type: legislation

text:
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 9.9.2015
 COM(2015) 452 final
 2015/0211(COD)
 Návrh
 NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY,
 kterým se vytváří společný seznam EU bezpečných zemí původu pro účely směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/32/EU o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany a mění směrnice 2013/32/EU
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1.SOUVISLOSTI NÁVRHU
 1.1.Důvody a cíle návrhu
 •
 Vytvoření společného seznamu EU bezpečných zemí původu
 Evropská komise představila 13. května 2015
 1
 komplexní evropský program pro migraci, v němž v obecných rysech nastínila vedle okamžitých opatření přijatých bezprostředně poté jako reakci na krizovou situaci ve Středomoří i další iniciativy, které je třeba přijmout pro zajištění strukturálního řešení umožňujícího lépe zvládat migraci po všech stránkách. Jako součást zvažovaných strukturálních iniciativ a ve světle nynějšího bezprecedentního tlaku na azylové systémy členských států Komise zdůraznila, že je nutné zavést efektivnější přístup proti zneužívání, a naznačila, že jejím záměrem je posílit ustanovení o bezpečné zemi původu ve směrnici 2013/32/EU o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany (dále jen „směrnice 2013/32/EU“), a umožnit tak rychlé zpracování žádostí žadatelů o azyl, kteří pocházejí ze zemí označených jako bezpečné. Mezi to patří vytvoření společného seznamu EU bezpečných zemi původu, jak zdůraznila Evropská rada ve svých závěrech ze dne 25. a 26. června 2015.
 Směrnice 2013/32/EU umožňuje členským státům uplatňovat zvláštní procesní pravidla, zejména zrychlené řízení a řízení na hranicích, jestliže je žadatel státní příslušník země, která byla označena za bezpečnou zemi původu vnitrostátním právem (nebo osobou bez státní příslušnosti a dříve v této zemi běžně pobývala) a navíc ji lze pro něj považovat za bezpečnou v jeho konkrétní situaci. Pouze některé členské státy přijaly vnitrostátní seznamy bezpečných zemí původu. Navíc tyto vnitrostátní seznamy vykazují určité rozdíly, jež mohou vyplývat z rozdílného posuzování bezpečnosti určitých třetích zemí nebo z rozdílné povahy toků státních příslušníků třetích zemí, jimž členské státy čelí.
 Směrnice 2013/32/EU v příloze I obsahuje společná kritéria pro určení bezpečných třetích zemí původu, která stanoví:
 Země se považuje za bezpečnou zemi původu, pokud lze na základě tamější právní situace, uplatňování práva v rámci demokratického systému a obecné politické situace prokázat, že v ní obecně a soustavně nedochází k pronásledování podle článku 9 směrnice 2011/95/EU
 2
 , k mučení nebo nelidskému či ponižujícímu zacházení či trestům a k hrozbě z důvodu svévolného násilí v případě mezinárodního nebo vnitřního ozbrojeného konfliktu.
 Při tomto hodnocení se vezme v úvahu mimo jiné rozsah, v jakém je poskytována ochrana proti pronásledování nebo špatnému zacházení prostřednictvím:
 a) příslušných právních předpisů země a způsobu, jakým se uplatňují;
 b) dodržování práv a svobod stanovených v Evropské úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod nebo Mezinárodním paktu o občanských a politických právech nebo Úmluvě OSN proti mučení, a to zejména práv, od nichž se podle čl. 15 odst. 2 uvedené evropské úmluvy nelze odchýlit;
 c) dodržování zásady nenavracení podle Ženevské úmluvy;
 d) systému účinných opravných prostředků proti porušování těchto práv a svobod.
 Právo EU v současnosti neobsahuje společný seznam EU bezpečných zemí původu. Cílem tohoto návrhu je takový společný seznam EU vytvořit, a to na základě společných kritérií stanovených ve směrnici 2013/32/EU, protože to všem členským státům usnadní vést řízení spojená s uplatňováním pojmu bezpečné třetí země, a tudíž se zvýší celková účinnost azylových systémů členských států, pokud jde o žádosti o mezinárodní ochranu, které jsou pravděpodobně nedůvodné. Společný seznam EU rovněž redukuje stávající rozdíly mezi seznamy bezpečných zemí původu členských států, a tudíž usnadní sblížení postupů a odradí žadatele o mezinárodní ochranu od sekundárních přesunů.
 •
 Třetí země, jež mají být zahrnuty do společného seznamu EU bezpečných zemí původu
 Na základě všech relevantních dostupných informací, zejména zpráv Evropské služby pro vnější činnost (ESVČ) a informací od členských států, Evropského podpůrného úřadu pro otázky azylu (EASO), Rady Evropy, Vysokého komisaře OSN pro uprchlíky (UNHCR) a dalších relevantních mezinárodních organizací dospěla Evropská komise k závěru, že Albánie, Bosna a Hercegovina, Bývalá jugoslávská republika Makedonie, Kosovo*
 3
 , Černá Hora, Srbsko a Turecko jsou bezpečnými zeměmi původu ve smyslu směrnice 2013/32/EU a měly by být zahrnuty do společného seznamu EU bezpečných zemí původu.
 Evropská komise použila zejména zprávy ESVČ, včetně specializovaných zpráv pro jednotlivé země ze dne 31. srpna a 1. září 2015, informace od členských států, včetně vnitrostátních předpisů o určení bezpečných zemí původu, informací od EASO, včetně písemných zpráv a výsledků koordinační schůzky o bezpečných zemích původu s odborníky členských států dne 2. září 2015, jakož i veřejně dostupné informace Rady Evropy, UNHCR a dalších relevantních mezinárodních organizací.
 Pokud jde o Albánii, právní základ pro ochranu proti pronásledování a špatnému zacházení dostatečně poskytují hmotněprávní a procesní právní předpisy o lidských právech a zákazu diskriminace, včetně členství u všech hlavních mezinárodní úmluv o lidských právech. Nejsou žádné indicie o případech refoulement státních příslušníků Albánie. Jednotlivě se stále vyskytují izolované případy krevní msty, domácího násilí a diskriminace nebo násilí proti osobám náležejícím k národnostní menšině nebo skupině zranitelných osob, včetně Romů, balkánských Egypťanů a lesbických žen, gayů, bisexuálů, transsexuálů a intersexuálů (LGBTI)
 4
 . Skutečnost, že Albánie je členem Evropské úmluvy o lidských právech značí, že možnost obrátit se na Evropský soud pro lidská práva představuje pojistku zaručující účinnost systému právní ochrany proti takovým porušením lidských práv. Evropský soud pro lidská práva v roce 2014 shledal porušení lidských práv ve čtyřech případech ze 150 stížností. V roce 2014 členské státy považovaly 7,8 % (1040) žádostí o azyl podaných státními příslušníky Albánie za opodstatněné. Nejméně osm členských států určilo Albánii za bezpečnou zemi původu. Albánie byla Evropskou radou označena za kandidátskou zemi. Členské státy by měly věnovat zvláštní pozornost výše uvedeným okolnostem při určování, zda se třetí země zahrnutá do společného seznamu EU bezpečných zemí původu považuje pro konkrétního žadatele za bezpečnou zemi původu, jakož i při přezkoumávání žádosti za použití procesních možností stanovených ve směrnici 2013/32/EU ve vztahu k žadatelům z bezpečné země původu. Na tomto základě Komise shledává, že Albánie je bezpečná země původu ve smyslu směrnice 2013/32/EU.
 Pokud jde o Bosnu a Hercegovinu, její ústava stanoví základ pro sdílení pravomocí mezi konstitutivními národy země. Právní základ pro ochranu proti pronásledování a špatnému zacházení dostatečně poskytují hmotněprávní a procesní právní předpisy o lidských právech a zákazu diskriminace, včetně členství u všech hlavních mezinárodních úmluv o lidských právech. Nejsou žádné indicie o případech refoulement státních příslušníků Bosny a Hercegoviny. Stále se vyskytují jednotlivé případy diskriminace nebo násilí proti osobám z národnostních nebo náboženských důvodů nebo z důvodu politického přesvědčení, jakož i proti osobám náležejícím ke zranitelným skupinám, jako jsou LGBTI, novináři a děti. Skutečnost, že Bosna a Hercegovina je členem Evropské úmluvy o lidských právech značí, že možnost obrátit se na Evropský soud pro lidská práva představuje pojistku zaručující účinnost systému právní ochrany proti takovým porušením lidských práv. Evropský soud pro lidská práva v roce 2014 shledal porušení lidských práv v pěti případech z 1196 stížností. V roce 2014 členské státy považovaly 4,6 % (330) žádostí o azyl podaných státními příslušníky Bosny a Hercegoviny za opodstatněné. Nejméně devět členských států určilo Bosnu a Hercegovinu za bezpečnou zemi původu. Členské státy by měly věnovat zvláštní pozornost výše uvedeným okolnostem při určování, zda se třetí země zahrnutá do společného seznamu EU bezpečných zemí původu považuje pro konkrétního žadatele za bezpečnou zemi původu, jakož i při přezkoumávání žádosti za použití procesních možností stanovených ve směrnici 2013/32/EU ve vztahu k žadatelům z bezpečné země původu. Na tomto základě Komise shledává, že Bosna a Hercegovina je bezpečná země původu ve smyslu směrnice 2013/32/EU.
 Pokud jde o Bývalou jugoslávskou republiku Makedonii, právní základ pro ochranu proti pronásledování a špatnému zacházení dostatečně poskytují hmotněprávní a procesní právní předpisy o lidských právech a zákazu diskriminace, včetně členství u všech hlavních mezinárodních úmluv o lidských právech. Nejsou žádné indicie o případech refoulement státních příslušníků Bývalé jugoslávské republiky Makedonie. Stále se vyskytují izolované případy diskriminace nebo násilí proti osobám náležejícím ke skupinám zranitelných osob, včetně dětí, zdravotně postižených osob, Romů a LGBTI. Skutečnost, že Bývalá jugoslávská republika Makedonie je členem Evropské úmluvy o lidských právech značí, že možnost obrátit se na Evropský soud pro lidská práva představuje pojistku zaručující účinnost systému právní ochrany proti takovým porušením lidských práv. Evropský soud pro lidská práva v roce 2014 shledal porušení lidských práv v šesti případech z 502 stížností. V roce 2014 členské státy považovaly 0,9 % (70) žádostí o azyl podaných státními příslušníky Bývalé jugoslávské republiky Makedonie za opodstatněné. Nejméně sedm členských států určilo Bývalou jugoslávskou republiku Makedonii za bezpečnou zemi původu. Bývalá jugoslávská republika Makedonie byla Evropskou radou označena za kandidátskou zemi. Členské státy by měly věnovat zvláštní pozornost výše uvedeným okolnostem při určování, zda se třetí země zahrnutá do společného seznamu EU bezpečných zemí původu považuje pro konkrétního žadatele za bezpečnou zemi původu, jakož i při přezkoumávání žádosti za použití procesních možností stanovených ve směrnici 2013/32/EU ve vztahu k žadatelům z bezpečné země původu. Na tomto základě Komise shledává, že Bývalá jugoslávská republika Makedonie je bezpečná země původu ve smyslu směrnice 2013/32/EU.
 Pokud jde o Kosovo*, právní základ pro ochranu proti pronásledování a špatnému zacházení dostatečně poskytují hmotněprávní a procesní právní předpisy o lidských právech a zákazu diskriminace. Kosovo* nepřistoupilo k příslušným mezinárodním nástrojům v oblasti lidských práv, jako je EÚLP, z důvodu neexistence mezinárodního konsensu ohledně jeho statusu coby svrchovaného státu. Nejsou žádné indicie o případech refoulement státních příslušníků Kosova. Stále se vyskytují jednotlivé případy diskriminace nebo násilí proti osobám náležejícím ke skupinám zranitelných osob, jako jsou ženy, LGBTI a osoby náležející k národnostním menšinám, včetně etnických Srbů. V roce 2014 členské státy považovaly 6,3 % (830) žádostí o azyl podaných státními příslušníky Kosova* za opodstatněné. Nejméně šest členských států určilo Kosovo* za bezpečnou zemi původu. Členské státy by měly věnovat zvláštní pozornost výše uvedeným okolnostem při určování, zda se třetí země zahrnutá do společného seznamu EU bezpečných zemí původu považuje pro konkrétního žadatele za bezpečnou zemi původu, jakož i při přezkoumávání žádosti za použití procesních možností stanovených ve směrnici 2013/32/EU ve vztahu k žadatelům z bezpečné země původu. Na tomto základě Komise shledává, že Kosovo* je bezpečná země původu ve smyslu směrnice 2013/32/EU.
 Pokud jde o Černou Horu, právní základ pro ochranu proti pronásledování a špatnému zacházení dostatečně poskytují hmotněprávní a procesní právní předpisy o lidských právech a zákazu diskriminace, včetně členství u všech hlavních mezinárodních úmluv o lidských právech. Nejsou žádné indicie o případech refoulement státních příslušníků Černé Hory. Stále se vyskytují izolované případy diskriminace nebo násilí proti osobám náležejícím ke skupinám zranitelných osob, včetně zdravotně postižených osob, novinářů, Romů a LGBTI. Skutečnost, že Černá Hora je členem Evropské úmluvy o lidských právech značí, že možnost obrátit se na Evropský soud pro lidská práva představuje pojistku zaručující účinnost systému právní ochrany proti takovým porušením lidských práv. Evropský soud pro lidská práva v roce 2014 shledal porušení lidských práv v jednom případě ze 447 stížností. V roce 2014 členské státy považovaly 3,0 % (40) žádostí o azyl podaných státními příslušníky Černé Hory za opodstatněné. Nejméně devět členských států určilo Černou Horu za bezpečnou zemi původu. Černá Hora byla Evropskou radou označena za kandidátskou zemi a byla zahájena vyjednávání. Členské státy by měly věnovat zvláštní pozornost výše uvedeným okolnostem při určování, zda se třetí země zahrnutá do společného seznamu EU bezpečných zemí původu považuje pro konkrétního žadatele za bezpečnou zemi původu, jakož i při přezkoumávání žádosti za použití procesních možností stanovených ve směrnici 2013/32/EU ve vztahu k žadatelům z bezpečné země původu. Na tomto základě Komise shledává, že Černá Hora je bezpečná země původu ve smyslu směrnice 2013/32/EU.
 Pokud jde o Srbsko, ústava stanoví základ pro samosprávu menšin v oblasti vzdělávání, používání jazyka, informací a kultury. Právní základ pro ochranu proti pronásledování a špatnému zacházení dostatečně poskytují hmotněprávní a procesní právní předpisy o lidských právech a zákazu diskriminace, včetně členství u všech hlavních mezinárodních úmluv o lidských právech. Nejsou žádné indicie o případech refoulement státních příslušníků Srbska. Stále se vyskytují případy diskriminace proti osobám náležejícím ke skupinám zranitelných osob, včetně etnických Albánců, náboženských menšin, včetně muslimů, Romů a LGBTI. Skutečnost, že Srbsko je členem Evropské úmluvy o lidských právech značí, že možnost obrátit se na Evropský soud pro lidská práva představuje pojistku zaručující účinnost systému právní ochrany proti takovým porušením lidských práv. Evropský soud pro lidská práva v roce 2014 shledal šestnáct případů porušení lidských práv z 11 490 stížností. V roce 2014 členské státy považovaly 1,8 % (400) žádostí o azyl podaných státními příslušníky Srbska za opodstatněné. Nejméně devět členských států určilo Srbsko za bezpečnou zemi původu. Srbsko bylo Evropskou radou označeno za kandidátskou zemi a byla zahájena vyjednávání. Členské státy by měly věnovat zvláštní pozornost výše uvedeným okolnostem při určování, zda se třetí země zahrnutá do společného seznamu EU bezpečných zemí původu považuje pro konkrétního žadatele za bezpečnou zemi původu, jakož i při přezkoumávání žádosti za použití procesních možností stanovených ve směrnici 2013/32/EU ve vztahu k žadatelům z bezpečné země původu. Na tomto základě Komise shledává, že Srbsko je bezpečná země původu ve smyslu směrnice 2013/32/EU.
 Pokud jde o Turecko, právní základ pro ochranu proti pronásledování a špatnému zacházení dostatečně poskytují hmotněprávní a procesní právní předpisy o lidských právech a zákazu diskriminace, včetně členství u všech hlavních mezinárodních úmluv o lidských právech. Nejsou žádné indicie o případech refoulement státních příslušníků Turecka. Stále dochází k případům diskriminace a porušování lidských práv osob náležejících ke zranitelným skupinám osob, jako jsou menšiny, včetně etnických Kurdů, novináři a LGBTI. Skutečnost, že Turecko je členem Evropské úmluvy o lidských právech značí, že možnost obrátit se na Evropský soud pro lidská práva představuje pojistku zaručující účinnost systému právní ochrany proti takovým porušením lidských práv. Evropský soud pro lidská práva v roce 2014 shledal 94 případů porušení lidských práv z 2899 stížností. V roce 2014 členské státy považovaly 23,1 % (310) žádostí o azyl podaných státními příslušníky Turecka za opodstatněné. Jeden členský stát určil Turecko za bezpečnou zemi původu. Turecko bylo Evropskou radou označeno za kandidátskou zemi a byla zahájena vyjednávání. Členské státy by měly věnovat zvláštní pozornost výše uvedeným okolnostem při určování, zda se třetí země zahrnutá do společného seznamu EU bezpečných zemí původu považuje pro konkrétního žadatele za bezpečnou zemi původu, jakož i při přezkoumávání žádosti za použití procesních možností stanovených ve směrnici 2013/32/EU ve vztahu k žadatelům z bezpečné země původu. Komise na tomto základě shledává, že Turecko je bezpečná země původu ve smyslu směrnice 2013/32/EU.
 Na tento návrh je třeba nahlížet jako na první krok k cíli, kterým je vytvoření komplexního společného seznamu bezpečných zemí původu na úrovni Unie. Komise může proto navrhnout, aby do společného seznamu EU byly po jeho přijetí Evropským parlamentem a Radou zařazeny další třetí země, které splňují kritéria na označení za bezpečné. Přednost bude dána třetím zemím, ze kterých pochází značný počet žadatelů o mezinárodní ochranu v EU, jako jsou Bangladéš, Pákistán a Senegal.
 Jak je uvedeno v tomto návrhu, Komise předloží po třech letech od vstupu nařízení v platnost, přijme-li jej Evropský parlament a Rada, zprávu věnovanou možnosti přijmout v budoucnosti další harmonizační opatření, jež by mohla vést k eliminaci potřeby vnitrostátních seznamů bezpečných zemí původu.
 1.2.Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky
 Tento návrh je v souladu se společnými řízeními pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany zavedenými směrnicí 2013/32/EU a s dalšími nástroji společného evropského azylového systému.
 1.3.Soulad s ostatními politikami Unie
 Návrh vytvořit společný seznam EU bezpečných zemí původu a zahrnout do něj zejména třetí země, které byly označeny Evropskou radou za kandidátské země, je v souladu s politikou rozšíření Unie. Když Albánie, Bývalá jugoslávská republika Makedonie, Černá Hora, Srbsko, Turecko byly označeny Evropskou radou za kandidátské země, bylo zhodnoceno, že splňují kritéria stanovená na jednání Evropské rady v Kodani ve dnech 21. a 22. června 1993, která se týkají stability institucí zaručujících demokracii, právní stát, lidská práva a respektování a ochranu menšin, a že tato kritéria budou muset i nadále plnit, aby se mohly stát členy. Pokrok při plnění politických a hospodářských kritérií, jakož i slaďování právního řádu s acquis posuzuje Evropská komise každý rok ve své výroční zprávě o pokroku. Předkládaným návrhem zahrnout Albánii, Bývalou jugoslávskou republiku Makedonii, Černou Horu, Srbsko, Turecko do společného seznamu EU bezpečných zemí původu není dotčena nadcházející výroční zpráva o pokroku, kterou má Evropská komise předložit ohledně každé z těchto tří třetích zemí.
 2.KONZULTACE ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
 Evropská rada ve svých závěrech ze dne 25. a 26. června 2015 odkázala ve vztahu k nutnosti urychlit zpracovávání žádostí o azyl, na záměr Komise posílit ustanovení o bezpečné zemi původu ve směrnici 2013/32/EU, včetně případného vytvoření společného seznamu EU bezpečných zemí původu.
 Rada pro spravedlnost a vnitřní věci ve svých závěrech ze dne 20. července 2015 uvítala možnost vytvoření společného seznamu EU bezpečných zemi původu. Rada konstatovala, „že pokud jde o země západního Balkánu, většina vnitrostátních seznamů bezpečných zemí původu tyto země zahrnuje, a dále uvádí, že Evropská rada při mnoha příležitostech poukázala na evropskou perspektivu těchto zemí a že Bývalá jugoslávská republika Makedonie, Černá Hora a Srbsko byly dne 19. prosince 2009 převedeny na seznam zemí, jejichž státní příslušníci jsou osvobozeni od vízové povinnosti, a Albánie a Bosna a Hercegovina byly na tento seznam převedeny dne 15. prosince 2010. Kromě toho byla v roce 2014 průměrná míra uznaných žádostí o azyl v rámci celé EU v případě zemí západního Balkánu poměrně nízká. Z toho vyplývá, že by všechny členské státy mohly považovat země západního Balkánu za bezpečné země původu.“
 V návaznosti na závěry Rady pro spravedlnost a vnitřní věci zorganizoval EASO dne 2. září 2015 s členskými státy setkání na úrovni odborníků, na kterém bylo dosaženo obecné shody na tom, že Albánie, Bosna a Hercegovina, Kosovo*, Bývalá jugoslávská republika Makedonie, Černá Hora a Srbsko by měly být považovány za bezpečné země původu ve smyslu směrnice 2013/32/EU.
 3.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA, PROPORCIONALITA, ZÁKLADNÍ PRÁVA
 3.1.Právní základ
 Návrh je založen na čl. 78 odst. 2 písm. d) Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU), což je právní základ pro společný postup pro udělování a odnímání jednotného azylového statusu nebo statusu doplňkové ochrany. Cílem návrhu je vytvoření společného seznamu EU bezpečných zemí původu pro účely směrnice 2013/32/EU a změna této směrnice, která byla přijata na základě čl. 78 odst. 2 písm. d) SFEU.
 3.2.Subsidiarita
 Hlava V SFEU, která se týká prostoru svobody, bezpečnosti a práva, svěřuje některé pravomoci v této oblasti Evropské unii. Tyto pravomoci musí být vykonávány v souladu článkem 5 Smlouvy o Evropské unii, tj. pouze tehdy a do té míry, pokud cílů zamýšlené činnosti nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jich, z důvodu jejího rozsahu či účinků, může být lépe dosaženo na úrovni Evropské unie.
 Cílem návrhu je vytvoření společného seznamu bezpečných zemí původu na úrovni Unie, protože to všem členským státům usnadní vedení řízení spojených s uplatňováním pojmu bezpečné země původu. Návrh si rovněž klade za cíl řešit některé rozdíly mezi vnitrostátními seznamy bezpečných zemí původu členských států, kvůli nimž se nevztahují na žadatele o mezinárodní ochranu pocházející ze stejné třetí země v členských státech vždy stejná řízení. Celkového cíle navrhovaného opatření nemůže být uspokojivě dosaženo členskými státy a může jej být lépe dosaženo na úrovni Evropské unie.
 3.3.Proporcionalita
 V souladu se zásadou proporcionality navrhované změny stávajícího legislativního rámce nepřekračují to, co je nezbytné k dosažení stanoveného cíle. Společný seznam EU bezpečných zemí původu bude vytvořen v souladu s kritérii, která již stanovila směrnice 2013/32/EU pro určení bezpečných zemí původu, a země uvedené na seznamu budou pravidelně přezkoumávány. Pokud jde o navrhované změny směrnice 2013/32/EU, omezují se na nezbytné minimum k zajištění, že se její ustanovení týkající se uplatňování pojmu bezpečná země původu použijí na třetí země uvedené na společném seznamu EU bezpečných zemí původu.
 3.4.Volba nástroje
 Volbu nařízení pro vytvoření společného seznamu EU bezpečných zemí původu odůvodňuje povaha takového společného seznamu, který je vytvořen na úrovni Unie a měl by být přímo použitelný v právních řádech členských států.
 3.5.Základní práva
 Tento návrh ctí základní práva a zachovává zásady uznávané Listinou, včetně práva na azyl a ochranu proti navracení, jak jsou stanoveny v článcích 18 a 19 Listiny.
 V souladu se směrnicí 2013/32/EU se zejména připomíná, že zařazení třetí země na společný seznam EU bezpečných zemí původu nemůže být absolutní zárukou bezpečnosti státních příslušníků dané země, a tudíž nezbavuje nutnosti provést odpovídající individuální přezkoumání jejich žádostí o mezinárodní ochranu. Rovněž se dále připomíná, aby v případě, kdy žadatel prokáže, že v jeho konkrétní situaci existují vážné důvody nepokládat danou zemi za bezpečnou, nebylo označení této země jako bezpečné považováno v jeho případě za směrodatné.
 Třetí země, u kterých se navrhuje zařazení na společný seznam EU bezpečných zemí původu, splňují podmínky stanovené směrnicí 2013/32/EU pro označení za bezpečné země. Z toho vyplývá, že lze na základě tamější právní situace, uplatňování práva v rámci demokratického systému a obecné politické situace prokázat, že v nich nedochází obecně a soustavně k pronásledování podle článku 9 směrnice 2011/95/EU, k mučení nebo nelidskému či ponižujícímu zacházení či trestům a k hrozbě z důvodu svévolného násilí v případě mezinárodního nebo vnitřního ozbrojeného konfliktu.
 4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY
 Návrh nemá žádné důsledky pro rozpočet EU a neměl by mít žádné rozpočtové důsledky pro členské státy.
 5.OSTATNÍ PRVKY
 5.1.Mechanismy monitorování, hodnocení a podávání zpráv
 Návrh předpokládá zvážení možnosti přijmout další harmonizační opatření, jež by mohla odstranit potřebu vnitrostátních seznamů bezpečných zemí původu, a to na základě zprávy předložené Komisí po uplynutí tří let od vstupu tohoto nařízení v platnost.
 5.2.Podrobné vysvětlení zvláštních ustanovení návrhu
 Návrh nařízení vytváří společný seznam EU bezpečných zemí původu, které se považují za bezpečné země původu ve smyslu směrnice 2013/32/EU. Návrh rovněž mění směrnici 2013/32/EU, aby bylo možné používat její ustanovení o bezpečné zemi původu na třetí země uvedené na společném seznamu EU.
 Společný seznam EU bezpečných zemí původu má být stanoven v příloze I navrhovaného nařízení. Třetí země, jež mají být uvedeny v této příloze, splňují podmínky stanovené v příloze I směrnice 2013/32/EU pro určení bezpečných zemí původu. Komise má za to, že Albánie, Bosna a Hercegovina, Bývalá jugoslávská republika Makedonie, Kosovo*, Černá Hora, Srbsko a Turecko tyto podmínky splňují a měly by být, coby první krok, zahrnuty do společného seznamu.
 Návrh ukládá povinnost Komisi pravidelně přezkoumávat situaci v třetích zemích, které jsou uvedeny na společném seznamu EU, na základě řady informačních zdrojů, včetně zejména pravidelných zpráv ESVČ a informací od členských států, EASO, UNHCR, Rady Evropy a dalších relevantních mezinárodních organizací.
 Návrh stanoví, že každá další změna společného seznamu EU bezpečných zemí původu se bude přijímat v souladu s řádným legislativním postupem. Dojde-li k náhlé změně k horšímu ve třetí zemi uvedené v seznamu, počítá se s tím, že Komise bude mít pravomoc přijmout akt v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 SFEU, aby na dobu jednoho roku pozastavila zařazení třetí země na seznam, jestliže má na základě odůvodněného posouzení za to, že již nejsou naplněny podmínky umožňující nahlížet na třetí zemi jako na bezpečnou zemi původu. Komise bude moci prodloužit toto pozastavení na dobu nejvýše jednoho roku v případě, že navrhla změnu nařízení za účelem vyřazení této třetí země ze společného seznamu EU bezpečných zemi původu. Návrh obsahuje podrobná ustanovení o podmínkách přenesení pravomoci na Komisi, včetně jeho doby trvání, možnosti jej kdykoliv zrušit, povinnosti Komise oznamovat přijetí aktů v přenesené pravomoci Evropskému parlamentu a Radě a skutečnosti, že akty v přenesené pravomoci mohou vstoupit v platnost, pouze pokud žádný z těchto orgánů nevznesl námitku ve lhůtě jednoho měsíce od tohoto oznámení.
 2015/0211 (COD)
 Návrh
 NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY,
 kterým se vytváří společný seznam EU bezpečných zemí původu pro účely směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/32/EU o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany a mění směrnice 2013/32/EU
 EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 78 odst. 2 písm. d) této smlouvy,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
 s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru
 5
 ,
 s ohledem na stanovisko Výboru regionů
 6
 ,
 v souladu s řádným legislativním postupem,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)Směrnice 2013/32/EU Evropského parlamentu a Rady
 7
 umožňuje členským státům uplatňovat zvláštní procesní pravidla, zejména zrychlené řízení a řízení na hranicích v přesně vymezených situacích v případě, že žádost o mezinárodní ochranu je pravděpodobně nedůvodná, včetně situací, kdy je žadatel státním příslušníkem země, která byla vnitrostátním právem označena za bezpečnou zemi původu a kterou navíc lze pro něj v jeho konkrétní situaci považovat za bezpečnou. Stejná pravidla lze použít na osoby bez státní příslušnosti ve vztahu k třetím zemím, ve kterých dříve běžně pobývaly.
 (2)Směrnice 2013/32/EU stanoví společná kritéria pro určení bezpečných třetích zemí původu na vnitrostátní úrovni. Pouze některé členské státy však ve svém vnitrostátním právu určily bezpečné země původu, což znamená, že ne všechny členské státy mohou v současnosti používat příslušné procesní možnosti stanovené směrnicí 2013/32/EU. Navíc vzhledem ke stávajícím rozdílům mezi vnitrostátními seznamy bezpečných zemí původu přijatými členskými státy, jež mohou vyplývat z rozdílného posuzování bezpečnosti určitých třetích zemí nebo z rozdílné povahy toků státních příslušníků třetích zemí, jimž členské státy čelí, neuplatňují členské státy v současnosti pojem bezpečná země původu, jak jej vymezuje směrnice 2013/32/EU, vždy vůči stejným třetím zemím.
 (3)Ve světle velmi prudkého nárůstu počtu žádostí o mezinárodní ochranu podaných v Unii, který zažíváme od roku 2014, a z toho vyplývajícího bezprecedentního tlaku na azylové systémy členských států uznala Unie potřebu posílit uplatňování ustanovení o bezpečné zemi původu ve směrnici 2013/32/EU, jakožto základního nástroje na podporu rychlého vyřizování žádostí, které jsou pravděpodobně nedůvodné. V souvislosti s nutností urychlit zpracovávání žádostí o azyl odkázala Evropská rada ve svých závěrech ze dne 25. a 26. června 2015 zejména na záměr Komise posílit ustanovení o bezpečné zemi původu ve směrnici 2013/32/EU uvedený v jejím sdělení o evropském programu pro migraci
 8
 , včetně případného vytvoření společného seznamu EU bezpečných zemí původu. Rada pro spravedlnost a vnitřní věci ve svých závěrech ze dne 20. července 2015 o bezpečných zemích původu navíc uvítala záměr Komise posílit ustanovení o bezpečné zemi původu ve směrnici 2013/32/EU, včetně případného vytvoření společného seznamu EU bezpečných zemí původu.
 (4)Společný seznam EU bezpečných zemí původu by měl být vytvořen na základě společných kritérií stanovených ve směrnici 2013/32/EU, protože to všem členským státům usnadní vést řízení spojená s uplatňováním pojmu bezpečné třetí země, a tudíž se zvýší celková účinnost azylových systémů členských států, pokud jde o žádosti o mezinárodní ochranu, které jsou pravděpodobně nedůvodné. Vytvoření společného seznamu EU bezpečných zemí bude rovněž řešit některé stávající rozdíly mezi vnitrostátními seznamy bezpečných zemí původu členských států, kvůli nimž se na žadatele o mezinárodní ochranu pocházející ze stejné třetí země nevztahují v členských státech vždy stejná řízení. Přestože by si členské státy měly zachovat právo uplatňovat nebo zavádět právní předpisy, které umožňují na vnitrostátní úrovni určit jiné třetí země než ty uvedené na společném seznamu EU bezpečných zemí původu, vytvoření tohoto společného seznamu zajistí, že tento pojem budou všechny členské státy uplatňovat jednotným způsobem na žadatele pocházející ze zemí, jež jsou na seznamu. To následně usnadní sblížení postupů a odradí žadatele o mezinárodní ochranu od sekundárních přesunů. V této souvislosti by měla být zvážena možnost přijmout v budoucnosti další harmonizační opatření, jež by mohla odstranit potřebu vnitrostátních seznamů bezpečných zemí původu, a to na základě zprávy předložené Komisí po uplynutí tří let od vstupu tohoto nařízení v platnost.
 (5)Ustanovení směrnice 2013/32/EU týkající se uplatňování pojmu bezpečná země původu by měla být použitelná na třetí země, které jsou uvedeny na společném seznamu EU vytvořeném tímto nařízením. To zejména znamená, že zahrnutí třetí země do společného seznamu EU bezpečných zemí původu nezakládá absolutní záruku bezpečnosti státních příslušníků této země, a tudíž nezbavuje nutnosti provést odpovídající individuální přezkoumání žádosti o mezinárodní ochranu. Navíc je vhodné připomenout, že v případě, kdy žadatel prokáže, že v jeho konkrétní situaci existují vážné důvody nepokládat danou zemi za bezpečnou, nemůže být označení této země jako bezpečné považováno v jeho případě za směrodatné.
 (6)Komise by měla pravidelně přezkoumávat situaci v třetích zemích, které jsou uvedeny na společném seznamu EU bezpečných zemí původu. V případě náhlé změny k horšímu ve třetí zemi na seznamu by Komisi měla být svěřena pravomoc přijmout akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, aby mohla na dobu jednoho roku pozastavit zahrnutí třetí země do seznamu, jestliže má na základě odůvodněného posouzení za to, že již nejsou splněny podmínky stanovené ve směrnici 2013/32/EU umožňující nahlížet na třetí zemi jako na bezpečnou zemi původu. Pro účely odůvodněného posouzení by měla Komise přihlédnout k řadě dostupných informačních zdrojů, zejména svým výročním zprávám o pokroku týkajícím se třetích zemí označených Evropskou radou za kandidátské země, pravidelným zprávám Evropské služby pro vnější činnost (ESVČ) a informacím od členských států, Evropské podpůrného úřadu pro otázky azylu (EASO), Vysokého komisaře OSN pro uprchlíky (UNHCR), Rady Evropy a dalších relevantních mezinárodních organizací. Komise by měla moci prodloužit pozastavení zařazení třetí země do společného seznamu EU o dobu nejvýše jednoho roku v případě, že navrhla změnu nařízení za účelem vyřazení této třetí země ze společného seznamu EU bezpečných zemi původu. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracování aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
 (7)V návaznosti na závěry Rady pro spravedlnost a vnitřní věci ze dne 20. července 2015 ohledně bezpečných zemí původu, ve kterých členské státy souhlasily s přednostním posouzením bezpečnosti západního Balkánu, zorganizoval EASO dne 2. září 2015 s členskými státy setkání na úrovni odborníků, na kterém bylo dosaženo obecné shody na tom, že Albánie, Bosna a Hercegovina, Kosovo*
 9
 , Bývalá jugoslávská republika Makedonie, Černá Hora a Srbsko by měly být považovány za bezpečné země původu ve smyslu směrnice 2013/32/EU.
 (8)V souladu se směrnicí 2013/32/EU se země považuje za bezpečnou zemi původu, pokud lze na základě tamější právní situace, uplatňování práva v rámci demokratického systému a obecné politické situace prokázat, že v ní obecně a soustavně nedochází k pronásledování podle článku 9 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU
 10
 , k mučení nebo nelidskému či ponižujícímu zacházení či trestům a k hrozbě z důvodu svévolného násilí v případě mezinárodního nebo vnitřního ozbrojeného konfliktu.
 (9)Na základě řady informačních zdrojů, včetně zejména pravidelných zpráv ESVČ a informací od členských států, EASO, UNHCR, Rady Evropy a dalších relevantních mezinárodních organizací se má za to, že několik třetích zemí splňuje kvalifikační podmínky bezpečné země původu.
 (10)Pokud jde o Albánii, právní základ pro ochranu proti pronásledování a špatnému zacházení dostatečně poskytují hmotněprávní a procesní právní předpisy o lidských právech a zákazu diskriminace, včetně členství u všech hlavních mezinárodních úmluv o lidských právech. Evropský soud pro lidská práva v roce 2014 shledal porušení lidských práv ve čtyřech případech ze 150 stížností. Nejsou žádné indicie o případech refoulement státních příslušníků Albánie. V roce 2014 členské státy měly za to, že 7,8 % (1040) žádostí o azyl podaných státními příslušníky Albánie bylo opodstatněných. Nejméně osm členských států určilo Albánii za bezpečnou zemi původu. Albánie byla Evropskou radou označena za kandidátskou zemi. V té době bylo zhodnoceno, že Albánie splnila kritéria stanovená Evropskou radou na jednání v Kodani ve dnech 21. a 22. června 1993, která se týkají stability institucí zaručujících demokracii, právní stát, lidská práva a respektování a ochranu menšin, a že tato kritéria bude muset Albánie i nadále plnit, aby se mohla stát členem v souladu s doporučeními uvedenými ve výroční zprávě o pokroku.
 (11)Pokud jde o Bosnu a Hercegovinu, její ústava stanoví základ pro sdílení pravomocí mezi konstitutivními národy země. Právní základ pro ochranu proti pronásledování a špatnému zacházení dostatečně poskytují hmotněprávní a procesní právní předpisy o lidských právech a zákazu diskriminace, včetně členství u všech hlavních mezinárodních úmluv o lidských právech. Evropský soud pro lidská práva v roce 2014 shledal porušení lidských práv v pěti případech z 1196 stížností. Nejsou žádné indicie o případech refoulement státních příslušníků Bosny a Hercegoviny. V roce 2014 členské státy měly za to, že 4,6 % (330) žádostí o azyl podaných státními příslušníky Bosny a Hercegoviny bylo opodstatněných. Nejméně devět členských států určilo Bosnu a Hercegovinu za bezpečnou zemi původu.
 (12)Pokud jde o Bývalou jugoslávskou republiku Makedonii, právní základ pro ochranu proti pronásledování a špatnému zacházení dostatečně poskytují základní hmotněprávní a procesní právní předpisy o lidských právech a zákazu diskriminace, včetně členství u všech hlavních mezinárodních úmluv o lidských právech. Evropský soud pro lidská práva v roce 2014 shledal porušení lidských práv v šesti případech z 502 stížností. Nejsou žádné indicie o případech refoulement státních příslušníků Bývalé jugoslávské republiky Makedonie. V roce 2014 členské státy měly za to, že 0,9 % (70) žádostí o azyl podaných státními příslušníky Bývalé jugoslávské republiky Makedonie bylo opodstatněných. Nejméně sedm členských států určilo Bývalou jugoslávskou republiku Makedonii za bezpečnou zemi původu. Bývalá jugoslávská republika Makedonie byla Evropskou radou označena za kandidátskou zemi. V té době bylo zhodnoceno, že Bývalá jugoslávská republika Makedonie splnila kritéria stanovená Evropskou radou na jednání v Kodani ve dnech 21. a 22. června 1993, která se týkají stability institucí zaručujících demokracii, právní stát, lidská práva a respektování a ochranu menšin, a že tato kritéria bude muset Bývalá jugoslávská republika Makedonie i nadále plnit, aby se mohla stát členem v souladu s doporučeními uvedenými ve výroční zprávě o pokroku.
 (13)Pokud jde o Kosovo*, právní základ pro ochranu proti pronásledování a špatnému zacházení dostatečně poskytují hmotněprávní a procesní právní předpisy o lidských právech a zákazu diskriminace. Kosovo* nepřistoupilo k příslušným mezinárodním nástrojům v oblasti lidských práv, jako je EÚLP, z důvodu neexistence mezinárodního konsensu ohledně jeho statusu coby svrchovaného státu. Nejsou žádné indicie o případech refoulement státních příslušníků Kosova. V roce 2014 členské státy měly za to, že 6,3 % (830) žádostí o azyl podaných státními příslušníky Kosova* bylo opodstatněných. Nejméně šest členských států určilo Kosovo* za bezpečnou zemi původu.
 (14)Pokud jde o Černou Horu, právní základ pro ochranu proti pronásledování a špatnému zacházení dostatečně poskytují hmotněprávní a procesní právní předpisy o lidských právech a zákazu diskriminace, včetně členství u všech hlavních mezinárodních úmluv o lidských právech. Evropský soud pro lidská práva v roce 2014 shledal porušení lidských práv v jednom případě ze 447 stížností. Nejsou žádné indicie o případech refoulement státních příslušníků Černé Hory. V roce 2014 členské státy měly za to, že 3,0 % (40) žádostí o azyl podaných státními příslušníky Černé Hory bylo opodstatněných. Nejméně devět členských států určilo Černou Horu za bezpečnou zemi původu. Černá Hora byla Evropskou radou označena za kandidátskou zemi a byla zahájena vyjednávání. V té době bylo zhodnoceno, že Černá Hora splnila kritéria stanovená Evropskou radou na jednání v Kodani ve dnech 21. a 22. června 1993, která se týkají stability institucí zaručujících demokracii, právní stát, lidská práva a respektování a ochranu menšin, a že tato kritéria bude muset Černá Hora i nadále plnit, aby se mohla stát členem v souladu s doporučeními uvedenými ve výroční zprávě o pokroku.
 (15)Pokud jde o Srbsko, ústava stanoví základ pro samosprávu menšin v oblasti vzdělávání, používání jazyka, informací a kultury. Právní základ pro ochranu proti pronásledování a špatnému zacházení dostatečně poskytují hmotněprávní a procesní právní předpisy o lidských právech a zákazu diskriminace, včetně členství u všech hlavních mezinárodních úmluv o lidských právech. Evropský soud pro lidská práva v roce 2014 shledal šestnáct případů porušení lidských práv z 11 490 stížností. Nejsou žádné indicie o případech refoulement státních příslušníků Srbska. V roce 2014 členské státy měly za to, že 1,8 % (400) žádostí o azyl podaných státními příslušníky Srbska bylo opodstatněných. Nejméně devět členských států určilo Srbsko za bezpečnou zemi původu. Srbsko bylo Evropskou radou označeno za kandidátskou zemi a byla zahájena vyjednávání. V té době bylo zhodnoceno, že Srbsko splnilo kritéria stanovená Evropskou radou na jednání v Kodani ve dnech 21. a 22. června 1993, která se týkají stability institucí zaručujících demokracii, právní stát, lidská práva a respektování a ochranu menšin, a že tato kritéria bude muset Srbsko i nadále plnit, aby se mohlo stát členem v souladu s doporučeními uvedenými ve výroční zprávě o pokroku.
 (16)Pokud jde o Turecko, právní základ pro ochranu proti pronásledování a špatnému zacházení dostatečně poskytují hmotněprávní a procesní právní předpisy o lidských právech a zákazu diskriminace, včetně členství u všech hlavních mezinárodních úmluv o lidských právech. Evropský soud pro lidská práva v roce 2014 shledal 94 případů porušení lidských práv z 2899 stížností. Nejsou žádné indicie o případech refoulement státních příslušníků Turecka. V roce 2014 členské státy měly za to, že 23,1 % (310) žádostí o azyl podaných státními příslušníky Turecka bylo opodstatněných. Jeden členský stát určil Turecko za bezpečnou zemi původu. Turecko bylo Evropskou radou označeno za kandidátskou zemi a byla zahájena vyjednávání. V té době bylo zhodnoceno, že Turecko splnilo kritéria stanovená Evropskou radou na jednání v Kodani ve dnech 21. a 22. června 1993, která se týkají stability institucí zaručujících demokracii, právní stát, lidská práva a respektování a ochranu menšin, a že tato kritéria bude muset Turecko i nadále plnit, aby se mohlo stát členem v souladu s doporučeními uvedenými ve výroční zprávě o pokroku.
 (17)Jelikož cílů tohoto nařízení nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jej z důvodu rozsahu nebo účinků činnosti může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou rovněž v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné k dosažení tohoto cíle.
 (18)Toto nařízení respektuje základní práva a ctí zásady uznané v Listině.
 (19)[V souladu s článkem 3 Protokolu č. 21 o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, oznámily tyto členské státy své přání účastnit se přijímání a používání tohoto nařízení]
 OR
 [V souladu s články 1 a 2 Protokolu č. 21 o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, a aniž je dotčen článek 4 uvedeného protokolu, se tyto členské státy neúčastní přijímání tohoto nařízení a toto nařízení pro ně není závazné ani použitelné.]
 OR
 [V souladu s články 1 a 2 Protokolu č. 21 o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, a aniž je dotčen článek 4 uvedeného protokolu, se Spojené království neúčastní přijímání tohoto nařízení a toto nařízení pro ně není závazné ani použitelné.
 V souladu s článkem 3 Protokolu č. 21 o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, oznámilo Irsko (dopisem ze dne ...) své přání účastnit se přijímání a používání tohoto nařízení.]
 OR
 [V souladu s článkem 3 Protokolu č. 21 o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, oznámilo Spojené království (dopisem ze dne ...) své přání účastnit se přijímání a používání tohoto nařízení.
 V souladu s články 1 a 2 Protokolu (č. 21) o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o fungování Evropské unie, a aniž je dotčen článek 4 uvedeného protokolu, se Irsko neúčastní přijímání tohoto nařízení a toto nařízení pro ně není závazné ani použitelné.]
 (20)V souladu s články 1 a 2 Protokolu č. 22 o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto nařízení a toto nařízení pro ně není závazné ani použitelné,
 PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
 Článek 1
 Předmět
 Tímto nařízením se vytváří společný seznam EU bezpečných zemí původu, které se považují za bezpečné země původu ve smyslu směrnice 2013/32/EU.
 Článek 2
 Společný seznam EU bezpečných zemí původu
 1.
 Třetí země uvedené v příloze I tohoto nařízení jsou bezpečné země původu.
 2.
 Komise pravidelně přezkoumává situaci v třetích zemích, které jsou uvedeny na společném seznamu EU bezpečných zemí původu, na základě řady informačních zdrojů, včetně zejména pravidelných zpráv ESVČ a informací od členských států, EASO, UNHCR, Rady Evropy a dalších relevantních mezinárodních organizací.
 3.
 Každá změna společného seznamu EU bezpečných zemí původu se přijímá v souladu s řádným legislativním postupem.
 4.
 Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 3, za účelem pozastavení zařazení třetí země do společného seznamu EU bezpečných zemí původu.
 Článek 3
 Vyřazení třetí země ze společného seznamu EU bezpečných zemí původu v případě náhlé změny situace
 1.
 Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
 2.
 V případě náhlé změny situace v třetí zemi, která je uvedena na společném seznamu EU bezpečných zemí původu, provede Komise odůvodněné posouzení, zda daná země plní podmínky stanovené v příloze I směrnice 2013/32/EU, a pokud tyto podmínky nejsou již plněny, přijme v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie rozhodnutí, kterým pozastaví zařazení této třetí země do společného seznamu EU na dobu jednoho roku.
 3.
 V případě, že Komise navrhla změnu tohoto nařízení za účelem vyřazení třetí země ze společného seznamu EU bezpečných zemí původu, může na základě odůvodněného posouzení uvedeného v druhém odstavci prodloužit platnost rozhodnutí přijatého v přenesené pravomoci podle druhého odstavce o nejdéle jeden rok.
 4.
 Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v tomto článku je svěřena Komisi na dobu pěti let ode dne [the date of entry into force of this Regulation]. Komise vypracuje zprávu o přenesení pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
 5.
 Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v tomto článku kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie, nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
 6.
 Přijetí aktu v přenesené pravomoci podle tohoto článku Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
 7.
 Akt v přenesené pravomoci přijatý podle tohoto článku vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě jednoho měsíce ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví.
 Článek 4
 Změny směrnice 2013/32/EU
 Směrnice 2013/32/ EU se mění takto:
 1)
 V článku 36 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
 „1. Třetí země, která je určená vnitrostátním právem jako bezpečná země původu v souladu s touto směrnicí nebo která je na společném seznamu EU bezpečných zemí původu vytvořeným nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. XXXX/2015* [this regulation], může být po individuálním přezkoumání žádosti považována za bezpečnou zemi původu pro konkrétního žadatele, pouze pokud:
 a) žadatel má státní příslušnost této země nebo
 b)
 žadatel je osobou bez státní příslušnosti a dříve v této zemi běžně pobýval
 a žadatel nepředložil žádné závažné důvody pro to, aby tuto zemi nebylo možno v jeho konkrétní situaci považovat za bezpečnou, a mohl tak být uznán za osobu požívající mezinárodní ochrany podle směrnice 2011/95/EU.“
 2)
 V článku 37 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
 „1. Členské státy mohou pro účely posuzování žádostí o mezinárodní ochranu ponechat v platnosti nebo přijmout právní předpisy, které v souladu s přílohou I umožní na vnitrostátní úrovni označení bezpečných zemí původu, jež jsou jiné než země uvedené na společném seznamu EU bezpečných zemí původu vytvořeném nařízením (EU) č. XXXX/2015 [this regulation]“.
 3)
 V příloze I se nadpis nahrazuje tímto:
 „Určení bezpečných zemí původu pro účely článku 36 a čl. 37 odst. 1“.
 ____________
 *
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. XXXX/2015 ze dne [date], kterým se vytváří společný seznam EU bezpečných zemí původu pro účely směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/32/EU o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany a mění směrnice 2013/32/EU
 Článek 5
 Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
 Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v členských státech v souladu se Smlouvami.
 V Bruselu dne
 Za Evropský parlament
 Za Radu
 předseda
 předseda
 (1)
 COM(2015) 240 final, 13.5.2015.
 (2)
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU ze dne 13. prosince 2011 o normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany, o jednotném statusu pro uprchlíky nebo osoby, které mají nárok na doplňkovou ochranu, a o obsahu poskytnuté ochrany (Úř. věst. L 337, 20.12.2011, s. 9).
 (3)
 * Tímto označením nejsou dotčeny postoje k otázce statusu a označení je v souladu s rezolucí Rady bezpečnosti OSN 1244/99 a se stanoviskem Mezinárodního soudního dvora k vyhlášení nezávislosti Kosova.
 (4)
 Lesbické ženy, gayové, bisexuálové, transsexuálové a intersexuálové.
 (5)
 Úř. věst C , , s. .
 (6)
 Úř. věst C , , s. .
 (7)
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/32/EU ze dne 26. června 2013 o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany, Úř. věst. L 180, 29.6.2013, s. 60.
 (8)
 COM(2015) 240 final, 13.5.2015.
 (9)
 * Tímto označením nejsou dotčeny postoje k otázce statusu a označení je v souladu s rezolucí Rady bezpečnosti OSN 1244/99 a se stanoviskem Mezinárodního soudního dvora k vyhlášení nezávislosti Kosova.
 (10)
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU ze dne 13. prosince 2011 o normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany, o jednotném statusu pro uprchlíky nebo osoby, které mají nárok na doplňkovou ochranu, a o obsahu poskytnuté ochrany (přepracované znění) (Úř. věst. L 337, 20.12.2011, s. 9).
 ---documentbreak---
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 9.9.2015
 COM(2015) 452 final
 PŘÍLOHA
 NávrhuNAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY,kterým se vytváří společný seznam EU bezpečných zemí původu pro účely směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/32/EU o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany a mění směrnice 2013/32/EU
 PŘÍLOHA
 Společný seznam EU bezpečných zemí původu uvedený v článku 2
 Albánie,
 Bosna a Hercegovina,
 Bývalá jugoslávská republika Makedonie,
 Kosovo*
 1
 ,
 Černá Hora,
 Srbsko,
 Turecko.
 (1)
 * Tímto označením nejsou dotčeny postoje k otázce statusu a označení je v souladu s rezolucí Rady bezpečnosti OSN 1244/1999 a se stanoviskem Mezinárodního soudního dvora k vyhlášení nezávislosti Kosova.


type: wikipedia

text:
A Bacardi (bəˈkɑɹdi) a világ legnagyobb, teljes egészében családi tulajdonban lévő szeszesital-előállító vállalata, ami több mint 100 országban állít elő és forgalmaz szeszes italokat és italkeverékeket. Az azonos néven kapható rummárka világviszonylatban az egyik legkeresettebb. A konszern több mint 200 további márkájához tartozik a Martini, Grey Goose Vodka, Bombay Sapphire Gin, Dewar's Scotch Whisky, továbbá a tequila-márkák közül a Cazadores.
 Története
 A Bacardi & Ca. nevű céget 1862. február 4-én alapította a spanyol származású "Don" Facundo Bacardi Massó (1814-1887) Santiago de Cuba-ban. A cég 1877-ben elnyerte az első aranymedált a spanyolországi világkiállításon a minőségéért.
 1910-ben létrehozták az első töltőüzemet külföldön, Barcelonában. Ezzel a Bacardi Kuba első nemzetközi szinten is működő vállalata lett. 1916-ban töltőüzemet alapítottak New Yorkban, és 1934-ben desztillálóüzemet Mexikóban. 1934-ben egy műhelyt építettek fel Puerto Ricóban, hogy az Amerikai Egyesült Államok drasztikus behozatali vámjait kikerüljék. 1959-ben, a kubai forradalom alatt a Bacardi család az USA-ba emigrált, ahol még azt is sikerült elérniük, hogy a nemzetközi márkajogokat, így az eredeti erjesztést megtartsák. Ennek ellenére nagyon különbözik a Bacardi cég által előállított fehér rum az ugyanebben az időben Kubában készített rumoktól, amiket ma a hagyományos formájában Kubában és Nicaraguában termelnek. A Kubában a régi eljárással készített rumokat a Ron Caney márkanévvel látják el.
 Az 1970-es évek végére a Bacardi a világ legnagyobb szeszesital-márkája lett. A Bacardi világszerte öt vállalatra tagolódott (Mexikó: Bacardi y Comañía S.A. de C.V., Puerto Rico: Bacardi Corporation, Bahamák: Bacardi & Company Limited, Bermuda: Bacardi International Limited), amelyeket 1992-ben a Bacardi Limited (székhelye: Hamilton, Bermuda) fogott össze. Röviddel ezután a Bacardi megszerezte a Martini & Rosso vállalatcsoportot és számos további márkát is. A rumelőállító cégekből egy nemzetközi szeszesital-konszern jött létre.
 A Bacardinak 2007-ben világszerte 38 székhelye van, amelyek közül 14 rumokkal, 10 martinival és vermutokkal, 7 pedig whiskeyvel foglalkozik.
 Források
 Bacardi Rum alapítva: Kuba, 1862 - Gastromania.hu
 A Bacardi hivatalos oldala
 Élelmiszeripari cégek
 Bermuda


jurisdiction: EU

text:
 Tähtis õiguslik teade
 |
 52005PC0144
 Ettepanek Nõukogu määrus millega muudetakse Nõukogu määrust (EÜ) nr 2605/2000, millega kehtestatakse muu hulgas Hiina Rahvavabariigist pärit teatavate elektrooniliste kaalude impordi suhtes lõplikud dumpinguvastased tollimaksud /* KOM/2005/0144 lõplik */
 Brüssel 15.4.2005KOM(2005) 144 lõplikEttepanekNÕUKOGU MÄÄRUSmillega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 2605/2000, millega kehtestatakse muu hulgas Hiina Rahvavabariigist pärit teatavate elektrooniliste kaalude impordi suhtes lõplikud dumpinguvastased tollimaksud(komisjoni esitatud)SELETUSKIRIAugustis 2004 teatas komisjon määrusega (EÜ) nr 1408/2004 uut eksportijat käsitleva läbivaatamise algatamisest vastavalt nõukogu määrusele (EÜ) nr 2605/2000, millega kehtestatakse teatavate muuhulgas Hiina Rahvavabariigist pärit elektrooniliste kaalude (REWS) impordi suhtes lõplikud dumpinguvastased tollimaksud. Kõnealuse määrusega tunnistati kehtetuks tollimaks kahe läbivaatamise algatamist nõudnud Hiina sidusettevõtte – Shanghai Excell M&E Enterprise Co, Ltd ja Shanghai Adeptech Precision Co, Ltd (edaspidi „taotleja“) – impordi suhtes ning nähti ette kõnealuse impordi registreerimine.Uurimise tulemustest lähtuvalt ei täida taotleja turumajandusliku kohtlemise tingimusi ning teda tuleb kohelda individuaalselt ja kehtestada talle individuaalne tollimaksumäär 52,6%.Seega tehakse ettepanek, et nõukogu võtaks vastu lisatud määruse ettepaneku, et avaldada see Euroopa Liidu Teatajas hiljemalt 3. mail 2005.EttepanekNÕUKOGU MÄÄRUSmillega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 2605/2000, millega kehtestatakse muu hulgas Hiina Rahvavabariigist pärit teatavate elektrooniliste kaalude impordi suhtes lõplikud dumpinguvastased tollimaksudEUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 22. detsembri 1995. aasta määrust (EÜ) nr 384/96 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed (edaspidi „algmäärus”),[1] eriti selle artikli 11 lõiget 4,võttes arvesse komisjoni ettepanekut, mis esitati pärast konsulteerimist nõuandekomiteega,ning arvestades järgmist:A. KEHTIVAD MEETMEDPraegu kehtivad meetmed seoses teatavate Hiina Rahvavabariigist (edaspidi „HRV“) pärit elektrooniliste kaalude importimisega ühendusse seisnevad lõplikes dumpinguvastastes tollimaksudes, mis kehtestati nõukogu määrusega (EÜ) nr 2605/2000.[2] Sama määrusega kehtestati dumpinguvastased tollimaksud ka Taiwanist ja Korea Vabariigist pärit elektrooniliste kaalude impordi suhtes.B. KÄESOLEV UURIMINE1. Läbivaatamise taotlusPärast HRVst pärit elektrooniliste kaalude suhtes lõplike dumpinguvastaste tollimaksude kehtestamist sai komisjon kahelt Hiina sidusettevõttelt (Shanghai Excell M&E Enterprise Co, Ltd ja Shanghai Adeptech Precision Co, Ltd – edaspidi „taotleja“) taotluse algatada uut eksportijat käsitlev läbivaatamine seoses määrusega (EÜ) nr 2605/2000 vastavalt algmääruse artikli 11 lõikele 4. Nimetatud taotleja väitis, et ta ei ole seotud ühegi HRV eksportiva tootjaga, kelle puhul elektrooniliste kaalude suhtes kohaldatakse dumpinguvastaseid meetmeid. Lisaks sellele väitis ta, et ta ei ole eksportinud elektroonilisi kaalusid ühendusse algse uurimisperioodi jooksul (s.t ajavahemikus 1. septembrist 1998 kuni 31. augustini 1999), kuid alustas elektrooniliste kaalude eksportimist ühendusse pärast seda.2. Uut eksportijat käsitleva läbivaatamise algatamineKomisjon vaatas läbi taotleja poolt esitatud tõendid ja pidas neid piisavaks, et põhjendada läbivaatamise algatamist kooskõlas algmääruse artikli 11 lõikega 4. Pärast konsulteerimist nõuandekomiteega ja pärast kommenteerimisvõimaluse andmist ühenduse asjaomasele tööstusele algatas komisjon määrusega (EÜ) nr 1408/2004[3] määruse (EÜ) nr 2605/2000 läbivaatamise taotleja suhtes ning alustas uurimise.Vastavalt komisjoni määrusele, millega algatati läbivaatamine, tühistati 30,7% suurune dumpinguvastane tollimaks, mis oli kehtestatud määrusega (EÜ) nr 2605/2000 taotleja poolt toodetud elektrooniliste kaalude impordi suhtes. Samal ajal anti tolliasutustele vastavalt algmääruse artikli 14 lõikele 5 korraldus astuda samme asjaomase impordi registreerimiseks.3. Vaatlusalune toodeKäesoleva läbivaatamise alla kuuluv toode on sama, mille uurimise alusel kehtestati HRVst pärit elektroonilistele kaalude impordi suhtes kehtivad meetmed – s.t jaemüügi alal kasutatav elektrooniline kaal maksimummassile kuni 30 kg, millel on kaalu, ühikuhinna ja makstava hinna digitaalne näidik (koos nimetatud andmete trükkimiseks vajaliku vahendiga või ilma selleta), mida tavaliselt deklareeritakse CN-koodi ex 8423 81 50 (TARICi kood 8423 81 50 10) all ning mis on pärit HRVst.4. Huvitatud isikudKomisjon teatas taotlejale ja eksportiva riigi esindajatele ametlikult läbivaatamise algatamisest. Huvitatud isikutele anti võimalus oma seisukohad kirjalikult ja suuliselt teatavaks teha.Komisjon saatis taotlejale ka turumajandusliku kohtlemise taotluse vormid ja küsimustiku ja sai vastused ettenähtud aja jooksul. Komisjon püüdis leida ja kontrollida kõiki andmeid, sealhulgas turumajandusliku kohtlemise taotlust, mida ta dumpingu kindlakstegemise seisukohast vajalikuks pidas ja teostas taotleja ruumide kontrolli.5. UurimisperioodDumpingu uurimine hõlmas ajavahemikku 1. juulist 2003 kuni 30. juunini 2004 (“uurimisperiood”).C. UURIMISE TULEMUSED1. Uue eksportija kõlblikkusUurimine kinnitas, et taotleja ei olnud eksportinud vaatlusalust toodet esialgse uurimisperioodi jooksul ja et ta oli alustanud vaatlusaluse toote ühendusse eksportimist pärast nimetatud ajavahemikku.Lisaks sellele suutis taotleja tõestada, et ta ei ole seotud ühegi HRV eksportija või tootjaga, kelle suhtes kohaldatakse HRVst pärit elektrooniliste kaalude impordi suhtes kehtestatud dumpinguvastaseid meetmeid.Sellest tulenevalt leidis kinnitust, et taotlejat tuleb vaadelda uue eksportijana vastavalt algmääruse artikli 11 lõikele 4.2. Turumajanduslik kohtlemineVastavalt algmääruse artikli 2 lõike 7 punktile b määratakse HRVst pärit importi käsitlevates dumpinguvastastes uurimistes normaalväärtus kindlaks vastavalt nimetatud artikli lõigetele 1–6 nende tootjate puhul, kes vastavad algmääruse artikli 2 lõike 7 punktis c osutatud tingimustele, st tingimustele, kus samasuguse toote valmistamine ja müük toimuvad turumajanduse tingimustes. Kõnealused tingimused on esitatud kokkuvõtlikult järgmisena:majandustegevust käsitlevad otsused tehakse lähtuvalt turusituatsioonist ja ilma riigi märkimisväärse sekkumiseta ning kulud peegeldavad turuväärtusi;äriühingutel on üks selge peamiste raamatupidamisdokumentide kogum, mida auditeeritakse sõltumatult kooskõlas rahvusvaheliste raamatupidamisstandarditega („IAS“) ning kohaldatakse kõikidel eesmärkidel;puuduvad varasemast mitteturumajanduslikust süsteemist üle võetud moonutused;pankroti- ja asjaõigusega tagatakse stabiilsus ja õiguskindlus;kursside ümberarvestus toimub turukursside alusel.Taotleja taotles turumajanduslikku kohtlemist vastavalt algmääruse artikli 2 lõike 7 punktile b. Ühenduses on tavaks kontrollida, kas sidusettevõtete grupp tervikuna täidab turumajandusliku kohtlemise tingimusi. Seepärast paluti Shanghai Adeptech Precision Co, Ltd ja Shanghai Excell M&E Enterprise Co, Ltd täita turumajandusliku kohtlemise taotluse vormid. Mõlemad ettevõtted tagastasid turumajanduse kohtlemise taotluse vormid etteantud tähtaja jooksul.Komisjon püüdis leida kogu vajalikku teavet ja kontrollida eespool nimetatud taotluse vormides esitatud teavet asjaomaste ettevõtete ruumides.Tõdeti, et taotleja suhtes ei tuleks kohaldada turumajanduslikku kohtlemist, kuna mõlemad kõnealused Hiina sidusettevõtted ei täida algmääruse artikli 7 lõike 2 punktis c sätestatud kahte esimest tingimust.Esimest tingimust vaadeldes täheldati, et ühe kõnealuse Hiina tootja asutamisleping lubab oma riikliku kontrolliga partneril, kes ei halda ettevõtte vara ja kes on ilmselt ainult ruumide üürileandja, nõuda kompensatsiooni, kui ettevõte ei saavuta tootmise, müügi ja kasumi eesmärke. Lisaks oli vaja kohalike pädevate asutuste heakskiitu, et tunnistada hooned põhivaraks ja alustada maakasutusõiguse amortiseerimisega. Peale selle ei olnud üks Hiina tootjatest kunagi maksnud maakasutusõiguse maksu ja oli saanud kasu kolmandate isikute antud maksuvabade pangatagatiste pealt. Eespool nimetatud asjaoludel ja pidades silmas fakti, et ettevõte ei suutnud tõestada, et majandustegevust käsitlevad otsused tehakse vastavalt turusituatsioonile turuväärtust arvestades ja riigi märkimisväärse sekkumiseta, leiti, et kõnealune tingimus ei ole täidetud.Teist tingimust vaadeldes leiti, et taotleja rikub teatud rahvusvahelisi raamatupidamisstandardeid (IAS). IAS 1: taotleja rikkus kolme raamatupidamise põhialust – tekkepõhisuse printsiipi, konservatiivsusprintsiipi ja sisu ülimuslikkuse printsiipi. Taotleja ei vasta ka IAS 2 (Varud) nõuetele – hooneid ei olnud IAS 16 kohaselt arvele võetud ega amortiseerituks tunnistatud ja maakasutusõiguse maksu ei amortiseeritud IAS 38 kohaselt. Kõigele lisaks rikuti ka IAS 21 valuutakursside muutuste mõjudest ja IAS 36 varade väärtuse languse kohta. Asjaolu, et auditiaruanded ei kajasta enamust IAS rikkumisi, näitab, et auditit ei viidud läbi IAS nõuetele vastavalt.Tuleb ka rõhutada, et ühe Hiina sidustootja 2001. rahandusaastat käsitlevas auditiaruandes juba märgiti inventariga seostuvaid probleeme, samas kui 2002. ja 2003. rahandusaasta auditiaruanded märkisid, et ettevõte ei ole rakendanud asjaomaseid tegevuspõhimõtteid varade väärtuse languse sätete suhtes. Eespool nimetatud probleemid olid niisiis korduvad ja neid tõstatati auditeerimisel tagajärjetult aastast aastasse. See on teine tegur, mis näitab selgelt, et taotleja raamatupidamine ei ole usaldusväärne.Taotlejale ja ühenduse tööstusele anti võimalus kommenteerida eespool esitatud järeldusi. Pärast konsulteerimist nõuandekomiteega teatati taotlejale, et turumajanduslikku kohtlemist ei saa kohaldada. Ühenduse tööstus ei esitanud kommentaare. Taotleja väitel puudus riigi sekkumine, kulud peegeldasid turuväärtusi ja eespool nimetatud IAS ei ole käesoleva juhtumi puhul kohaldatav.Lisaks väitis üks asjaomastest Hiina tootjatest, et ettevõtte tõhususega seotud kompensatsiooninõue on ka turumajanduse tingimustes ühisettevõtte lepingus tavaline. Teine tootja pidas normaalseks seda, et ettevõte ei maksa üüri projekti käivitamisjärgus. Lõpuks järeldas komisjon, et hoonete amortisatsioon ja maakasutusõiguste amortiseerimine ei ole ettevõtte eripärad ja Hiina pädevad asutused ei ole sellest tulenevalt kasumit saanud.Kõnealused väited tuli tagasi lükata. Esiteks, kuigi üksnes ühisettevõtte olemasolu, nagu kõnealuses uurimises, ei tõesta riigi sekkumist, sisaldab asutamisleping mehhanisme, mis võimaldavad riigil sekkuda. Eelkõige asjaolu, et Hiina osapoole (s.t kohalikel pädevatel asutustel) õigus nõuda kompensatsiooni ei piirdu juhtumiga, kui üüri ei maksta. Hiina osapoolel on seega ulatuslikumad õigused kui lihtsalt üürileandjal. Teiseks, riigile tuli maksta üüri esimeste tegevusaastate eest. Kõik erandid üüri maksmise suhtes oleksid pidanud lepingus kajastuma. Lõpuks kinnitab asjaolu, et taotleja möönis, et ettevõtted ise ei otsusta hoonete amortisatsiooni ja maakasutusõiguse amortiseerimist, järeldust selle kohta, et riik võib märgatavalt sekkuda taotleja majandustegevust käsitlevate otsuste tegemisse.Taotleja põhiargument teise tingimusega seoses oli, et HRV raamatupidajad ei ole IAS kasutusele võtnud. Taotleja lisas, et standardeid ei järgitud, kuid kinnitas, et komisjoni mainitud IAS ei kehtinud käesoleval uurimisperioodil. Leiti siiski, et kõik lõigus 17 nimetatud IAS sätted olid uurimisperioodi ajal jõus.Oma kommentaarides lõplikke järelduste avaldamise järel väitis taotleja, et otsust kahele Hiina sidustootjale turumajanduslike kohtlemise tingimuste mittekohaldamise kohta ei tehtud kolme kuu jooksul uurimise algatamisest, nagu näeb ette algmääruse artikli 2 lõike 7 punkt c. Taotleja väite kohaselt mõjutas see komisjoni otsust jätta kontrollimata mõnede sidusettevõtete ja tootja poolt esitatud teave võrdlusriigi osas, mis mõjutas uurimise tulemust negatiivselt.Mis puutub kolmekuulise tähtaja argumenti, siis nimetatud ajalimiit ei too kaasa õiguslikke tagajärgi. Samuti tuleb märkida, et turumajandusliku kohtlemise taotluse vormid olid puudulikult täidetud ning tarvilik oli mitmete põhimõtteliste selgituste ning lisateabe saamine, mistõttu uurimises tekkis viivitusi. Kahele kõnealusele Hiina eksportivale sidustootjale anti nende enda soovil tähtaegade pikendust, et esitada asjaomaseid selgitusi ja lisateavet. Kuna nad ei saanud kontrollrühma vastu võtta 2004. aasta oktoobri algul, toimusid kontrollkäigud nimetatud kuu teisel poolel, mistõttu turumajandusliku kohtlemise otsuse tegemine taas edasi lükkus. Seepärast tehti järeldus, et turumajandusliku kohtlemise kindlaksmääramine on kehtiv ka selle vastuvõtmise kolmekuulise tähtaja ületamise korral.Komisjon kontrollis asjassepuutuvat vajalikku teavet kohapeal taotleja ruumide kontrollimise käigus ja arvestas kogu kõnealuste sidusettevõtete poolt esitatud teavet uue eksporthinna arvutamisel. Seega ei oma asjaolu, et kontrollkäike kõnealuste sidusettevõtete ruumides ei tehtud, taotleja suhtes kahjustavat mõju. Mis puudutab tootjat võrdlusriigis, siis võrdlusriigi tootja suhtes tehtud järeldused on sätestatud põhjendustes 29 kuni 41.Arvestades eespool olevaid järeldusi järeldati, et taotleja ei täitnud algmääruse artikli 2 lõike 7 punkti c tingimusi ja seepärast ei saa kohaldada turumajanduslikku kohtlemist.3. Individuaalne kohtlemineTaotleja nõudis ka individuaalset kohtlemist juhul, kui turumajanduslikku kohtlemist ei kohaldata. Esitatud teabe põhjal leiti, et kaks kõnealust Hiina sidusettevõtet täidavad kõiki algmääruse artiklis 9 lõikes 5 ette nähtud individuaalse kohtlemise nõudeid.Seega järeldati, et taotleja suhtes tuleb rakendada individuaalset kohtlemist.4. DumpingNormaalväärtusa) VõrdlusriikVastavalt algmääruse artikli 2 lõike 7 punktile a tuleb mitteturumajanduslike riikide puhul ning ulatuses, mil turumajanduslikku kohtlemist ei saa kohaldada, siirderiikide puhul normaalväärtus määrata võrdlusriigis kehtivate hindade või arvestusliku väärtuse põhjal.Käesoleva läbivaatamise algatamise määruses viitas komisjon kavatsusele kasutada sobiva võrdlusriigina Indoneesiat, eesmärgiga määrata normaalväärtus HRV jaoks ning kutsus huvitatud isikuid üles seda kommenteerima. Indoneesia oli juba võrdlusriik esialgse uurimise ajal.Huvitatud isikud ei esitanud kõnealuse valiku osas vastuväiteid. Indoneesia tootja, kes tegi koostööd esialgse uurimise ajal, tegi koostööd ka käesoleva uurimise ajal ning täitis komisjoni küsimustiku.Tuleb märkida, et enne kui langetati otsus kõige sobivama võrdlusriigi suhtes, saadeti küsimustikud ka Korea Vabariiki, Taiwani ja Jaapanisse, kuid nimetatud tootjad ei teinud koostööd.Pidades silmas eespool öeldut ja eriti asjaolu, et Indoneesiat kasutati võrdlusriigina ka esialgse uurimise ajal, ning puuduvad märgid, et Indoneesia sobivus võrdlusriigiks oleks muutunud, tehti järeldus Indoneesia sobivuse kohta võrdlusriigiks vastavalt algmääruse artikli 2 lõike 7 punktile a.Taotleja käsitles esialgse uurimise ja käesoleva uurimise metoodika vahelise diskrimineeriva muutusena asjaolu, et Indoneesia tootja ruumides ei teostatud kontrollkäike käesoleva uurimise jooksul, ehkki asjaomane käik tehti esialgse uurimise jooksul. Lisaks pidas taotleja diskrimineerivaks kontrollimata teabe kasutamist normaalväärtuse arvutamisel mitteturumajanduslike riikide eksportivate tootjate puhul, ehkki turumajanduslike riikide uut eksportijat käsitleva läbivaatamise ajal eksportiva tootja suhtes nii ei toimita. Taotleja väitis mittekonfidentsiaalses toimikus esitatud teabele toetudes, et Indoneesia tootja vastused on ilmselt ebaadekvaatsed ja nende põhjal saaks arvutada arvestusliku normaalväärtuse vaid esialgselt.Vastavalt algmääruse artiklile 16 ei ole kontrollkäigud kohustuslikud. Seega ei saa pidada diskrimineerivaks kontrollkäikude ärajätmist. Asjaolu, et kõnealuse läbivaatamise käigus ei teostatud Indoneesia tootja ruumides kontrollkäiku, ei tähenda, et esitatud teavet ei analüüsitud põhjalikult. Indoneesia tootja esitatud teave vastas esialgse uurimise käigus esitatud teabele, mida kontrolliti kohapeal ja küsimustike vastustes esitatud dokumentaalse tõendusmaterjali põhjal. Sellest teabest piisas arvestusliku normaalväärtuse üksikasjalikuks arvutamiseks nagu alljärgnevalt kirjeldatakse. Asjaolu, et taotleja ei leidnud mittekonfidentsiaalsest toimikust kõiki Indoneesia tootja esitatud teabe konfidentsiaalseid seiku, ei muuda nimetatud teavet ebaadekvaatseks normaalväärtuse arvutamisel. Lõpuks, taotleja ei väitnud, et mittekonfidentsiaalne toimik ei sisalda piisavalt üksikasjalikke kokkuvõtteid, mille põhjal saaks esitatud konfidentsiaalset teavet mõista.Eelnevat silmas pidades lükatakse tagasi taotleja kommentaarid kontrollkäigu ja ebaadekvaatse teabe kohta.b) Normaalväärtuse kindlaksmääramineVastavalt algmääruse artikli 2 lõike 7 punktile a määrati normaalväärtus kahele asjaomasele Hiina eksportivale tootjale võrdlusriigi tootjatelt saabunud teabe põhjal. Kuigi asjaomase tootja toodang ja eksportmüük olid märkimisväärsed, peeti nende müüki sõltumatutele klientidele Indoneesia turul koguseliselt ebapiisavaks. Seega tuleb määrata normaalväärtus toote tüüpide arvestusliku väärtusaluse põhjal, mida saab võrrelda taotleja asjaomaste ühendusse eksporditavate toodetega s.t Indoneesias toodetud elektrooniliste kaalude tootmiskulude põhjal, lisades mõistliku müügisumma, üldised ning halduskulud ja kasumi.Üldiste ja halduskuludena kasutati Indoneesia tootjate ja ka ühe kaasatud sidustootja kulusid siseturu müügi osas.Kasumimarginaali arvutamisel oli vaja kasutada esialgse uurimise teavet, kuna puudus Indoneesia tootja piisav müügikogus sõltumatutele klientidele siseturul. Otsustati kasutada kasumimarginaali, mida kasutati esialgse uurimise ajal arvestusliku normaalväärtuse määramisel Taiwani elektrooniliste kaalude impordi osas. Kõnealust marginaali peeti sobivaks, sest puudus muu teave sarnaste Indoneesia toodete müügi kasumlikkuse osas. Tuleb samuti märkida, et Taiwani eksportivate tootjate müüdud elektroonilised kaalud Taiwani siseturul olid kõik madalama klassi elektroonilised kaalud nagu võrdlusriigi tootja poolt toodetud elektroonilised kaaludki.Taotleja väitis, et vastavalt algmääruse artikli 11 lõikele 9 tuleb normaalväärtuse määramisel rakendada sama metoodikat kui esialgse uurimise ajal, s.t müügihindu. Taotleja väitis ka, et ei ole mingit märki, et asjaomase ettevõtte üldised ja halduskulud oleksid kajastunud esialgses uurimises, kuna esialgses määruses puuduvad sellekohased märked. See võib näidata, et esialgses uurimises kasutatavat metoodikat muudeti taotleja kahjuks. Lisaks väitis ta, et ei ole tavaks valida esialgse uurimisperioodi kasumlikkuse määramiseks muud turgu kui võrdlusriigi turg.Arvestades neid väiteid ja nagu on öeldud punktis 37, kasutati siseturu müügist saadava kasumi arvestuslikku normaalväärtust Taiwanis läbiviidud esialgse uurimise ajal, sest siseturu müük Indoneesia turul oli uurimisperioodi jooksul normaalväärtuse arvestamiseks müügihindade põhjal ebapiisav. Nii ei olnud esialgse uurimise ajal, kui arvestati müügihinda, mitte arvestuslikku väärtust. Sel põhjusel ei sisalda esialgne määrus üksikasju üldiste ja halduskulude kohta. Lisaks tuleb märkida, et kui oleks kasutatud mõnede elektrooniliste kaalude hindu Indoneesia turul, oleks saadud normaalväärtus olnud kõrgem. Sama oleks juhtunud ka siis, kui arvestusliku normaalväärtusena oleks kasutatud mõnda Indoneesia sisemüügist saadavat kasumimarginaali. Seega on ebakorrektne väita, et metoodikat muudeti taotleja kahjuks.EkspordihindKaks asjaomast Hiina eksportivat tootjat müüsid kõnealuseid elektroonilisi kaale Samoas ja Taiwanis registreeritud sidusettevõtete (turustajate) kaudu. Ekspordihind määrati esimese ühenduses asuva sõltumatu ostja tasutud või tasumisele kuuluva edasimüügihinna alusel.VõrdlusNormaalväärtuse võrdlemine eksporthinnaga toimus nii tehasest hankimise tasandil kui ka samal kaubanduslikul tasandil. Õiglase võrdluse tagamiseks võeti vastavalt algmääruse artikli 2 lõikele 10 arvesse tegurite erinevusi, mille puhul oli näidatud, et need mõjutavad hindu ja hindade võrreldavust. Selle alusel tehti vajaduse korral füüsiliste omaduste, transpordikulude, käitlemiskulude ja vahendustasude kohandusi.Näiteks tehti üks kohandus normaalväärtusest kõikide printerseadete väärtuse väljajätmisega. Lisaks, kuna mõnel mudelil, mida müüsid kaks kõnealust Hiina eksportivat sidustootjat müügiga tegeleva sidusettevõtte kaudu ühendusse, oli kontrollpoolus, kohandati normaalväärtust kontrollpooluse väärtuse arvesse võtmiseks.Kui kõnealustel Hiina eksportiva tootmise sidusettevõtetel olid sarnased ülesanded vahendustegevuse alal töötavate ametnikega, tehti vastavalt algmääruse artikli 2 lõike 10 punktile i kohandus vahendusteenuse eksporthinna arvessevõtmiseks. Kõnealuse vahendustasu määr arvutati otseste tõendite põhjal, mis viitasid sellistele ülesannetele. Niisiis võeti vahendusteenuse arvutamisel arvesse turustamisega tegelevate sidusettevõtete üldiseid ja halduskulusid kahe asjaomase Hiina tootja toodetud vaatlusaluse toote müümisel.Taotleja väitel on võrdlusriigis müüdud mudelil kõrgemad spetsifikaadid ja see mõjutas märgatavalt hinna võrreldatavust.Kuna taotleja ei toonud ühtegi näidet väidetava kõrgema spetsifikaadi kohta ega väidetava mõju kohta hinna võrreldavusele, ei saa kõnealust väidet arvestada.Taotleja väitis, et teatavat teavet, mis esitati pärast küsimustikele vastuste saamist, oleks tulnud kasutada transpordi ja käitluskulude ekspordihinna kohandamise arvutamisel.Seda väidet arvestati ja ekspordihinda tõsteti.Taotleja väitis, et normaalväärtust tuleks kohandada müügijärgsete-, garantii- ja krediitkulude osas. Ta väitis ka, et Indoneesia tootja sidusettevõtted ja Indoneesia turustaja vahel allkirjastatud lepingust tulenevad kulud tuleks normaalväärtusest maha arvata.Kõnealused väited lükati tagasi, sest taotleja nimetatud kulud ei kuulunud ei tootmiskulude ega ka üldiste ja halduskulude hulka, mida kasutati arvestusliku normaalväärtuse määramisel. Seega ei ole põhjust neid kulusid normaalväärtusest maha arvata.Taotleja väitel ei luba algmääruse artikli 2 lõike 10 punkt i asjaomaste sidusettevõtete eksporthinnast maha arvata vahendusteenust, sest tegelikku vahendustasu ei makstud. Igal juhul, kui eksporthinnas oleks tehtud selliseid kohandusi, oleks tulnud teha sarnaseid kohandusi ka normaalväärtuses, kuna Indoneesia tootja sidusettevõte täitis samu ülesandeid kui taotleja sidusettevõtted. Lisaks väitis taotleja Taiwani kaudu toimuva müügi suhtes, et kohanduse arvutamisel võeti arvesse tootmise ja juhtimisega seotud kulusid. Jagamine oleks pidanud põhinema Taiwani ettevõttes elektrooniliste kaalude turustamise ja müügi alal töötavate inimeste arvul, mitte kogu turustamise ja müügi alal töötavate inimeste arvul.Artikli 2 lõike 10 punktis i ei nõuta, et tegelikult oleks makstud vahendustasu hinnalisana, eriti kui turustaja on seotud eksportiva tootjaga ja turustaja ülesanne sarnaneb vahendusteenuse alal töötavate ametnike omaga. Kohandus tuleks teha, kui osapooled ei tegutse volitaja-vahendaja suhte alusel, vaid saavutavad samasuguse majandustulemuse ostja ja müüjana tegutsedes. Taotleja sidusettevõtted maksustasid kogu eksportmüügi sõltumatute klientidele ja määrasid kindlaks müügihinna, kui viimased neile tellimuse esitasid. See ei olnud nii Indoneesia tootja sidusettevõtte puhul, kelle üldiseid ja halduskulusid kasutati normaalväärtuse arvutamisel. Indoneesia turul toimus müük teise sidusettevõtte kaudu ning nagu on juba selgitatud käesoleva dokumendi 51 lõigus ja ei kasutatud normaalväärtuse arvutamisel kõnealuse ettevõtte üldisi ja halduskulusid. Seetõttu ei olnud sobiv teha kõnealust normaalväärtuse kohandust ja taotleja väidet ei saanud arvesse võtta.Mis puudutab vahendustasude arvestamise kohandust, tuleb rõhutada, et taotleja, kuigi temalt spetsiaalselt nõuti, ei esitanud piisavalt üksikasju, mis oleks lubanud tema üldised ja halduskulud teistmoodi jaotada. Arvestades seda lükatakse taotleja nõue kohanduse osas vahendusteenuse arvutamisel tagasi.DumpingumarginaalVastavalt algmääruse artikli 2 lõikele 11 võrreldi kaalutud keskmist normaalväärtust liikide kaupa vastavate vaatlusaluse toote kaalutud keskmiste ekspordihindadega.Võrdlemisel ilmnes dumpingu olemasolu. Vastavalt ühenduses kehtivale tavale arvutati üks dumpingumarginaal kahele asjaomasele Hiina tootjale. Kõnealune dumpingumarginaal väljendatuna protsentides vaba netohinna suhtes ühenduse piiril enne tollimaksu sissenõudmist on kõnealuste sidusettevõtetele, Shanghai Adeptech Precision Co, Ltd ja Shanghai Excell M&E Enterprise Co, Ltd, 52,6%.D. LÄBIVAADATAVATE MEETMETE MUUTMINEUurimistulemustest lähtuvalt järeldati, et taotleja suhtes tuleb kehtestada lõplik dumpinguvastane tollimaks saadud dumpingumarginaali alusel. Kõnealune marginaal on väiksem kui üleriigiline kahju kõrvaldamist võimaldav tase, mis määrati HRV suhtes esialgse uurimise käigus.Sellest tulenevalt on elektrooniliste kaalude impordi suhtes kohaldatav muudetud dumpinguvastane tollimaks Shanghai Adeptech Precision Co, Ltd ja Shanghai Excell M&E Enterprise Co, Ltd suhtes 52,6%.E. TAGASIULATUVA JÕUGA DUMPINGUVASTASED TOLLIMAKSUDEespool nimetatud uurimistulemustest lähtudes kehtestatakse taotleja suhtes tagasiulatuva jõuga dumpinguvastane tollimaks vaatlusaluse toote eest, mis kuulub registreerimisele vastavalt komisjoni määruse (EÜ) nr 1408/2004 artiklile 3.F. AVALIKUSTAMINEKõiki huvitatud isikuid teavitati olulistest faktidest ja kaalutlustest, mille põhjal kavatseti taotleja suhtes kohaldada elektrooniliste kaalude impordi suhtes muudetud lõplikku dumpinguvastast tollimaksu ja nõuda kõnealune tollimaks sisse tagasiulatuvalt registreerimisele kuulunud impordi suhtes. Kommentaarid vaadati läbi ja võeti võimalust mööda arvesse.Käesolev läbivaatamine ei mõjuta kuupäeva, millal määrusega (EÜ) nr 2605/2000 kehtestatud meetmed kaotavad kehtivuse algmääruse artikli 11 lõike 2 alusel,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:Artikkel 1Määruse (EÜ) nr 2605/2000 artikli 1 lõikes 2 olev tabel asendatakse järgmisega:Riik | Ettevõte | Tollimaksumäär | TARIC lisakood |Hiina Rahvavaba-riik | Shanghai Adeptech Precision Co, Ltd No. 3217 Hong Mei Road, Shanghai 201103, People’s Republic of China | 52,6% | A561 |Shanghai Excell M&E Enterprise Co., Ltd No. 1688 Huateng Road, Huaxin Town, Qingpu District, Shanghai, People’s Republic of China | 52,6% | A561 |Kehtestatud tollimaksuga maksustatakse tagasiulatuvalt ka vaatlusaluse toote import, mis on registreeritud vastavalt komisjoni määruse (EÜ) nr 1408/2004 artiklile 3.Tolliametitele antakse korraldus peatada vaatlusaluse Hiina Rahvavabariigist pärit ja ettevõtetes Shanghai Adeptech Precision Co, Ltd ja Shanghai Excell M&E Enterprise Co, Ltd toodetud toote registreerimine.Kui ei ole sätestatud teisiti, kohaldatakse kehtivaid tollimaksualaseid sätteid.Artikkel 2Käesolev määrus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas .Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.Brüssel,Nõukogu nimeleesistuja
 [1] EÜT L 56, 6.3.1996, lk 1. Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 461/2004 (ELT L 77, 13.3.2004, lk 12).
 [2] EÜT L 301, 30.11.2000, lk 42.
 [3] ELT L 256, 3.8.2004, lk 8.