text:
Mänskliga rättigheter. Mänskliga rättigheter i Sverige - PDF
 1 Mänskliga rättigheter Mänskliga rättigheter i Sverige
 2 2 3 Detta utbildningshäfte innehåller information om mänskliga rättigheter i Sverige. Här ges en beskrivning av hur internationella förpliktelser införlivas i svensk rätt, vilka lagar och föreskrifter som innehåller skydd för de mänskliga rättigheterna, vilka kontrollmekanismer som finns och information om den nationella handlingsplanen för de mänskliga rättigheterna. Se även övriga utbildningshäften i serien och regeringens webbplats för mänskliga rättigheter: eller FN:s högkommissaries webbplats Detta häfte ingår i Utrikesdepartementets och Integrations- och jämställdhetsdepartementets utbildningsmaterial om mänskliga rättigheter. Övriga häften i denna serie är: Mänskliga rättigheter en introduktion (med ordlista) FN:s konventioner om mänskliga rättigheter ILO:s arbete för de mänskliga rättigheterna Regionala system för att främja och skydda mänskliga rättigheter Mänskliga rättigheter i Sverige Sverige har ratificerat, förbundit sig att följa, de flesta konventioner om de mänskliga rättigheterna som utarbetats inom ramen för bland annat FN och Europarådet. Sverige är därför enligt folkrätten skyldigt att främja och skydda de olika rättigheterna inom landet. Det är staten, i första hand regeringen och dess myndigheter, som har ansvar för att de mänskliga rättigheterna respekteras i Sverige. Men förpliktelserna vilar på hela den offentliga förvaltningen. Kommuner, landsting och domstolar har därför också ett ansvar. Skyddet för de mänskliga rättigheterna i Sverige Förverkligandet av de mänskliga rättigheterna handlar ofta om ifall regeringen har gjort tillräckligt genom lagstiftning, utbildning, socialt stöd m.m. för att tillgodose rättigheterna. För att garantera efterlevnaden av rättigheterna måste staten slå fast vilka skyldigheter och restriktioner för olika aktörer som gäller i samhället och givetvis beivra kränkningar av rättigheterna. De mänskliga rättigheterna återspeglas i stora delar av det svenska rättsystemet utan att det uttryckligen står så. Ofta märks det inte att skyddet för mänskliga rättigheter har påverkat lagens utformning. Skyddet för rättigheterna finns i våra grundlagar, i lagar och föreskrifter och även i EG-rätten. Grundlagarna Producerat av Utrikesdepartementet och Integrations- och jämställdhetsdepartementet 2007 Tryck: Edita, november 2007 Formgivning: Liedgren Design Illustrationer: Tove Siri Antonsson Fler exemplar kan beställas på I Sverige skyddas de mänskliga rättigheterna bland annat genom tre grundlagar: regeringsformen, tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen. Tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen innehåller detaljerade regler om skyddet för yttrandefriheten i tryckta skrifter respektive i andra medier, som TV och radio. Tryckfriheten har varit grundlagsskyddad sedan 1700-talet. I regeringsformens första kapitel slås fast att den offentliga makten ska utövas med respekt för alla människors lika värde och för den enskilda människans frihet och värdighet. Vidare ska det allmänna särskilt trygga rätten
 3 4 5 till hälsa, arbete, bostad och utbildning samt verka för social omsorg och trygghet. Här har rättigheterna fått karaktären av målstadganden, alltså något som det allmänna kontinuerligt ska sträva efter att uppfylla. De ger inte möjlighet för en enskild att väcka talan mot staten för bristande uppfyllelse av målen. Samtidigt har rättigheterna givits en framträdande plats i grundlagen. Det visar att de är av stor vikt för den offentliga förvaltningen. Regeringsformens andra kapitel innehåller en rättighetskatalog, där varje medborgare garanteras ett antal centrala rättigheter som yttrande-, förenings- och religionsfrihet liksom skydd för den fysiska integriteten, till exempel förbud mot tortyr och dödsstraff. Vidare står det att lag eller annan föreskrift inte får innebära att någon medborgare missgynnas därför att han eller hon med hänsyn till ras, hudfärg eller etniskt ursprung tillhör minoritet. Det finns också förbud mot lagar som diskriminerar någon på grund av kön. Rätten att kostnadsfritt få grundläggande utbildning i allmän skola är ett annat exempel på en grundlagsskyddad rättighet. Begränsningar av fri- och rättigheterna måste ha stöd i lag. De får endast göras för att tillgodose ändamål som är godtagbart i ett demokratiskt samhälle. En begränsning får inte gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till ändamålet. Begränsningen får inte heller sträcka sig så långt att den utgör ett hot mot den fria åsiktsbildningen som är en av folkstyrelsens grundvalar. En begränsning får inte heller göras enbart på grund av politisk, religiös, kulturell eller annan sådan åskådning. Vissa fri- och rättigheter, till exempel religionsfriheten och förbudet mot dödsstraff och tortyr, är absoluta. Det betyder att de inte kan inskränkas. För att dessa fri- och rättigheter ska kunna begränsas krävs grundlagsändringar. Rättighetsregleringen i regeringsformens kapitel 2 riktar sig i första hand till riksdag, regering och myndigheter i deras normgivning. Dessa får inte stifta lagar och andra föreskrifter som inkräktar på de skyddade fri- och rättigheterna. Skyddet gäller också i förhållande till myndigheternas rättstillämpande verksamhet. Avsikten med denna reglering är att enskilda inte ska kunna grunda sina anspråk direkt på regeringsformens regler och hänvisa till dem inför domstol. Bestämmelserna kan ändå indirekt komma under domstolsprövning genom bestämmelsen i 11 kap. 14 regeringsformen. Domstolar eller andra offentliga organ får nämligen inte använda sig av en föreskrift om den till exempel strider mot någon bestämmelse i grundlag eller annan överordnad författning. Har föreskriften beslutats av riksdag eller regering krävs att felet är uppenbart. En parlamentarisk kommitté gör för närvarande en samlad översyn av regeringsformen. Kommitténs arbete ska framför allt inriktas på att stärka och fördjupa den svenska folkstyrelsen, att öka medborgarnas förtroende för demokratins funktionssätt och att höja valdeltagandet. Arbetet ska vara slutfört senast den 31 december Lagar och föreskrifter Även föreskrifter på andra nivåer i det svenska rättssystemet har praktisk betydelse för den enskildes fri- och rättigheter. Detta gäller en rad olika lagar och föreskrifter som rör till exempel hälso- och sjukvård, socialtjänst, socialförsäkringar, kriminalvård, skydd mot olika former av diskriminering, skola, arbetsrätt och rättegången i tvistemål och brottmål. Internationella förpliktelser i svensk rätt Internationella överenskommelser, traktater, blir i inte automatiskt en del av svensk rätt. Traktater som ingåtts av Sverige måste på något sätt införlivas med svensk rätt för att bli gällande inför svenska domstolar och myndigheter. Två metoder används främst för att införliva internationella överenskommelser: inkorporering och transformering. Inkorporering innebär att det i lag bestäms att den internationella överenskommelsen ska gälla som svensk lag. Metoden kan endast användas om överenskommelsen är skriven på ett sådant sätt att den kan tillämpas enligt sin ordalydelse. På området mänskliga rättigheter har den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, Europakonventionen, inkorporerats. Lagen trädde i kraft den 1 januari Transformering innebär att texten till en överenskommelse översätts till svenska och sedan tas in i en svensk författning, eller att överenskommelsen omarbetas till svensk författningstext. Till exempel har flera av FN:s barn-
 4 6 7 konventions bestämmelser arbetats in i svensk lagstiftning som föräldrabalken, socialtjänstlagen och utlänningslagen. Överensstämmer bestämmelserna i en internationell överenskommelse med gällande svensk rätt krävs inte någon särskild transformering eller inkorporering. Så var fallet med FN-konventionerna om medborgerliga och politiska rättigheter och om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter, som Sverige ratificerade Internationella åtaganden som inte har införlivats i svensk rätt kan inte ligga till grund för en dom i svensk domstol. Domstolarna och andra rättstillämpare ska dock, enligt en numera vedertagen princip, så kallad fördragskonform tolkning, tillämpa den svenska rätten så att den i det enskilda fallet inte strider mot någon konvention om mänskliga rättigheter som är bindande för Sverige. Internationella förpliktelser i svensk rätt Transformering Inkorporering Fördragskonform tolkning Europakonventionen Europakonventionen är svensk lag (SFS 1994:1219) sedan Då infördes också i regeringsformen en bestämmelse om att lag eller annan föreskrift inte får meddelas i strid med Sveriges åtaganden enligt Europakonventionen. Lagar som tillkommit innan konventionen inkorporerades ska tolkas i enlighet med konventionen och den praxis som finns. Läs mer om Europakonventionen i utbildningshäftet Regionala system för att främja och skydda mänskliga rättigheter. EU:s regelsystem Flera frågor, som tillhör EU:s interna kompetensområde, berör i allra högsta grad mänskliga rättigheter. Som exempel kan nämnas asyl- och jämställdhetspolitiken. Det finns också ett särskilt dokument till skydd för mänskliga rättigheter inom EU, stadgan om de grundläggande rättigheterna, även kallad EU-stadgan. Stadgan är inte juridiskt bindande. Den avser skyldigheter gentemot medborgarna som ska respekteras av unionens institutioner, organ och medlemsländerna när de tillämpar EG-rätten. De mänskliga rättigheterna utgör en del av de allmänna rättsprinciper som EG-domstolen har att säkerställa. Läs mer om EU och de mänskliga rättigheterna i utbildningshäftet Regionala system för att främja och skydda mänskliga rättigheter. Skyddet för mänskliga rättigheter i Sverige Grundlagarna Olika lagar och föreskrifter (som socialtjänstlagen, utlänningslagen, föräldrabalken, skollagen och rättegångsbalken) Europakonventionen, som sedan 1995 är svensk lag EU:s regelsystem Kontrollmekanismer Nationella kontrollmekanismer Om en person anser att en myndighet har kränkt en mänsklig rättighet kan den berörda personen vända sig till myndigheten som fattade beslutet för att begära att få beslutet ändrat. Den främsta kontrollen för tillvaratagande av rättigheterna är dock domstolarna. Det finns också en möjlighet att vända sig till Riksdagens ombudsmän, dvs. Justitieombudsmannen (JO), som är valda av riksdagen, för att anmärka på att en myndighet, eller något annat offentligt organ, har agerat i strid med lagen. Det finns också ombudsmän som är underställda regeringen. Justitiekanslern (JK) är regeringens högste ombudsman och har bland annat till uppgift att utöva tillsyn över myndigheter och deras tjänstemän. Justitiekanslerns verksamhet är främst inriktad på att upptäcka systematiska fel i den offentliga verksamheten. Dessutom finns Jämställdhetsombudsmannen (JämO),
 5 8 9 Ombudsmannen mot etnisk diskriminering (DO), Handikappombudsmannen (HO), Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning (HomO) och Barnombudsmannen. Med undantag av Barnombudsmannen kan dessa ombudsmän genom sina skilda mandat på olika sätt bistå enskilda i tillvaratagandet av deras rättigheter. Barnombudsmannens huvuduppgift är att företräda barns och ungas rättigheter och intressen på ett generellt plan. Regeringen avser att föreslå att de olika diskrimineringslagarna samordnas till en gemensam lagstiftning och att JämO, HO, DO och HomO slås samman till en myndighet. Den nya lagstiftningen planeras kunna träda i kraft Flera andra myndigheter kontrollerar genom sin tillsynsverksamhet efterlevnaden av vissa av de mänskliga rättigheterna i Sverige. Som exempel kan nämnas länsstyrelserna, Datainspektionen och Skolverket. Länsstyrelserna utövar bland annat tillsyn över hur socialtjänsten i kommunerna genomför en rad rättigheter inom det sociala området. Datainspektionen övervakar hur rätten till privatliv efterlevs genom sin tillsyn över behandlingen av personuppgifter. Skolverket kontrollerar bland annat hur skolorna lever upp till kraven i skollagen och rätten till utbildning. Internationella kontrollmekanismer Europadomstolen för de mänskliga rättigheterna i Strasbourg kan pröva frågor som rör tolkningen och tillämpningen av Europakonventionen. Domstolen har behandlat en rad fall där svenska medborgare ansett sig ha fått sina rättigheter kränkta av svenska myndigheter och domstolar. I utbildningshäftet Regionala system för att främja och skydda mänskliga rättigheter går det att läsa mer om domstolens arbete. Även EG-domstolen i Luxemburg har en kontrollerande funktion när det är fråga om en EG-rättslig skyldighet som rör mänskliga rättigheter. I utbildningshäftet Regionala system för att främja och skydda mänskliga rättigheter går det att läsa mer om EG-domstolens arbete. Dessutom finns övervakningsorgan, som är kopplade till FN:s olika konventioner om mänskliga rättigheter. Läs mer om dessa i utbildningshäftet Mänskliga rättigheter en introduktion och i utbildningshäftet FN:s konventioner om mänskliga rättigheter. Internationella arbetsorganisationen, ILO, främjar sysselsättning och bättre arbetsvillkor och värnar om fackliga fri- och rättigheter i hela världen. Läs mera om övervakningen av ILO:s konventioner i utbildningshäftet ILO:s arbete för mänskliga rättigheter. Kontrollmekanismer för mänskliga rättigheter i Sverige Nationella domstolar Justitiekanslern Justitieombudsmännen, JO Ombudsmännen underställda regeringen (JK, JämO, DO, HO, HomO och Barnombudsmannen) Flera av tillsynsmyndigheterna, tex. länsstyrelserna, Datainspektionen och Skolverket Europadomstolen i Strasbourg EG-domstolen i Luxemburg FN:s övervakningsorgan ILO:s övervakningsmekanismer En nationell handlingsplan för de mänskliga rättigheterna För att främja och skydda mänskliga rättigheter behövs en väl fungerande lagstiftning, men även andra åtgärder, till exempel utbildning och information. Bland annat mot bakgrund av detta presenterade regeringen i januari 2002 skrivelsen En nationell handlingsplan för de mänskliga rättigheterna (skr. 2001/02:83). Denna handlingsplan, som gällde perioden , har följts upp och utvärderats. Eftersom erfarenheterna från arbetet med handlingsplanen var övervägande positiva har en ny handlingsplan tagits fram. Genom skrivelsen En nationell handlingsplan för de mänskliga rättigheterna (skr. 2005/06:95) tar regeringen ett samlat grepp om frågor om mänskliga rättigheter. Regeringens långsiktiga mål är att säkerställa full
 6 10 11 respekt för de mänskliga rättigheterna i Sverige. För att uppnå målet är det viktigt att regelbundet se över vilka problem som kan finnas när det gäller skyddet för olika rättigheter. Det är också centralt att höja kunskapen och medvetenheten om de mänskliga rättigheterna. Dessutom är det angeläget att arbetet med att skydda och främja de mänskliga rättigheterna drivs samordnat och strategiskt. Skrivelsen innehåller en handlingsplan för de mänskliga rättigheterna för perioden (del I) och en kartläggning av situationen för de mänskliga rättigheterna i Sverige 2005 (del II). Fokus i handlingsplanen ligger på skydd mot diskriminering. Andra frågor som tas upp är bl.a. funktionshindrades rättigheter, barnets rättigheter, nationella minoriteter och urfolket samerna, mäns våld mot kvinnor inklusive frågor om hedersrelaterat våld och människohandel, rätten till arbete, bostad, hälsa och utbildning, rättsstatliga frågor samt asyl- och migrationsfrågor. Vidare presenteras en rad åtgärder för att öka kunskapen och informationen om mänskliga rättigheter, både inom utbildningsväsendet, inom den offentliga sektorn och hos allmänheten. Slutligen behandlas organisationen av arbetet för de mänskliga rättigheterna, metoder och frågan om uppföljning och utvärdering av handlingsplanen. Delegationen består av en ordförande och tio ledamöter med olika typer av kompetens inom området mänskliga rättigheter. Delegationen har ett sekretariat och en grupp experter knutna till sitt arbete. Delegationens uppdrag ska slutredovisas till regeringen senast den 31 mars Viktiga aktörer Regeringen och dess myndigheter, kommuner, landsting och domstolar har, som redan nämnts, ett ansvar för att främja och skydda de mänskliga rättigheterna i Sverige. Men det finns också flera andra aktörer som spelar en viktig roll i arbetet. Det handlar till exempel om enskilda organisationer som arbetar med informations- och utbildningsinsatser när det gäller mänskliga rättigheter. Sådana organisationer fungerar också ofta som påtryckare och opinionsbildare. Andra viktiga nationella aktörer är universiteten och högskolorna, riksdagspartierna och arbetsmarknadens parter. Delegationen för mänskliga rättigheter När den nationella handlingsplanen för de mänskliga rättigheterna lades fram inrättade regeringen också en Delegation för mänskliga rättigheter i Sverige (Ju 2006:02). Delegationen ska stödja det långsiktiga arbetet med att säkerställa full respekt för de mänskliga rättigheterna i Sverige (dir. 2006:27). Detta innebär att den ska: stödja statliga myndigheter, kommuner och landsting i arbetet med att säkerställa full respekt för de mänskliga rättigheterna i verksamheten, utarbeta och genomföra strategier för ökad information och kunskap om mänskliga rättigheter hos olika målgrupper i samhället, stimulera det offentliga samtalet om mänskliga rättigheter, samt lämna förslag på hur stödet till arbetet för full respekt för de mänskliga rättigheterna i Sverige kan erbjudas efter det att delegationen avslutat sitt uppdrag.
 7 Utrikesdepartementet Integrations- och jämställdhetsdepartementet


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 12.6.2020
 COM(2020) 247 final
 2020/0120(NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie v Mezinárodní organizaci pro civilní letectví, pokud jde o oznámení rozdílů oproti přílohám 1 a 6 Úmluvy o mezinárodním civilním letectví v souvislosti s pandemií COVID-19
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1.Předmět návrhu
 Tento návrh se týká postoje, který má být zaujat jménem Unie v Mezinárodní organizaci pro civilní letectví (ICAO) v odpovědi na dopis jednotlivým státům AN 11/55-20/50 ze dne 3. dubna 2020, pokud jde o oznámení přechodných rozdílů souvisejících s pandemií COVID-19, které se týkají příloh 1 a 6 Úmluvy o mezinárodním civilním letectví.
 1.1.Úmluva o mezinárodním civilním letectví
 Úmluva o mezinárodním civilním letectví (dále jen „Chicagská úmluva“) má za cíl regulovat mezinárodní leteckou dopravu. Chicagskou úmluvou, která vstoupila v platnost dne 4. dubna 1947, byla zřízena Mezinárodní organizace pro civilní letectví.
 Stranami Chicagské úmluvy jsou všechny členské státy EU.
 1.2.Mezinárodní organizace pro civilní letectví
 Mezinárodní organizace pro civilní letectví je specializovaná agentura Organizace spojených národů. Jejím cílem je rozvíjet zásady a techniky mezinárodního leteckého provozu a podporovat plánování a rozvoj mezinárodní letecké dopravy.
 Stálým orgánem této organizace je Rada ICAO, jejímiž členy je 36 smluvních států zvolených Shromážděním ICAO na dobu tří let. V období 2019–2022 v Radě ICAO zastupuje Evropskou unii sedm jejích členských států.
 Podle článku 54 Chicagské úmluvy je v povinné působnosti Rady ICAO přijímat mezinárodní standardy a doporučené předpisy (SARP), které jsou označovány jako přílohy Chicagské úmluvy.
 Po přijetí těchto opatření mají státy ICAO oznámit svůj případný nesouhlas, uvést veškeré rozdíly nebo soulad s opatřeními, a to ještě předtím, než opatření vstoupí v platnost a stanou se právně závaznými.
 Podle článku 38 Chicagské úmluvy stát, který shledá, že se nemůže podrobit ve všech směrech některé mezinárodní normě nebo řízení nebo uvést vlastní nařízení nebo předpisy v naprostý soulad s mezinárodní normou nebo řízením, anebo který pokládá za nutné zavést nařízení nebo předpisy lišící se v jednotlivosti od předpisů nebo metod stanovených mezinárodní normou, oznámí ihned Mezinárodní organizaci pro civilní letectví rozdíly mezi jeho vlastním předpisem a předpisem stanoveným mezinárodní normou.
 1.3.Zamýšlený akt Mezinárodní organizace pro civilní letectví
 Organizace ICAO zaslala dopis jednotlivým státům AN 11/55-20/50 v reakci na pandemii COVID-19, aby od států získala zejména ucelené informace o opatřeních přijatých s cílem umožnit poskytovatelům služeb a personálu zachování platnosti jejich osvědčení, průkazů způsobilosti a dalších schválení v průběhu pandemie COVID-19 („oznámení přechodných rozdílů souvisejících s COVID-19“).
 Organizace ICAO naléhavě vyzvala státy, aby v souladu s článkem 38 Chicagské úmluvy informovaly o přechodných rozdílech, které mohou vzniknout v souvislosti s přechodnými opatřeními jednotlivých států souvisejícími s COVID-19, zejména pokud jde o vydávání průkazů způsobilosti a osvědčení v přílohách 1 a 6. Státy by měly rovněž obecně uvést, zda uznají nebo přijmou platnost osvědčení a průkazů způsobilosti dotčených přechodnými rozdíly souvisejícími s COVID-19, které uplatňují jiné státy.
 Na pomoc všem státům a příslušným zúčastněným stranám spustila ICAO veřejné internetové stránky týkající se operačních bezpečnostních opatření souvisejících s COVID-19. Všechny státy se vyzývají, aby této internetové stránky využívaly a informovaly ICAO o aktuálním vývoji v jejich státě.
 ICAO uznává, že je třeba umožnit maximální flexibilitu, ale zároveň je nezbytné zajistit soulad s Chicagskou úmluvou. V tomto ohledu se státům připomíná, že jsou podle článku 38 úmluvy povinny organizaci ICAO oznámit všechny rozdíly, které se mohou vyskytnout.
 Aby se usnadnilo oznamování a šíření informací o přechodných rozdílech během tohoto období, vytvořil sekretariát ICAO subsystém nazvaný „COVID-19 Contingency Related Differences“ (Rozdíly vyplývající z mimořádných opatření souvisejících s COVID-19, dále jen „CCRD“), který je přístupný prostřednictvím rozhraní pro elektronické oznamování rozdílů (EFOD) a který bude předběžně v provozu až do 31. března 2021.
 2.Postoj, který má být zaujat jménem Unie
 2.1.Dopis ICAO jednotlivým státům AN 11/55-20/50 a jeho vztah ke stávajícím pravidlům Unie
 Dopis ICAO jednotlivým státům AN 11/55-20/50 se týká přechodných rozdílů souvisejících s COVID-19 oproti přílohám 1 a 6 Chicagské úmluvy o aspektech týkajících se personálu a leteckého provozovatele.
 Příloha 1 (Způsobilost leteckého personálu) Chicagské úmluvy stanoví SARP pro vydávání průkazů způsobilosti členům letových posádek, řídícím letového provozu, operátorům leteckých stanic, pracovníkům údržby letadel a dispečerům letecké dopravy. Podle těchto pravidel musí žadatel o průkaz způsobilosti splňovat určité požadavky přiměřené složitosti úkolů, které má provádět. Tyto požadavky se odrážejí v právních předpisech Unie, konkrétně v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/1139 ze dne 4. července 2018 o společných pravidlech v oblasti civilního letectví a o zřízení Agentury Evropské unie pro bezpečnost letectví
 1
 a v souvisejících prováděcích aktech a aktech v přenesené pravomoci
 2
 . Například nařízení Komise (EU) č. 1178/2011 stanoví zvláštní požadavky a postupy týkající se posádek v civilním letectví a stanoví omezení a lhůty pro vydávání průkazů způsobilosti personálu a pro kontrolu letecké a zdravotní způsobilosti (tj. ustanovení v příloze I části FCL a příloze IV části MED). Vzhledem k závažným důsledkům pandemie COVID-19, jako je omezení nebo nemožnost přístupu k leteckým lékařům nebo leteckým zdravotním střediskům, prodlužuje několik členských států přechodně platnost lékařských osvědčení o dobu 4 měsíců, zatímco příslušné SARP ICAO vyžadují pro opakované lékařské vyšetření a prodloužení platnosti osvědčení zdravotní způsobilosti maximální dobu 45 dnů. Některé členské státy prodlužují platnost, konkrétně o 4 až 8 měsíců, rovněž u průkazů způsobilosti pilota, pokud se piloti nemohou včas dostat k letovým simulátorům, aby splnili požadavky na nezbytný opakovací výcvik a přezkoušení.
 Prodloužení platnosti průkazů způsobilosti pro personál se vztahuje na průkazy způsobilosti, jejichž platnost uplyne během referenčního období od 1. března 2020 do 31. října 2020.
 Cílem přílohy 6 (Provoz letadel) Chicagské úmluvy je stanovit standardizovaná pravidla pro provoz letadel využívaných v mezinárodní letecké dopravě, a zajistit tak nejvyšší úroveň bezpečnosti a účinnosti. Na úrovni Unie se tyto mezinárodní požadavky odrážejí zejména v nařízení (EU) 2018/1139, nařízení Komise (EU) č. 1178/2011 a nařízení Komise (EU) č. 965/2012
 3
 . Pandemie COVID-19 způsobila výrazné snížení provozu v obchodní letecké dopravě, což ztížilo možnosti, jak se dostat do míst, kde jsou k dispozici vhodné letové simulátory. Výsledkem je velký počet pilotů, kteří nemohou splnit požadavky na nedávnou praxi stanovené v článku ORO.FC.100 přílohy III (ČÁST ORO) nařízení Komise (EU) č. 965/2012 a článku FCL.060 přílohy I (ČÁST FCL) nařízení Komise (EU) č. 1178/2011.
 Například SARP ICAO vyžadují, aby provozovatel nepověřil velitele letadla ani druhého pilota, aby řídil určitý typ letadla během vzletu a přistání, pokud takový pilot neřídil stejný typ letadla během alespoň třech vzletů a přistání v posledních 90 dnech. Závažné provozní překážky způsobené pandemií COVID-19 omezují možnosti pilotů a členů posádek plnit tento požadavek na nedávnou praxi. Za tímto účelem a v zájmu toho, aby posádky mohly po obnovení letecké činnosti létat, uplatňují členské státy výjimky z tohoto pravidla, přičemž vyžadují, aby provozovatel provedl posouzení rizik a určil pravděpodobnost a potenciální závažnost zhoršení způsobilosti posádky v souvislosti s déle trvajícím neplněním letových povinností. Členské státy vyžadují rovněž vhodná zmírňující opatření, která minimalizují zjištěná rizika, přičemž pro úplnou letovou posádku platí jedno nebo více provozních omezení (např. snížení maximálních limitů bočního větru, zavedení vyšších minim přiblížení, omezení týkající se stavu povrchu dráhy, plánování letů se systémem automatického přistání, je-li instalován).
 Výjimky z těchto provozních pravidel se vztahují na provoz probíhající během referenčního období mezi 1. březnem 2020 a 31. říjnem 2020 a na období nejvýše 8 měsíců.
 Výše uvedené rozdíly oproti pravidlům ICAO vycházejí z článku 71 nařízení (EU) 2018/1139, který stanoví určitou flexibilitu pro členské státy, jež mohou udělit výjimky z jiných než hlavních požadavků stanovených v nařízení (EU) 2018/1139 a v jeho prováděcích aktech a aktech v přenesené pravomoci, a to v případě naléhavých a nepředvídaných situací nebo naléhavých provozních potřeb a za podmínek stanovených v uvedeném článku. Jednou z těchto podmínek je, že výjimka je omezena co do rozsahu a délky trvání na nezbytné minimum. V takovém případě dotčený členský stát prostřednictvím databáze zřízené podle článku 74 nařízení (EU) 2018/1139 udělenou výjimku, dobu jejího trvání, důvody jejího udělení a případná nezbytná opatření ke zmírnění dopadů okamžitě oznámí Komisi, agentuře (EASA) a ostatním členským státům. Několik členských států využilo tohoto mechanismu v souvislosti se závažnými důsledky pandemie COVID-19, což vedlo k rozdílům oproti pravidlům ICAO. Toto rozhodnutí Rady zohledňuje uvedené výjimky podle článku 71 a jeho účelem je oznámit organizaci ICAO jménem Unie rozdíly oproti přílohám 1 a 6 Chicagské úmluvy.
 2.2.Postoj, který má být zaujat jménem Unie
 Rozdíly, které mají být oznámeny ICAO, se týkají příloh 1 a 6 Chicagské úmluvy, které upravují aspekty personálu a leteckých provozovatelů, jak je uvedeno v tabulce v příloze tohoto rozhodnutí a dále podrobně popsáno v každém jednotlivém oznámení členského státu v souladu s jeho individuální výjimkou uplatňovanou podle článku 71 nařízení (EU) 2018/1139.
 Pokud jde o uznání nebo přijetí platnosti osvědčení a průkazů způsobilosti vydaných třetími zeměmi, na něž se vztahují přechodná opatření týkající se pandemie COVID-19, použije se nařízení (EU) č. 452/2014, kterým se stanoví technické požadavky a správní postupy týkající se leteckého provozu provozovatelů ze třetích zemí
 4
 . Obecně platí, že podle čl. ART 200 písm. d) přílohy nařízení 452/2014 agentura EASA po konzultaci s členskými státy určí ty normy ICAO, u nichž může akceptovat zmírňující opatření v případě, že stát provozovatele nebo stát zápisu do rejstříku oznámil rozdíl oproti normě ICAO. Agentura zmírňující opatření přijme, dojde-li k závěru, že tato opatření zajišťují úroveň bezpečnosti rovnocennou úrovni dosažené uplatňováním normy, vůči které byl oznámen rozdíl. Jak požaduje dopis jednotlivým státům AN 11/55 20/50, musí být organizace ICAO informována o příslušných aktech Unie použitelných pro uznání rozdílů třetích zemí, jak je uvedeno v posledním sloupci tabulky v příloze tohoto rozhodnutí.
 Postoj, který má být jménem Unie zaujat v rámci ICAO v odpovědi na dopis jednotlivým státům AN 11/55 20/50, spočívá v oznámení rozdílů oproti přílohám 1 a 6 Chicagské úmluvy v důsledku přechodných opatření týkajících se pandemie COVID-19, jak jsou uvedeny v tabulce v příloze tohoto rozhodnutí a dále podrobně popsány každým oznamujícím členským státem v souladu s jeho individuální výjimkou podle článku 71 nařízení (EU) 2018/1139.
 3.Právní základ
 3.1.Procesněprávní základ
 4.1.1Zásady
 Ustanovení čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) zavádí rozhodnutí, kterými se stanoví „postoje, které mají být jménem Unie zaujaty v orgánu zřízeném dohodou, má-li tento orgán přijímat akty s právními účinky, s výjimkou aktů, které doplňují nebo pozměňují institucionální rámec dohody“.
 Ustanovení čl. 218 odst. 9 SFEU se použijí bez ohledu na to, zda je Unie členem dotyčného orgánu, nebo stranou dotyčné dohody
 5
 .
 Pojem „akty s právními účinky“ zahrnuje akty, které mají právní účinky na základě pravidel mezinárodního práva, kterým se řídí dotyčný orgán. Zahrnuje rovněž nástroje, které podle mezinárodního práva nemají závazný účinek, ale „mohou rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah právní úpravy přijaté zákonodárcem Unie“
 6
 .
 4.1.2Použití na stávající případ
 Rada Mezinárodní organizace pro civilní letectví je orgán zřízený dohodou, jmenovitě Chicagskou úmluvou.
 V souladu s článkem 54 Chicagské úmluvy přijímá Rada Mezinárodní organizace pro civilní letectví (ICAO) mezinárodní normy a doporučené předpisy, které se označují jako přílohy Chicagské úmluvy. Jedná se o akty s právními účinky. Některé právní účinky těchto aktů by mohly záviset na předložení oznámení o rozdílech a na podmínkách těchto oznámení. Přijetí postoje Unie ohledně těchto oznámení proto spadá do oblasti působnosti čl. 218 odst. 9 SFEU.
 Rozdíly, které mají být oznámeny v odpovědi na dopis ICAO jednotlivým státům AN 11/55-20/50, mají dopad na právní účinky norem stanovených v rámci Chicagské úmluvy.
 Tyto právní účinky spadají do oblasti, na kterou se do značné míry vztahují pravidla Unie, konkrétně nařízení (EU) 2018/1139, nařízení Komise (EU) č. 1178/2011, nařízení Komise (EU) č. 1321/2014 a nařízení Komise (EU) č. 965/2012. To znamená, že v souladu s čl. 3 odst. 2 SFEU má Unie v této věci výlučnou vnější pravomoc.
 Vzhledem k tomu, že jsou tato opatření sice přechodná, ale vedou k rozdílům v SARP ICAO, je postoj Unie zapotřebí. Všechny členské státy musí v souladu s článkem 38 Chicagské úmluvy oznamovat rozdíly oproti příloze 1 Chicagské úmluvy vyplývající z prodloužených lhůt pro vydávání průkazů způsobilosti personálu a rozdíly oproti SARP uvedeným v příloze 6 (Provoz letadel) Chicagské úmluvy.
 Zamýšlený akt nedoplňuje ani nepozměňuje institucionální rámec dotyčné dohody.
 Procesněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 218 odst. 9 SFEU.
 4.2 Hmotněprávní základ
 4.2.1Zásady
 Hmotněprávní základ rozhodnutí podle čl. 218 odst. 9 SFEU závisí v první řadě na cíli a obsahu zamýšleného aktu, k němuž se postoj jménem Unie zaujímá. Sleduje‐li zamýšlený akt dvojí účel nebo má-li dvě složky a lze‐li jeden z těchto účelů nebo jednu z těchto složek označit jako hlavní, zatímco druhý účel či druhá složka je pouze vedlejší, musí být rozhodnutí přijaté podle čl. 218 odst. 9 SFEU založeno na jediném hmotněprávním základu, a sice na tom, který si žádá hlavní nebo převažující účel či složka.
 4.2.2Použití na stávající případ
 Hlavní cíl a obsah zamýšleného aktu se týkají společné dopravní politiky.
 Hmotněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 100 odst. 2 SFEU.
 4.3 Závěr
 Právním základem navrhovaného rozhodnutí by měl být čl. 100 odst. 2 SFEU ve spojení s čl. 218 odst. 9 SFEU.
 2020/0120 (NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie v Mezinárodní organizaci pro civilní letectví, pokud jde o oznámení rozdílů oproti přílohám 1 a 6 Úmluvy o mezinárodním civilním letectví v souvislosti s pandemií COVID-19
 RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 100 odst. 2 ve spojení s čl. 218 odst. 9 uvedené smlouvy,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)Úmluva o mezinárodním civilním letectví („Chicagská úmluva“), jež reguluje mezinárodní leteckou dopravu, vstoupila v platnost dne 4. dubna 1947. Byla jí zřízena Mezinárodní organizaci pro civilní letectví (ICAO).
 (2)Členské státy jsou smluvními státy Chicagské úmluvy a členy ICAO, přičemž Unie má v některých orgánech ICAO status pozorovatele.
 (3)Podle článku 54 Chicagské úmluvy smí Rada ICAO přijímat mezinárodní normy a doporučené předpisy (SARP).
 (4)Podle článku 38 Chicagské úmluvy stát, který shledá, že se nemůže podrobit ve všech směrech některé mezinárodní normě nebo řízení nebo uvést vlastní nařízení nebo předpisy v naprostý soulad s mezinárodní normou nebo řízením, anebo který pokládá za nutné zavést nařízení nebo předpisy lišící se v jednotlivosti od předpisů nebo metod stanovených mezinárodní normou, oznámí ihned Mezinárodní organizaci pro civilní letectví rozdíly mezi jeho vlastním předpisem a předpisem stanoveným mezinárodní normou.
 (5)Podle článku 39 Chicagské úmluvy musí být osvědčení zdravotní způsobilosti pro personál účastnící se mezinárodního leteckého provozu v případě, že nesplňuje minimální normy, doplněno o úplný výčet jednotlivostí, ve kterých tyto normy nesplňuje. V tomto případě by se údaje musely týkat konkrétních rozdílů v době platnosti osvědčení zdravotní způsobilosti.
 (6)Podle článku 40 Chicagské úmluvy by se navíc žádný člen personálu s takovým osvědčením nesměl účastnit mezinárodního leteckého provozu s výhradou povolení ze strany státu (států), na jehož (jejichž) území se vstupuje.
 (7)S ohledem na pandemii COVID-19 vytvořila ICAO subsystém nazvaný „Contingency Related Differences“ (Rozdíly vyplývající z mimořádných opatření, dále jen „CCRD“) v rámci systému pro elektronické oznamování rozdílů (dále jen „EFOD“), který státům umožňuje oznámit přechodné rozdíly oproti přílohám 1 a 6 Chicagské úmluvy a zároveň uvést, jaký druh normy nebo postupu považují za přijatelný pro usnadnění mezinárodních operací a splnění povinností podle článku 40.
 (8)Příloha 1 (Způsobilost leteckého personálu) Chicagské úmluvy stanoví SARP pro vydávání průkazů způsobilosti členům letových posádek, řídícím letového provozu, operátorům leteckých stanic, pracovníkům údržby letadel a dispečerům letecké dopravy. Podle těchto pravidel musí žadatel o průkaz způsobilosti do předepsané lhůty splnit určité požadavky přiměřené složitosti úkolů, které má provádět.
 (9)Požadavky stanovené v příloze 1 Chicagské úmluvy se odrážejí v právních předpisech Unie, konkrétně v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/1139 ze dne 4. července 2018 o společných pravidlech v oblasti civilního letectví a o zřízení Agentury Evropské unie pro bezpečnost letectví
 7
 a v souvisejících prováděcích aktech a aktech v přenesené pravomoci. Například nařízení Komise (EU) č. 1178/2011
 8
 stanoví v příloze konkrétní požadavky a postupy týkající se posádek v civilním letectví a stanoví omezení a lhůty pro vydávání průkazů způsobilosti personálu a pro kontroly letecké a zdravotní způsobilosti a nařízení Komise (EU) č. 1321/2014 stanoví pravidla pro zachování letové způsobilosti letadel a leteckých výrobků, letadlových částí a zařízení a schvalování organizací a personálu zapojených do těchto úkolů
 9
 .
 (10)Vzhledem k závažným důsledkům pandemie COVID-19, jako je omezení nebo nemožnost přístupu k leteckým lékařům nebo leteckým zdravotním střediskům, prodlužuje několik členských států přechodně platnost lékařských osvědčení o dobu čtyř měsíců, a to odchylně od příslušných SARP ICAO. Některé členské státy prodlužují rovněž platnost průkazů způsobilosti pilota, a to o čtyři až nejvýše osm měsíců, pokud se piloti nemohou včas dostat k letovým simulátorům, aby vykonali nezbytný opakovací výcvik a přezkoušení. Tato prodloužení platnosti se týkají průkazů způsobilosti, jejichž platnost uplyne během referenčního období od 1. března 2020 do 31. října 2020.
 (11)Příloha 6 (Provoz letadel) Chicagské úmluvy stanoví standardizované provozní požadavky pro provoz letadel využívaných v mezinárodní letecké dopravě, aby byla zajištěna nejvyšší úroveň bezpečnosti a účinnosti. Na úrovni Unie se tyto mezinárodní požadavky odrážejí v nařízení (EU) 2018/1139, nařízení Komise (EU) č. 1178/2011 a nařízení Komise (EU) č. 965/2012
 10
 .
 (12)Pandemie COVID-19 způsobila výrazné snížení provozu v obchodní letecké dopravě, což ztížilo možnosti, jak se dostat k vhodným letovým simulátorům. Závažné provozní překážky způsobené pandemií COVID-19 omezují možnosti pilotů a členů posádek plnit požadavky ICAO týkající se nedávné praxe. V zájmu toho, aby posádky mohly po obnovení letecké činnosti létat, tedy členské státy uplatňují výjimky z příslušných požadavků na nedávnou praxi tím, že umožňují provoz za určitých provozních podmínek a s vhodnými zmírňujícími opatřeními, která jsou stanovena na základě posouzení rizik. Tyto výjimky se vztahují na provoz probíhající během referenčního období mezi 1. březnem 2020 a 31. říjnem 2020, tj. na období nejvýše osmi měsíců.
 (13)Výše uvedená vnitrostátní opatření, která představují rozdíly oproti příloze 1 a 6 Chicagské úmluvy, byla přijata na základě článku 71 nařízení (EU) 2018/1139, podle nějž členské státy mohou některým fyzickým nebo právnickým osobám udělit výjimky z jiných než hlavních požadavků Unie, které se na tuto osobu vztahují, a to v případě naléhavých a nepředvídaných situací postihujících dané osoby nebo v případě naléhavých provozních potřeb daných osob, jestliže jsou splněny všechny podmínky stanovené v uvedeném článku. Na základě tohoto ustanovení a s ohledem na důsledky vyplývající z pandemie COVID-19 některé členské státy uplatňují nebo hodlají uplatňovat výjimky z pravidel Unie stanovených v nařízení (EU) 2018/1139, nařízení (EU) č. 1178/2011, nařízení (EU) č. 1321/2014 a nařízení (EU) č. 965/2012.
 (14)Vzhledem k tomu, že oznámení rozdílů má dopad na právní účinky zavedené normami stanovenými v Chicagské úmluvě, spadá přijetí postoje Unie ohledně tohoto oznámení do oblasti působnosti čl. 218 odst. 9 SFEU.
 (15)Je proto vhodné stanovit postoj, který má být zaujat jménem Unie v odpovědi na dopis ICAO jednotlivým státům AN 11/55-20/50 a který spočívá v oznámení rozdílů oproti přílohám 1 a 6 Chicagské úmluvy vyplývajících z přechodných provozních opatření uplatňovaných členskými státy v souvislosti s pandemií COVID-19. Postoj Unie musí vyjádřit členské státy Unie, které přijaly individuální výjimky podle článku 71 nařízení (EU) 2018/1139 vedoucí k rozdílům, jež jsou předmětem dopisu jednotlivým státům AN 11/55-20/50,
 PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Postoj, který má být jménem Unie zaujat v odpovědi na dopis Mezinárodní organizace pro civilní letectví jednotlivým státům AN 11/55-20/50 ze dne 3. dubna 2020, je vymezen v příloze tohoto rozhodnutí a dále podrobně popsán každým oznamujícím členským státem v souladu s jeho individuální výjimkou podle článku 71 nařízení (EU) 2018/1139.
 Článek 2
 Postoj uvedený v článku 1 vyjádří členské státy Unie, které jsou členy ICAO a které přijaly individuální výjimky podle článku 71 nařízení (EU) 2018/1139 vedoucí k rozdílům, jež jsou předmětem dopisu jednotlivým státům AN 11/55-20/50.
 Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
 V Bruselu dne
 Za Radu
 předseda/předsedkyně
 (1)
 Články 20–28 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/1139 ze dne 4. července 2018 o společných pravidlech v oblasti civilního letectví a o zřízení Agentury Evropské unie pro bezpečnost letectví, kterým se mění nařízení (ES) č. 2111/2005, (ES) č. 1008/2008, (EU) č. 996/2010, (EU) č. 376/2014 a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/30/EU a 2014/53/EU a kterým se zrušuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 552/2004 a (ES) č. 216/2008 a nařízení Rady (EHS) č. 3922/91 (Úř. věst. L 212, 22.8.2018, s. 1).
 (2)
 Nařízení Komise (EU) č. 1178/2011 ze dne 3. listopadu 2011, kterým se stanoví technické požadavky a správní postupy týkající se posádek v civilním letectví podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008 (Úř. věst. L 311, 25.11.2011, s. 1), nařízení Komise (EU) č. 1321/2014 ze dne 26. listopadu 2014 o zachování letové způsobilosti letadel a leteckých výrobků, letadlových částí a zařízení a schvalování organizací a personálu zapojených do těchto úkolů (Úř. věst. L 362, 17.12.2014, s. 1).
 (3)
 Nařízení (EU) č. 965/2012 ze dne 5. října 2012, kterým se stanoví technické požadavky a správní postupy týkající se letového provozu podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008 (Úř. věst. L 296, 25.10.2012, s. 1).
 (4)
 Nařízení (EU) č. 452/2014 ze dne 29. dubna 2014, kterým se stanoví technické požadavky a správní postupy týkající se letového provozu provozovatelů ze třetích zemí podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008 (Úř. věst. L 133, 6.5.2014, s. 12).
 (5)
 Rozsudek Soudního dvora ze dne 7. října 2014, Německo v. Rada, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, bod 64.
 (6)
 Rozsudek Soudního dvora ze dne 7. října 2014, Německo v. Rada, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, body 61 až 64.
 (7)
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/1139 ze dne 4. července 2018 o společných pravidlech v oblasti civilního letectví a o zřízení Agentury Evropské unie pro bezpečnost letectví, kterým se mění nařízení (ES) č. 2111/2005, (ES) č. 1008/2008, (EU) č. 996/2010, (EU) č. 376/2014 a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/30/EU a 2014/53/EU a kterým se zrušuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 552/2004 a (ES) č. 216/2008 a nařízení Rady (EHS) č. 3922/91 (Úř. věst. L 212, 22.8.2018, s. 1).
 (8)
 Nařízení Komise (EU) č. 1178/2011 ze dne 3. listopadu 2011, kterým se stanoví technické požadavky a správní postupy týkající se posádek v civilním letectví podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008 (Úř. věst. L 311, 25.11.2011, s. 1).
 (9)
 Nařízení Komise (EU) č. 1321/2014 ze dne 26. listopadu 2014 o zachování letové způsobilosti letadel a leteckých výrobků, letadlových částí a zařízení a schvalování organizací a personálu zapojených do těchto úkolů (Úř. věst. L 362, 17.12.2014, s. 1).
 (10)
 Nařízení Komise (EU) č. 965/2012 ze dne 5. října 2012, kterým se stanoví technické požadavky a správní postupy týkající se letového provozu podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008 (Úř. věst. L 296, 25.10.2012, s. 1).
 ---documentbreak---
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 12.6.2020
 COM(2020) 247 final
 PŘÍLOHA
 NÁVRHU ROZHODNUTÍ RADY
 o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie v Mezinárodní organizaci pro civilní letectví, pokud jde o oznámení rozdílů oproti přílohám 1 a 6 Úmluvy o mezinárodním civilním letectví v souvislosti s pandemií COVID-19
 PŘÍLOHA
 Postoj, který má být jménem Evropské unie zaujat k oznámení rozdílů v souvislosti s COVID-19 Mezinárodní organizaci pro civilní letectví
 1.Postoj, který má být zaujat
 Postoj, který má být zaujat jménem Unie v odpovědi na dopis jednotlivým státům AN 11/55–20/50 vydaný Mezinárodní organizací pro civilní letectví dne 3. dubna 2020, spočívá v oznámení rozdílu oproti přílohám 1 a 6 Chicagské úmluvy z důvodu přechodných opatření týkajících se pandemie COVID-19, jak je stanoveno v této příloze a dále v podrobných informacích každého oznamujícího členského státu v souladu s jeho individuální výjimkou podle článku 71 nařízení (EU) 2018/1139.
 2.Podrobné vysvětlení
 Rozdíly, které mají být předloženy, jsou uvedeny v následující tabulce a dále v podrobných informacích každého oznamujícího členského státu v souladu s jeho individuální výjimkou podle článku 71 nařízení (EU) 2018/1139:
 COVID-19: FORMULÁŘ PRO OZNÁMENÍ O PŘECHODNÝCH ROZDÍLECH
 S odkazem na dopis jednotlivým státům AN/11/55–20/50 byl v rámci stávajícího systému pro elektronické oznamování rozdílů (EFOD) vytvořen subsystém „CCRD“ s cílem zachytit veškeré rozdíly oproti normám ICAO pro udílení osvědčení a průkazů způsobilosti, které mohou vzniknout v důsledku zmírňujících opatření v důsledku šíření onemocnění COVID-19.
 Co
 Uznává se, že státy mohou potřebovat zaujmout flexibilní přístupy, které umožní poskytovatelům služeb a personálu zachovat platnost jejich osvědčení, průkazů způsobilosti a dalších schválení v důsledku pandemie COVID-19. Tento formulář umožňuje státu určit tyto přechodné rozdíly.
 Proč
 Je nezbytné podpořit státy při plnění jejich povinností podle článků 38, 39 a 40 úmluvy, aby mohly provádět mezinárodní provoz tam, kde se osvědčení a průkazy způsobilosti liší od minimálních norem uvedených v přílohách. Rovněž se umožní sdílení informací o tom, zda budou oznámené rozdíly během tohoto období uznány nebo přijaty jinými státy.
 Kdy
 Tato přechodná opatření se použijí do 31. března 2021. Toto datum může být revidováno.
 Kdo
 Neexistuje žádné omezení, pokud jde o to, kdo může formulář vyplnit. Tuto žádost však může podat pouze národní koordinátor pro průběžné sledování nebo oprávněný uživatel z členského státu, kteří ručí za přesnost poskytnutých informací.
 Jak
 Normy, které se konkrétně vztahují na udílení osvědčení a průkazů způsobilosti personálu a od nichž mohou státy považovat za nezbytné se odchýlit, jsou uvedeny v tomto formuláři. Konkrétní odkaz na přílohu a související norma jsou uvedeny ve sloupcích 1 a 2. Požadované údaje jsou v každém následujícím sloupci uváděny takto:
 Sloupec 3: Podrobnosti o rozdílu.
 Shrňte rozdíl oproti normám pro udílení osvědčení a průkazů způsobilosti. Případně uveďte odkaz na související regulační dokumenty.
 Sloupec 4: Poznámky.
 Uveďte důvody těchto rozdílů a případně podrobnosti o jakýchkoli podmínkách a zmírňujících opatřeních.
 Sloupec 5: Uznání rozdílů v jiných státech.
 Uveďte, zda váš stát uzná nebo přijme platnost osvědčení a průkazů způsobilosti jiných států na základě přechodných rozdílů byly předloženy prostřednictvím internetových stránek CCRD. Pro zjednodušení lze namísto výčtu přijatelných rozdílů uvést přechodné rozdíly, které přijatelné nejsou.
 Formulář zašlete e-mailem na adresu
 ops@icao.int
 .
 Příloha 1
 1.2.4.4.1
 1.2.4.4.1 Období platnosti osvědčení zdravotní způsobilosti může být podle uvážení orgánu vydávajícího průkazy způsobilosti prodlouženo až o 45 dnů.
 Poznámka: Je vhodné v každém roce ponechat stejný kalendářní den konce platnosti osvědčení zdravotní způsobilosti, a to tak, aby bylo datum konce platnosti současného osvědčení zdravotní způsobilosti začátkem období platnosti nového pod podmínkou, že bylo provedeno lékařské vyšetření během období platnosti současného osvědčení zdravotní způsobilosti, avšak ne dříve než 45 dnů před koncem jeho platnosti.
 Období platnosti osvědčení zdravotní způsobilosti 1. a 3. třídy vystavených státem [stát] bylo prodlouženo o 4 měsíce.
 a) Odůvodnění
 Držitelé osvědčení zdravotní způsobilosti 1. a 3. třídy, kteří musí podstoupit opakované lékařské vyšetření za účelem prodloužení platnosti svých osvědčení o zdravotní způsobilosti tak, aby mohli nadále vykonávat oprávnění, která z průkazu způsobilosti či osvědčení vyplývají, a nedostanou se včas k leteckému lékaři nebo do leteckého zdravotního střediska, aby v úplnosti absolvovali nezbytné lékařské vyšetření. Kromě toho byli lékaři v jejich státě v mnoha případech přiděleni na podporu v boji proti pandemii COVID-19. To by vedlo k vypršení platnosti uvedených osvědčení.
 b) Podmínky/zmírňující opatření
 [Stát] požaduje, aby držitelé osvědčení zdravotní způsobilosti 1. a 3. třídy, na které se vztahuje tato výjimka, měli platné osvědčení zdravotní způsobilosti bez omezení (kromě omezení týkajících se zrakové ostrosti) předtím, než o výjimku požádají.
 Zadejte text.Pokud jde o osvědčení a průkazy způsobilosti vydané členskými státy EU, jsou rozdíly automaticky uznány na základě nařízení (EU) 2018/1139.
 Pokud jde o uznání nebo přijetí platnosti osvědčení a průkazů způsobilosti, na něž se vztahují zvláštní přechodná opatření (související s COVID-19), vydaných státy, které nejsou členy EU, použije se nařízení (ES) č. 452/2014, kterým se stanoví technické požadavky a správní postupy týkající se leteckého provozu provozovatelů ze třetích zemí
 1
 .
 .
 .
 Příloha 1
 1.2.5.1.2
 1.2.5.1.2 Smluvní stát, který vydal průkaz způsobilosti, musí zajistit, že jiným smluvním státům je umožněno přesvědčit se o platnosti průkazu způsobilosti.
 Poznámka 1: Do 2. listopadu 2022 může být udržování schopnosti členů letové posádky nebo členů posádky dálkově řízených letů, kteří působí v obchodní letecké dopravě, uspokojivě potvrzeno prokázáním dovednosti při letovém ověřování jejich úrovně dovednosti podle ustanovení přílohy 6.
 Poznámka 1: Počínaje 3. listopadem 2022 může být udržování schopnosti členů letové posádky, kteří působí v obchodní letecké dopravě, uspokojivě potvrzeno prokázáním dovednosti při letovém ověřování jejich úrovně dovednosti podle ustanovení přílohy 6.
 Poznámka 2: Do 2. listopadu 2022 může být udržování dovednosti vyhovujícím způsobem zaznamenáno v dokladech provozovatele, nebo v osobním záznamníku člena letové posádky, nebo v jeho průkazu způsobilosti.
 Poznámka 2: Počínaje 3. listopadem 2022 může být udržování dovednosti vyhovujícím způsobem zaznamenáno v dokladech provozovatele, nebo v osobním záznamníku člena letové posádky nebo člena posádky dálkově řízeného letu, nebo v jeho průkazu způsobilosti.
 Poznámka 3: Do 2. listopadu 2022 mohou členové letových posádek, v rozsahu považovaném státem zápisu do rejstříku za proveditelný, prokázat svoji stálou dovednost na syntetických letových trenažérech, schválených uvedeným státem.
 Poznámka 3: Počínaje 3. listopadem 2022 mohou členové letových posádek nebo členové posádek dálkově řízených letů, v rozsahu považovaném státem zápisu do rejstříku nebo případně orgánem vydávajícím průkazy ve státě provozovatele za proveditelný, prokázat svoji stálou dovednost na syntetických letových trenažérech, schválených uvedeným státem.
 Poznámka 4: Viz Manual of Criteria for the Qualification of Flight Simulation Training Devices (Doc 9625).
 Poznámka 5: Viz Návod na vývoj procesu posouzení rizika je uveden v Manual of Procedures for Establishment and Management of a State’s Personnel Licensing System, (Doc 9379).
 Období platnosti průkazů
 vystavených státem [stát] je prodlouženo
 o 4 měsíce.
 Pokud ke konci prodloužení i nadále platí důvody pro udělení výjimky, může být období platnosti dále
 prodlouženo na období až
 4 měsíců.
 Jelikož je příslušná norma splněna obdobím platnosti kvalifikace a doložek (třídní a typové kvalifikace, místní doložky) spojených s průkazem, vztahuje se prodloužení období platnosti na:
 1) třídní kvalifikace, typové kvalifikace a přístrojové kvalifikace schválené v průkazech způsobilosti obchodního pilota (CPL, MPL, ATPL) pro piloty provozující letadla a vrtulníky u provozovatele;
 2) třídní kvalifikace, typové kvalifikace a přístrojové kvalifikace schválené v pilotních průkazech (PPL, CPL, ATPL) pilotů zapojených do provozu letadel a vrtulníků mimo provozovatele.
 3) místní doložky vystavené v průkazech způsobilosti řídících letového provozu.
 a) Odůvodnění
 Držitelé průkazů obchodního pilota, kteří musejí jak absolvovat přezkoušení odborné způsobilosti k prodloužení doby platnosti jejich typové a přístrojové kvalifikace, tak splnit použitelné požadavky provozovatele na opakovací výcvik a přezkušování, aby mohli vykonávat svá oprávnění, se nemohou včas dostat k letovým simulátorům, aby mohli absolvovat nezbytný výcvik a přezkušování. To by vedlo k vypršení platnosti jejich kvalifikací.
 Držitelé průkazů způsobilosti pilota mimo provozovatele, kteří musí absolvovat přezkoušení odborné způsobilosti k prodloužení doby platnosti jejich třídní, typové nebo přístrojové kvalifikace, se nemohou včas dostat k letadlu či letovým simulátorům, aby mohli absolvovat nezbytné lety, výcvik a přezkušování.
 Držitelé průkazů způsobilosti řídících letového provozu mají potíže dostat se k syntetickým výcvikovým zařízením, aby mohli absolvovat naplánovaný opakovací výcvik / posouzení.
 b) Podmínky / zmírňující opatření [Stát] požaduje následující:
 1) Držitelé průkazu způsobilosti, kteří mají před použitím výjimky platný průkaz a pracují v rámci provozovatele, musejí absolvovat udržovací výcvik a následně posouzení provedené prostředky, které určí provozovatel, aby prokázali zachování požadované úrovně znalostí k provozu příslušné třídy nebo typu. Toto posouzení zahrnuje zvláštní mimořádné a nouzové postupy pro danou třídu nebo typ.
 Po úspěšném absolvování udržovacího výcviku a posouzení bude v průkazu způsobilosti schváleno nové datum skončení platnosti nebo se k průkazu připojí úřední dokument s novým datem skončení platnosti vystavený státem [stát].
 2) Držitelé průkazu způsobilosti, kteří mají před použitím výjimky platný průkaz a pracují mimo provozovatele, musí obdržet instruktáž od instruktora s příslušnými oprávněními k poskytování výcviku, aby si udrželi požadovanou úroveň teoretických znalostí pro bezpečný provoz příslušné třídy nebo typu a případně pro bezpečné provádění příslušných manévrů a postupů. Uvedená instruktáž musí případně zahrnovat mimořádné a nouzové postupy pro danou třídu / typ.
 Po úspěšném absolvování uvedené instruktáže bude v průkazu způsobilosti schváleno nové datum skončení platnosti nebo se k průkazu připojí úřední dokument s novým datem skončení platnosti vystavený státem [stát].
 3) V případě místních doložek ATCO v průkazech způsobilosti ATCO zajistí poskytovatel letových navigačních služeb (ANSP), aby byla případná nedostupnost syntetických výcvikových zařízení zmírněna jinými prostředky, např. prostřednictvím počítačového výcviku nebo naplánování udržovacího výcviku na nejbližší možné datum.
 Příloha 6 – Část 1
 9.4.1.1
 9.4 Kvalifikace
 Poznámka 5: Viz Manual of Procedures for the Establishment of a State’s Personnel Licensing System (Doc 9379) jako obecný návod na kvalifikaci pro více typů, létání na více typech a zápočet na více typech.
 9.4.1 Nedávná praxe velitele letadla a druhého pilota
 9.4.1.1 Provozovatel nesmí ustanovit velitele letadla nebo druhého pilota, aby řídil typ nebo variantu typu letounu během vzletu a přistání, pokud takový pilot v posledních 90 dnech neřídil během alespoň třech vzletů a přistání stejný typ letounu nebo letový simulátor schválený pro tento účel.
 S výhradou vyhodnocení posouzení rizik umožňuje výjimka poskytnutá státem [stát] jednotlivým provozovatelům svěřit úkoly člena letové posádky pilotům, kteří nesplňují všechny požadavky na nedávnou praxi. Výjimky se týkají buď:
 a) snížení počtu požadovaných vzletů, přiblížení a přistání nebo
 b) prodloužení období 90 dnů nebo
 c) obojího.
 Na výjimky se vztahují zmírňující opatření.
 Kritéria použitá na složení letové posádky budou rozlišovat mezi piloty, kteří mají „nedávnou praxi“, „částečně nedávnou praxi“ a „praxi, která není nedávná“.
 „Částečně nedávnou praxí“ se rozumí, že pilot za období uplynulých 90 dnů vykonal ve funkci řídícího pilota alespoň 2 vzlety, přiblížení a přistání, nebo za posledních 30 dnů alespoň 1 vzlet, přiblížení a přistání.
 Kromě toho se zohledňuje pilotova letová praxe (celková a podle typu) a kvalifikace (např. instruktor).
 Období výjimky se omezuje na časové období, které provozovatel potřebuje k vypořádání se s omezeným letovým řádem a nedostupností letových simulátorů.
 Žádné výjimky se neudělují, pokud všichni požadovaní členové letové posádky v období uplynulých 90 dnů nevykonali žádný let / činnost na simulátoru.
 a) Odůvodnění
 Krize COVID-19 vedla k zastavení / výraznému omezení provozu komerční letecké dopravy a k obtížím v přístupu na místa, kde jsou k dispozici vhodné letové simulátory. Výsledkem je velký počet pilotů, kteří nejsou schopni splnit požadavky na nedávnou praxi.
 b) Podmínky / zmírňující opatření [Stát] požaduje následující.
 O tom, do jaké míry budou v případě složení posádky povoleny výjimky, rozhoduje rozlétanost a kvalifikace každého pilota a jejich kombinace v provozu s vícečlennou posádkou.
 Provozovatel musí vypracovat posouzení rizik ke stanovení pravděpodobnosti a potenciální závažnosti zhoršení dovednosti posádky v důsledku prodlouženého neprovozování letových povinností.
 Musí být stanovena a uplatňována vhodná zmírňující opatření s cílem minimalizovat zjištěná rizika, přičemž musí být zavedeno jedno nebo více provozních omezení vztahující se na celou letovou posádku, aby se snížilo jejich vystavení náročným situacím (např. snížení maximálních limitů bočního větru, zavedení vyšších minim přiblížení, omezení týkající se stavu povrchu dráhy, plánování letů s fungujícím systémem automatického přistání, je-li nainstalován).
 Zadejte text.
 Pokud jde o osvědčení a průkazy vydané členskými státy EU, jsou rozdíly automaticky uznány na základě nařízení (EU) 2018/1139.
 Pokud jde o uznání nebo přijetí platnosti osvědčení a průkazů, na něž se vztahují zvláštní přechodná opatření (související s COVID-19), vydaných státy, které nejsou členy EU, použije se nařízení (ES) č. 452/2014, kterým se stanoví technické požadavky a správní postupy týkající se leteckého provozu provozovatelů ze třetích zemí.
 Příloha 6 – Část 1
 9.4.2.1
 9.4.2 Nedávná praxe pilota střídajícího při cestovním letu
 9.4.2.1 Provozovatel nesmí určit pilota, aby vykonával funkci pilota střídajícího při cestovním letu na typu nebo variantě typu letounu, pokud během předchozích 90 dnů takový pilot buď:
 a)
 nevykonával funkci velitele letadla, druhého pilota nebo pilota střídajícího při cestovním letu na stejném typu letounu; nebo
 b)
 neabsolvoval udržovací výcvik v letových dovednostech, včetně normálních, mimořádných a nouzových postupů specifických pro cestovní let na stejném typu letounu nebo letovém simulátoru schváleném pro tento účel, a nenacvičil postupy přiblížení a přistání, kde nácvik postupů přiblížení a přistání může být proveden ve funkci pilota neřídícího.
 Výjimka z bodu 9.4.1.1 je vhodná k pokrytí výjimky z bodu 9.4.2.1, neboť řeší celkové složení členů letové posádky.
 Příloha 6 – Část 1
 9.4.4.1
 9.4.4 Přezkušování způsobilosti pilota
 9.4.4.1 Provozovatel musí zajistit, že technika pilotáže a schopnost vykonávat nouzové postupy je přezkušována takovým způsobem, který tuto způsobilost pilota prokáže pro každý typ nebo variantu typu letounu. Kde může být provoz prováděn podle pravidel letu podle přístrojů, musí provozovatel zajistit, aby schopnosti pilotů provádět IFR lety byla prokázána buď přezkušujícímu pilotovi provozovatele nebo zástupci státu provozovatele. Tato přezkoušení musí být provedena dvakrát za 12 měsíců. Jakékoliv dvě takové zkoušky, které jsou podobné a které nastanou v rozmezí čtyř po sobě následujících měsíců, nelze považovat za splnění tohoto požadavku.
 Poznámka 1: Zařízení pro výcvik letové simulace schválená státem provozovatele, mohou být použita pro ty části přezkoušení, pro která jsou konkrétně schválena.
 Poznámka 2: Viz Manual of Criteria for the Qualification of Flight Simulation Training Devices (Doc 9625).
 Období platnosti přezkušování způsobilosti každého pilota ze strany provozovatele je státem [stát] prodlouženo o období 4 měsíců.
 Pokud se ke konci prodloužení [stát] i nadále domnívá, že stále platí důvody pro udělení výjimky, může být období platnosti dále prodlouženo na období až 4 měsíců.
 a) Odůvodnění:
 Pandemie COVID-19 s sebou přinesla drastická cestovní omezení. Uzavření hranic mezi většinou členských států EU omezilo schopnost provozovatelů provádět přezkušování způsobilosti pilota dvakrát ročně v letovém simulátoru. Provádění takových přezkušování v letadle není vždy možné a v některých případech může představovat vyšší riziko, než jsou rizika spojená s výjimkou.
 b) Podmínky / zmírňující opatření [Stát] požaduje, aby piloti absolvovali udržovací výcvik a následně posouzení provedené prostředky, které určí provozovatel, aby prokázali zachování požadované úrovně znalostí k provozu ve funkci člena letové posádky. Toto posouzení zahrnuje zvláštní mimořádné a nouzové postupy pro danou třídu nebo typ.
 Pokud jde o osvědčení a průkazy způsobilosti vydané členskými státy EU, jsou rozdíly automaticky uznány na základě nařízení (EU) 2018/1139.
 Pokud jde o uznání nebo přijetí platnosti osvědčení a průkazů způsobilosti, na něž se vztahují zvláštní přechodná opatření (související s COVID-19), vydaných státy, které nejsou členy EU, použije se nařízení (ES) č. 452/2014, kterým se stanoví technické požadavky a správní postupy týkající se leteckého provozu provozovatelů ze třetích zemí.
 Příloha 6 – Část 2
 3.9.4.2
 3.9.4.2 Nedávná praxe – velitel letadla
 Provozovatel nesmí pilotovi přidělit funkci velitele letadla, pokud tento pilot neprovedl alespoň 3 vzlety a přistání v předchozích 90 dnech na stejném typu letounu nebo na letovém simulátoru schváleném pro tento účel.
 Výjimka z bodu 9.4.1.1 je vhodná k pokrytí výjimky z bodu 3.9.4.2, neboť řeší celkový počet členů letové posádky.
 Příloha 6 – Část 2
 3.9.4.3
 3.9.4.3 Nedávná praxe – druhý pilot
 Provozovatel nesmí určit druhého pilota, aby řídil letoun během vzletu a přistání, pokud tento pilot neprovedl alespoň 3 vzlety a přistání v předchozích 90 dnech na stejném typu letounu nebo na letovém simulátoru schváleném pro tento účel.
 Výjimka z bodu 9.4.1.1 je vhodná k pokrytí výjimky z bodu 3.9.4.3, neboť řeší celkový počet členů letové posádky.
 Příloha 6 – Část 3
 7.4.1.1
 7.4 Kvalifikace
 Poznámka: Viz Manual of Procedures for the Establishment of a State’s Personnel Licensing System (Doc 9379) jako obecný návod na kvalifikaci pro více typů, létání na více typech a zápočet na více typech.
 7.4.1 Nedávná praxe velitele letadla a druhého pilota
 7.4.1.1 Provozovatel nesmí ustanovit velitele letadla nebo druhého pilota, aby řídil typ nebo variantu typu vrtulníku během vzletu a přistání, pokud takový pilot v posledních 90 dnech neřídil během alespoň třech vzletů a přistání stejný typ vrtulníku nebo letový simulátor schválený pro tento účel.
 Nepoužije se.
 Příloha 6 – Část 3
 7.4.3.1
 7.4.3 Přezkušování způsobilosti pilota
 7.4.3.1 Provozovatel musí zajistit, že technika pilotáže a schopnost vykonávat nouzové postupy je přezkušována takovým způsobem, který tuto způsobilost pilota prokáže pro každý typ nebo variantu typu vrtulníku. Kde může být provoz prováděn podle pravidel letu podle přístrojů, musí provozovatel zajistit, aby schopnosti pilotů provádět IFR lety byla prokázána buď přezkušujícímu pilotovi provozovatele nebo zástupci státu provozovatele. Tato přezkoušení musí být provedena dvakrát za 12 měsíců. Jakékoliv dvě takové zkoušky, které jsou podobné a které nastanou v rozmezí čtyř po sobě následujících měsíců, nelze považovat za splnění tohoto požadavku.
 Poznámka 1: Zařízení pro výcvik letové simulace schválená státem provozovatele, mohou být použita pro ty části přezkoušení, pro která jsou konkrétně schválena.
 Poznámka 2: Viz Manual of Criteria for the Qualification of Flight Simulation Training Devices (Doc 9625), Volume II — Helicopters.
 Období platnosti přezkušování odborné způsobilosti každého pilota ze strany provozovatele je státem [stát] prodlouženo o období 4 měsíců.]
 Pokud se ke konci prodloužení [stát/stát X, Y, Z] domnívá, že stále platí důvody pro udělení výjimky, může být období platnosti prodlouženo na období až 4 měsíců.
 a) Odůvodnění:
 Pandemie COVID-19 s sebou přinesla drastická cestovní omezení. Uzavření hranic mezi většinou členských států EU omezilo schopnost provozovatelů provádět přezkušování způsobilosti pilota dvakrát ročně v letovém simulátoru.
 Provádění takových přezkušování v letadle není vždy možné a v některých případech může představovat vyšší riziko, než jsou rizika spojená s výjimkou.
 b) Podmínky / zmírňující opatření
 [Stát] požaduje, aby piloti absolvovali udržovací výcvik a následně posouzení provedené prostředky, které určí provozovatel, aby prokázali zachování požadované úrovně znalostí k provozu ve funkci člena letové posádky. Toto posouzení zahrnuje zvláštní mimořádné a nouzové postupy pro danou třídu nebo typ.
 Pokud jde o osvědčení a průkazy způsobilosti vydané členskými státy EU, jsou rozdíly automaticky uznány na základě nařízení (EU) 2018/1139.
 Pokud jde o uznání nebo přijetí platnosti osvědčení a průkazů způsobilosti, na něž se vztahují zvláštní přechodná opatření (související s COVID-19), vydaných státy, které nejsou členy EU, použije se nařízení (ES) č. 452/2014, kterým se stanoví technické požadavky a správní postupy týkající se leteckého provozu provozovatelů ze třetích zemí.
 Příloha 1
 1.2.9
 1.2.9 Jazykové znalosti
 1.2.9.1 Až do 2. listopadu 2022 musí piloti letounů, vzducholodí, piloti vrtulníků, letadel s pohonem vztlaku, řídící letového provozu a
 provozovatelé letecké stanice
 prokázat schopnost vyjadřování a
 porozumění v jazyce používaném při radiotelefonní komunikaci na úrovni stanovené v
 požadavcích na jazykové znalosti, jež jsou uvedeny v dodatku 1.
 1.2.9.1 Počínaje 3. listopadem 2022 musí piloti letounů, vzducholodí,
 vrtulníků a letadel s pohonem vztlaku; dálkově řídící piloti letounů,
 vzducholodí, kluzáků, rotorových letadel, letadel s pohonem vztlaku nebo
 volných balónů; řídící letového provozu; a operátoři leteckých stanic prokázat
 schopnost vyjadřování a porozumění v jazyce
 používaném při radiotelefonní komunikaci na
 úrovni stanovené v požadavcích
 na jazykové znalosti, jež jsou uvedeny v dodatku 1.
 1.2.9.2 Doporučení. – Palubní inženýři a
 piloti kluzáků a volných balónů by měli mít
 schopnost vyjadřování a porozumění v jazyce
 používaném při radiotelefonní komunikaci.
 1.2.9.3 Letečtí navigátoři, u kterých je vyžadováno obsluhovat
 radiotelefonní zařízení na palubách letadel, musí
 prokázat schopnost vyjadřování a porozumění
 v jazyce používaném pro radiotelefonní
 komunikaci.
 1.2.9.4 Doporučení.— Letečtí navigátoři, u kterých je vyžadováno obsluhovat radiotelefonní zařízení na palubách letadel, by měli
 prokázat schopnost vyjadřování a porozumění
 v jazyce používaném pro radiotelefonní
 komunikaci na úrovni stanovené v
 požadavcích na jazykové znalosti, jež jsou uvedeny v
 dodatku 1.
 1.2.9.5 Do 2. listopadu 2022 musí být jazykové
 znalosti pilotů letounů, vzducholodí, vrtulníků a
 letadel s pohonem vztlaku, řídících letového provozu a
 operátorů leteckých stanic,
 kteří neprokáží schopnosti na expertní úrovni (úroveň 6),
 úředně vyhodnocovány v intervalech závisejících na
 prokázané úrovni individuálních
 schopností.
 1.2.9.5 Počínaje 3. listopadem 2022 musí být jazykové
 znalosti pilotů letounů, vzducholodí, vrtulníků a
 letadel s pohonem vztlaku; dálkově řídících pilotů letounů, vzducholodí, kluzáků,
 rotorových letadel, letadel s pohonem vztlaku nebo
 volných balónů; řídících letového provozu; a operátorů leteckých
 stanic, kteří neprokáží schopnosti
 na expertní úrovni (úroveň 6), úředně
 vyhodnocovány v intervalech závisejících na
 prokázané úrovni individuálních schopností.
 1.2.9.6 Doporučení.— Do 2. listopadu
 2022 by měly být jazykové znalosti pilotů letounů,
 vzducholodí, vrtulníků a letadel s pohonem vztlaku,
 leteckých navigátorů, u kterých je vyžadováno obsluhovat
 radiotelefonní zařízení na palubách letadel, řídících
 letového provozu a
 operátorů leteckých stanic,
 kteří neprokáží schopnosti na expertní úrovni (úroveň 6),
 úředně vyhodnocovány v
 intervalech závisejících na prokázané úrovni
 individuálních schopností, a to následujícím způsobem:
 a) ti, kteří prokáží své jazykové znalosti na Provozní úrovni (úroveň 4) by měli být přezkoušeni
 minimálně jednou za každé tři roky; a
 b) ti, kteří prokáží své jazykové znalosti
 na Rozšířené úrovni (úroveň 5) by měli být přezkoušeni
 minimálně jednou za každých šest let.
 Poznámka 1: Úřední vyhodnocování není vyžadováno u
 žadatelů, kteří prokáží své expertní jazykové
 znalosti, jako jsou například rodilí mluvčí a podobné osoby
 s velmi dobrou znalostí jazyka, jejichž dialekt nebo přízvuk
 nezhoršují srozumitelnost při použití v oblasti
 mezinárodního civilního letectví.
 Poznámka 2: Ustanovení části 1.2.9 odkazuje na přílohu
 10, svazek II, hlavu 5, podle které
 může být při radiotelefonní komunikaci použit jazyk
 obvykle používaný pozemní stanicí
 nebo jazyk anglický. Ve skutečnosti proto budou
 nastávat situace, kdy členové letových posádek
 budou muset komunikovat pouze v jazyce obvykle
 používaném pozemní stanicí.
 1.2.9.6 Doporučení.— Počínaje 3. listopadem
 2022 by měly být jazykové znalosti pilotů letounů,
 vzducholodí, vrtulníků a letadel s pohonem vztlaku;
 dálkově řídících pilotů letounů, vzducholodí, kluzáků, rotorových letadel, letadel s pohonem vztlaku
 či volných balónů; leteckých navigátorů,
 u kterých je vyžadováno obsluhovat radiotelefonní zařízení na palubách
 letadel; řídících letového provozu; a operátorů leteckých
 stanic, kteří prokáží schopnosti
 pod expertní úrovní (úroveň 6), úředně vyhodnocovány v intervalech závisejících na
 prokázané úrovni individuálních schopností, a to následujícím způsobem:
 a) ti, kteří prokáží své jazykové znalosti
 na Provozní úrovni (úroveň 4), by měli být přezkoušeni minimálně jednou za každé tři roky, a
 b) ti, kteří prokáží své jazykové znalosti na Rozšířené úrovni (úroveň 5), by měli být přezkoušeni minimálně jednou
 za každých šest let.
 Poznámka 1: Úřední vyhodnocování není vyžadováno u
 žadatelů, kteří prokáží své expertní jazykové
 znalosti, jako jsou například rodilí mluvčí a podobné osoby
 s velmi dobrou znalostí jazyka, jejichž dialekt nebo přízvuk
 nezhoršují srozumitelnost při použití v oblasti
 mezinárodního civilního letectví.
 Poznámka 2: Ustanovení části 1.2.9 odkazuje na přílohu 10, svazek II, hlavu 5, podle které má být
 při radiotelefonní korespondenci použit jazyk
 obvykle používaný pozemní stanicí
 nebo jazyk anglický.
 Ve skutečnosti proto budou nastávat situace,
 kdy členové letových posádek
 a členové posádky dálkově řízených letů budou muset komunikovat pouze
 v jazyce obvykle používaném
 pozemní stanicí.
 Státem [stát] předepsaný interval úředního vyhodnocování jazykových znalostí držitelů průkazů způsobilosti pro letoun a vrtulník, kteří prokáží schopnosti pod expertní úrovní (úroveň 6) a jimž má vypršet platnost doložky týkající se jazykových znalostí, se prodlužuje o 8 měsíců.
 Státem [stát] předepsaný interval úředního vyhodnocování jazykových znalostí řídících letového provozu, jimž má vypršet platnost doložky týkající se jazykových znalostí, se prodlužuje o 4 měsíce.
 Pokud ke konci prodloužení i nadále platí důvody pro udělení výjimky, může být období platnosti dále
 prodlouženo na období až
 4 měsíců.
 a)a) Odůvodnění
 b)Pandemie COVID-19 s sebou přinesla drastická cestovní omezení a uzavření hranic mezi většinou států.
 c)V důsledku toho se piloti a řídící letového provozu nemohou včas dostat k přezkoušení k prověření zachování jazykových znalostí.
 d)To by vedlo k vypršení platnosti jejich doložky týkající se jazykových znalostí.
 e)b) Podmínky / zmírňující opatření
 f)
 g)[Stát] požaduje následující.
 h)
 i)Piloti mají platnou doložku týkající se jazykových znalostí a obdrží instruktáž instruktora, který je držitelem příslušných instruktážních oprávnění, aby obnovili požadovanou úroveň vyjadřování a porozumění v jazyce používaném při radiotelefonní komunikaci potřebnou k bezpečnému provozu.
 Po úspěšném absolvování uvedené instruktáže bude v průkazu způsobilosti schváleno nové datum skončení platnosti nebo se k průkazu připojí úřední dokument s novým datem skončení platnosti vystavený státem [stát].
 V případě řídících letového provozu, kteří jsou držiteli doložky týkající se jazykových znalostí, se musí poskytovatelé letových navigačních služeb v případě nedostupnosti subjektu pro vyhodnocování jazykových znalostí postarat o to, aby byly jazykové znalosti zajištěny jinými prostředky, např. prostřednictvím on-line kurzů.
 Pokud jde o osvědčení a průkazy vydané členskými státy EU, jsou rozdíly automaticky uznány na základě nařízení (EU) 2018/1139.
 Pokud jde o uznání nebo přijetí platnosti osvědčení a průkazů způsobilosti, na něž se vztahují zvláštní přechodná opatření (související s COVID-19), vydaných státy, které nejsou členy EU, použije se nařízení (ES) č. 452/2014, kterým se stanoví technické požadavky a správní postupy týkající se leteckého provozu provozovatelů ze třetích zemí.
 Příloha 1 4.2.2.
 4.2.2.2 Oprávnění držitele průkazu způsobilosti k údržbě letadel uvedená v bodě 4.2.2.1 budou
 vykonávána pouze:
 c) za podmínky, že během předcházejících
 24 měsíců držitel průkazu způsobilosti buď
 po dobu nejméně šesti měsíců získal zkušenosti
 v prohlídkách, obsluze nebo údržbě letadla,
 nebo jeho částí v souladu s oprávněními, udělenými
 průkazem způsobilosti, jehož je držitelem
 nebo splnil podmínky pro vydání průkazu způsobilosti
 s příslušnými oprávněními ke spokojenosti
 orgánu, který průkazy způsobilosti vydává.
 „Předcházející“ období je státem [stát] prodlouženo o období 6 měsíců, tj. předcházející období trvá celkem 30 měsíců. Nedávné zkušenosti o délce šesti měsíců se nemění.
 Odůvodnění
 Pandemie COVID-19
 s sebou přinesla drastická cestovní omezení. Místní omezení mohou bránit schváleným organizacím a kvalifikovaným pracovníkům, aby ve stanovených lhůtách prokázali splnění požadavků na zachování jejich osvědčení nebo oprávnění.
 Podmínky/zmírňující opatření
 [Stát] požaduje, aby v případě, že osvědčující personál pracuje pro organizaci oprávněnou k údržbě, mohla tato organizace uplatnit toto prodloužení na požadavky na nedávnou praxi svého osvědčujícího personálu, pokud schválená organizace nestojí před pozastavením, zrušením nebo omezeními nebo pokud se na ni za posledních 24 měsíců nevztahovalo pozastavení ze strany příslušného orgánu.
 j)Ustanovení přílohy III (části 66) článku 66.B.500 nařízení (EU) č. 1321/2014 navíc zajišťuje další zmírňující opatření, jimiž příslušný úřad pozastaví, omezí nebo zruší průkaz způsobilosti k údržbě letadel, jestliže zjistí bezpečnostní problém nebo pochybení držitele průkazu.
 Pokud jde o osvědčení a průkazy vydané členskými státy EU, jsou rozdíly automaticky uznány na základě nařízení (EU) 2018/1139.
 Pokud jde o uznání nebo přijetí platnosti osvědčení a průkazů způsobilosti, na něž se vztahují zvláštní přechodná opatření (související s COVID-19), vydaných státy, které nejsou členy EU, použije se nařízení (ES) č. 452/2014, kterým se stanoví technické požadavky a správní postupy týkající se leteckého provozu provozovatelů ze třetích zemí.
 (1)
 Nařízení (EU) č. 452/2014 ze dne 29. dubna 2014, kterým se stanoví technické požadavky a správní postupy týkající se letového provozu provozovatelů ze třetích zemí podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008 (Úř. věst. L 133, 6.5. 2014)


type: contracts

text:
 30.7.2015
 ET
 Euroopa Liidu Teataja
 L 202/56
 EMP ÜHISKOMITEE OTSUS
 nr 202/2014,
 25. september 2014,
 millega muudetakse EMP lepingu protokolli nr 31 koostöö kohta teatavates valdkondades väljaspool nelja vabadust [2015/1270]
 EMP ÜHISKOMITEE,
 võttes arvesse Euroopa Majanduspiirkonna lepingut (edaspidi „EMP leping”), eriti selle artikleid 86 ja 98,
 ning arvestades järgmist:
 (1)
 Asjakohane on laiendada EMP lepingu osaliste koostööd nii, et see hõlmaks nõukogu 20. detsembri 2012. aasta soovitust 2012/C 398/01 mitteformaalse ja informaalse õppe valideerimise kohta (1).
 (2)
 Seepärast tuleks EMP lepingu protokolli nr 31 muuta, et kõnealune laiendatud koostöö saaks alata,
 ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
 Artikkel 1
 EMP lepingu protokolli nr 31 artikli 4 lõikesse 8 lisatakse järgmine taane:
 „—
 32012 H 1222(01): nõukogu soovitus 2012/C 398/01, 20. detsember 2012, mitteformaalse ja informaalse õppe valideerimise kohta (ELT C 398, 22.12.2012, lk 1)”.
 Artikkel 2
 Käesolev otsus jõustub järgmisel päeval pärast seda, kui kõik EMP lepingu artikli 103 lõike 1 kohased teated on edastatud (2).
 Artikkel 3
 Käesolev otsus avaldatakse Euroopa Liidu Teataja EMP osas ja EMP kaasandes.
 Brüssel, 25. september 2014
 EMP Ühiskomitee nimel
 eesistuja
 Kurt JÄGER
 (1) ELT C 398, 22.12.2012, lk 1.
 (2) Põhiseadusest tulenevaid kohustusi ei ole nimetatud.