālsekretāra vadībā un viņa uzdevumā, rīkojoties Padomes vārdā un tās pakļautībā, izstrādā drošības pasākumus klasificētas informācijas drošībai un aizsardzībai, ko Eiropas Savienībai sniedz vai ar ko apmainās saskaņā ar šo nolīgumu.4. Eiropas Komisijas Drošības direktorāts, rīkojoties par drošības jautājumiem atbildīgā Komisijas locekļa pakļautībā, izstrādā drošības pasākumus klasificētas informācijas drošībai, kuru sniedz vai kuras apmaiņa saskaņā ar šo nolīgumu notiek Eiropas Komisijā un tās telpās.5. Attiecībā uz EKA 1. punktā minētos drošības pasākumus apstiprina tās Padome.6. Attiecībā uz ES 1. punktā minētos drošības pasākumus apstiprina Padomes Drošības komiteja.12. pantsŠā nolīguma 11. pantā minētās iestādes izstrādā procedūras, kas jāievēro, ja ir aizdomas vai pierādījumi, ka klasificētās informācijas slepenība, uz kuru attiecas šis nolīgums, ir apdraudēta, tostarp ziņojot otrai Pusei par attiecīgajiem apstākļiem un veiktajām darbībām.13. pantsKatra Puse uzņemas atbildību par savu izdevumu segšanu, kas radušies, īstenojot šo nolīgumu.14. pantsPirms Puses viena otrai sniedz klasificētu informāciju, uz ko attiecas šis nolīgums, vai apmainās ar to, 11. pantā minētās atbildīgās drošības iestādes vienojas par to, ka saņēmēja Puse spēj aizsargāt un glabāt informāciju, uz ko attiecas šis nolīgums, atbilstīgi pasākumiem, ko izstrādā saskaņā ar minēto pantu.15. pantsŠis nolīgums neliedz Pusēm slēgt citus nolīgumus par tādas klasificētas informācijas sniegšanu vai apmaiņu ar to, uz ko attiecas šis nolīgums, ja vien tie nav pretrunā šā nolīguma noteikumiem.16. pantsVisas domstarpības starp EKA un Eiropas Savienību, kas rodas, interpretējot vai piemērojot šo nolīgumu, risina Pušu savstarpējās sarunās.17. pants1. Šis nolīgums stājas spēkā pirmā mēneša pirmajā dienā pēc tam, kad Puses viena otrai ir paziņojušas par nepieciešamo iekšējo procedūru pabeigšanu.2. Viena Puse paziņo otrai Pusei par jebkādām izmaiņām tās kārtībā vai noteikumos, kas varētu ietekmēt klasificētas informācijas, uz ko attiecas šis nolīgums, aizsardzību.3. Pēc vienas vai otras Puses lūguma šo nolīgumu var pārskatīt, lai apsvērtu iespējamos grozījumus.4. Jebkurus grozījumus šajā nolīgumā veic vienīgi rakstiski, abām Pusēm savstarpēji vienojoties. Tie stājas spēkā pēc 1. punktā paredzētās savstarpējās paziņošanas.18. pantsJebkura Puse var denonsēt šo nolīgumu, iesniedzot rakstisku denonsēšanas paziņojumu otrai Pusei. Šāda denonsēšana stājas spēkā sešus mēnešus pēc tam, kad otra Puse saņēmusi paziņojumu, bet neietekmē saistības, kas jau radušās saskaņā ar šā nolīguma noteikumiem. Jo īpaši visu klasificēto informāciju, kura sniegta vai kuras apmaiņa veikta saskaņā ar šo nolīgumu, turpina aizsargāt saskaņā ar šeit izklāstītajiem noteikumiem.To apliecinot, attiecīgi pilnvarotas personas ir parakstījušas šo nolīgumu.Sagatavots Briselē, 2008. gada 18. jūlijā, divos eksemplāros angļu valodā.Eiropas Savienības vārdā —ģenerālsekretārsJ. Solana MadariagaEiropas Kosmosa aģentūras vārdā —ģenerāldirektorsJ.-J. Dordain--------------------------------------------------


text:
 Avis juridique important
 |
 42003D0664
 2003/664/EG: Beschluss des Ausschusses der Ständigen Vertreter vom 4. September 2003 über die Einsetzung einer Ad-hoc-Gruppe zur Vorbereitung der Schaffung einer zwischenstaatlichen Agentur für die Bereiche Entwicklung der Verteidigungsfähigkeiten, Forschung, Beschaffung und Rüstung (Ad-hoc-Vorbereitungsgruppe)
 Amtsblatt Nr. L 235 vom 23/09/2003 S. 0022 - 0023
 Beschluss des Ausschusses der Ständigen Vertretervom 4. September 2003über die Einsetzung einer Ad-hoc-Gruppe zur Vorbereitung der Schaffung einer zwischenstaatlichen Agentur für die Bereiche Entwicklung der Verteidigungsfähigkeiten, Forschung, Beschaffung und Rüstung (Ad-hoc-Vorbereitungsgruppe)(2003/664/EG)DER AUSSCHUSS DER STÄNDIGEN VERTRETER -gestützt auf die Geschäftsordnung des Rates, insbesondere auf Artikel 19 Absatz 3,in Erwägung nachstehender Gründe:(1) Der Europäische Rat hat auf seiner Tagung am 19. und 20. Juni 2003 den Vorsitz ersucht, gemeinsam mit dem Generalsekretär/Hohen Vertreter und unter Berücksichtigung der Arbeit des Konvents und der Regierungskonferenz die Vorbereitungen zur Schaffung einer zwischenstaatlichen, innerhalb der EU angesiedelten Agentur für die Bereiche Entwicklung der Verteidigungsfähigkeiten, Forschung, Beschaffung und Rüstung voranzubringen.(2) Das Politische und Sicherheitspolitische Komitee übernimmt unter Aufsicht des Rates die Verantwortung für die politische Leitung der Entwicklung der militärischen Fähigkeiten.(3) Der Vorsitz hat einen Arbeitsplan zur Erfuellung dieses Auftrags vorgelegt und wird bei dessen Ausführung die Arbeit der Informellen Beratenden Gruppe von Vertretern der Verteidigungsminister umfassend berücksichtigen.(4) In den Schlussfolgerungen des Europäischen Rates (Thessaloniki) wird erklärt, dass die Agentur dem Rat unterstellt sein sollte und dass von den zuständigen Ratsgremien die notwendigen Maßnahmen zu treffen sind, damit sie im Laufe des Jahres 2004 geschaffen wird.(5) Dienlich wäre hierbei ein umfassender Ansatz, der Personen mit fachlicher Kompetenz auf allen Gebieten heranzieht, die in den Schlussfolgerungen der Europäischen Rates (Thessaloniki) zu dieser Agentur vorgesehen sind; zu diesem Zweck ist die Einsetzung einer Ad-hoc-Gruppe erforderlich -BESCHLIESST:Artikel 1(1) Es wird eine Ad-hoc-Gruppe zur Vorbereitung der Schaffung einer zwischenstaatlichen Agentur für die Bereiche Entwicklung der Verteidigungsfähigkeiten, Forschung, Beschaffung und Rüstung (nachfolgend "Ad-hoc-Vorbereitungsgruppe") eingesetzt, die die notwendigen Maßnahmen zur Schaffung einer solchen zwischenstaatlichen Agentur im Laufe des Jahres 2004 treffen soll.(2) Die Ad-hoc-Vorbereitungsgruppe stimmt sich bei ihren Arbeiten eng mit dem Politischen und Sicherheitspolitischen Komitee ab und trägt der diesem Komitee übertragenen Verantwortung für die politische Leitung der Entwicklung der militärischen Fähigkeiten unter Aufsicht des Rates Rechnung; sie stimmt sich dabei ebenso über das Politische und Sicherheitspolitische Komitee mit dem Militärausschuss der EU ab.(3) Die Ad-hoc-Vorbereitungsgruppe erstattet dem AStV Bericht.Artikel 2(1) Die Ad-hoc-Vorbereitungsgruppe setzt sich aus nationalen Vertretern der Mitgliedstaaten zusammen. Die Mitgliedstaaten tragen dafür Sorge, dass ihre Verteidigungsministerien effektiv eingebunden sind.Die Kommission beteiligt sich an der Arbeit der Ad-hoc-Vorbereitungsgruppe.Die Ad-hoc-Vorbereitungsgruppe kann ebenfalls auf der Ebene nationaler Vertreter zusammentreten, die über eine fachliche Kompetenz auf den vom Europäischen Rat (Thessaloniki) festgelegten Gebieten verfügen, welche zu den Aufgaben der Agentur gehören, d. h. auf dem Gebiet "[der] Entwicklung der Verteidigungsfähigkeiten auf dem Gebiet der Krisenbewältigung, [der] Förderung und Verbesserung der europäischen Zusammenarbeit im Rüstungssektor, [der] Stärkung der industriellen und technologischen Verteidigungsbasis Europas und [der] Schaffung eines wettbewerbsfähigen europäischen Marktes für Verteidigungsgüter [...] [sowie] - gegebenenfalls in Verbindung mit den Forschungstätigkeiten der Gemeinschaft - [der] Förderung der Forschung mit dem Ziel, die Führung bei der Entwicklung strategischer Technologien für die künftigen Fähigkeiten im Bereich Verteidigung und Sicherheit zu übernehmen und dadurch das industrielle Potenzial Europas in diesem Bereich zu stärken".Die Ad-hoc-Vorbereitungsgruppe berücksichtigt ferner die Arbeiten des Konvents und der Regierungskonferenz.(2) Die Ad-hoc-Vorbereitungsgruppe wird gegebenenfalls durch Vertreter des Militärausschusses der EU und der Gruppe POLARM erweitert, die - zur Unterstützung der Ziele der Agentur - auch auf der Ebene der Nationalen Rüstungsdirektoren oder ihrer Vertreter zusammentreten können.Artikel 3Die Ad-hoc-Vorbereitungsgruppe wird aufgelöst, sobald sie die in Artikel 1 Absatz 1 festgelegten Aufgaben erfuellt hat.Artikel 4Dieser Beschluss wird am Tag seiner Annahme wirksam. Er wird im Amtsblatt der Europäischen Union veröffentlicht.Geschehen zu Brüssel am 4. September 2003.Für den Ausschuss der Ständigen VertreterDer PräsidentU. Vattani