text:
 28.4.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 109/1
 Pouze původní texty EHK/OSN mají právní účinek podle mezinárodního veřejného práva. Je nutné ověřit status a datum vstupu tohoto předpisu v platnost v nejnovější verzi dokumentu EHK/OSN o statusu TRANS/WP.29/343, který je k dispozici na internetové adrese
 http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 Předpis Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK/OSN) č. 14 – Jednotná ustanovení pro schvalování typu vozidel týkající se kotevních úchytů bezpečnostních pásů, systémů kotevních úchytů ISOFIX a kotevních úchytů horního upínání ISOFIX
 Zahrnuje veškerá platná znění až po:
 Doplňku 1 k sérii změn 07 – Datum vstupu v platnost: 19. srpna 2010
 OBSAH
 PŘEDPIS
 1.
 Oblast působnosti
 2.
 Definice
 3.
 Žádost o schválení
 4.
 Schválení
 5.
 Specifikace
 6.
 Zkoušky
 7.
 Kontrola v průběhu a po statických zkouškách kotevních úchytů bezpečnostních pásů
 8.
 Změny a rozšíření schválení typu vozidla
 9.
 Shodnost výroby
 10.
 Postihy za neshodnost výroby
 11.
 Návod k obsluze vozidla
 12.
 Definitivní ukončení výroby
 13.
 Názvy a adresy technických zkušeben provádějících schvalovací zkoušky a správních orgánů
 14.
 Přechodná ustanovení
 PŘÍLOHY
 Příloha 1 –
 Sdělení týkající se případných schválení (nebo rozšíření nebo odmítnutí či odnětí nebo definitivního ukončení výroby) typu vozidla z hlediska kotevních úchytů bezpečnostních pásů a systémů kotevních úchytů ISOFIX a kotevních úchytů horního upínání ISOFIX podle předpisu č. 14.
 Příloha 2 –
 Uspořádání značky schválení typu
 Příloha 3 –
 Umístění účinných kotevních úchytů pásu
 Příloha 4 –
 Postup pro určení bodu H a skutečného úhlu trupu pro místa k sedění v motorových vozidlech
 Dodatek 1 –
 Popis trojrozměrného zařízení ke stanovení bodu H
 Dodatek 2 –
 Trojrozměrný vztažný systém
 Dodatek 3 –
 Vztažné údaje týkající se míst k sedění
 Příloha 5 –
 Napínací přípravek
 Příloha 6 –
 Minimální počet kotevních úchytů a umístění dolních kotevních úchytů
 Dodatek 1 –
 Umístění dolních kotevních úchytů – pouze požadavky na úhly
 Příloha 7 –
 Dynamická zkouška jako alternativa statické zkoušky pevnosti kotevních úchytů bezpečnostních pásů
 Příloha 8 –
 Požadavky na figurínu
 Příloha 9 –
 Systémy kotevních úchytů ISOFIX a kotevní úchyty horního upínání ISOFIX
 1. OBLAST PŮSOBNOSTI
 Tento předpis se vztahuje na:
 a)
 vozidla kategorií M a N (1) s ohledem na jejich kotevní úchyty bezpečnostních pásů určených pro dospělé cestující na sedadlech směřujících dopředu nebo dozadu;
 b)
 vozidla kategorie M1 s ohledem na jejich systémy kotevních úchytů ISOFIX a jejich kotevní úchyty horního upínání ISOFIX určené pro dětské zádržné systémy ISOFIX. Ostatní vozidla vybavená kotevními úchyty ISOFIX musí také vyhovět ustanovením tohoto předpisu.
 2. DEFINICE
 Pro účely tohoto předpisu:
 2.1
 „schválením vozidla“ se rozumí schválení typu vozidla vybaveného kotevními úchyty pro dané typy bezpečnostních pásů;
 2.2
 „typem vozidla“ se rozumí kategorie motorových vozidel, která se neliší v takových zásadních hlediscích, jako jsou rozměry, tvary a materiály součástí nosné konstrukce vozidla nebo nosné konstrukce sedadla, ke kterým jsou případně připojeny kotevní úchyty bezpečnostních pásů a systémy kotevních úchytů ISOFIX a kotevní úchyty horního upínání ISOFIX, a je-li pevnost kotevních úchytů zkoušena dynamickou zkouškou, vlastnosti každé součásti zádržného systému, zejména funkce omezovače zátěže mající vliv na síly působící na kotevní úchyty bezpečnostních pásů;
 2.3
 „kotevními úchyty bezpečnostního pásu“ se rozumějí části nosné konstrukce vozidla nebo sedadla nebo ostatních částí vozidla, k nimž musí být pásy připevněny;
 2.4
 „účinným kotevním úchytem pásu“ se rozumí bod užívaný obvykle v souladu s bodem 5.4 ke stanovení úhlu každé části bezpečnostního pásu vzhledem k jeho uživateli, tj. bod, v němž je nutno připevnit popruh, aby se dosáhlo stejného polohy jako při užívání pásu, a který může, ale nemusí být skutečným kotevním úchytem pásu podle tvarového uspořádání upevňovacích součástí pásu a jejich připevnění ke kotevnímu úchytu.
 2.4.1
 Například v případě:
 2.4.1.1
 užívá-li se k vedení popruhu na nosné konstrukci vozidla nebo sedadla, považuje se za účinný kotevní úchyt pásu střed hrany tohoto vodítka v místě, kde popruh vychází z vodítka na straně uživatele pásu; a
 2.4.1.2
 probíhá-li pás od uživatele přímo k navíječi připevněnému k nosné konstrukci vozidla nebo sedadla bez prostřednictví vodítka popruhu, považuje se za účinný kotevní úchyt pásu průsečík osy cívky k ukládání popruhu s rovinou procházející střednicí popruhu na cívce;
 2.5
 „podlahou“ se rozumí dolní část karosérie vozidla spojující vozidlo s postranními stěnami. V této souvislosti zahrnuje žebra, zápustky a případně jiné výztuhy, i když jsou pod podlahou, jako například podélníky a příčníky;
 2.6
 „sedadlem“ se rozumí nosná konstrukce, která může, ale nemusí být nedílnou součástí konstrukce vozidla a zahrnuje i výplně včetně čalounění, a poskytuje místo k sedění jedné dospělé osobě; tento termín zahrnuje jak jednotlivé sedadlo, tak část lavicového sedadla odpovídající jednomu místu k sedění;
 2.6.1
 „předním sedadlem cestujícího“ se rozumí každé sedadlo, kde „nejvíce vpředu se nalézající bod H“ daného sedadla je před svislou příčnou rovinou procházející bodem R řidiče nebo je v této rovině;
 2.7
 „skupinou sedadel“ se rozumí buď sedadlo lavicového typu, nebo sedadla sice oddělená, avšak uspořádaná vedle sebe (tj. s krajními předními kotevními úchyty jednoho sedadla v přímce nebo před krajními zadními kotevními úchyty a v přímce nebo za krajními předními kotevními úchyty jiného sedadla), poskytující místo k sedění jedné nebo více dospělým osobám;
 2.8
 „lavicovým sedadlem“ se rozumí úplná nosná konstrukce s čalouněním poskytující nejméně dvě místa k sedění pro dospělé osoby;
 2.9
 „typem sedadla“ se rozumí kategorie sedadel, která se neliší v takových zásadních hlediscích, jako jsou:
 2.9.1
 tvar, rozměry a materiály kostry sedadla,
 2.9.2
 typy a rozměry seřizovacích systémů a všech zajišťovacích systémů sedadla,
 2.9.3
 typ a rozměry kotevních úchytů pásů na sedadle, ukotvení sedadla a příslušných částí nosné konstrukce vozidla;
 2.10
 „ukotvením sedadla“ se rozumí systém součástí vozidla, kterým je zajištěno připevnění soupravy sedadel k nosné konstrukci vozidla, včetně příslušných částí nosné konstrukce vozidla;
 2.11
 „seřizovacím systémem“ se rozumí zařízení, jímž se může sedadlo nebo jeho části seřídit do polohy přizpůsobené tvarům těla sedící osoby. Toto zařízení má zejména dovolit:
 2.11.1
 podélný posuv;
 2.11.2
 svislý posuv;
 2.11.3
 úhlový posuv;
 2.12
 „posuvným (odklápěcím) systémem“ se rozumí zařízení, s jehož pomocí lze sedadlo nebo některou jeho část posunout nebo otočit bez pevné přechodné pozice, aby bylo možno zajistit snadný přístup do prostoru za tímto sedadlem;
 2.13
 „zajišťovacím systémem“ se rozumí každé zařízení, které udržuje sedadlo nebo jeho části v jakékoliv provozní poloze a zahrnuje i zařízení zajišťující opěradlo vůči sedadlu i sedadlo vůči vozidlu;
 2.14
 „vztažnou zónou“ se rozumí prostor mezi dvěma svislými podélnými rovinami vzdálenými od sebe 400 mm, ležícími symetricky k bodu H a definovanými rotací kulové hlavice měřicího přístroje ze svislé do vodorovné polohy, jak je popsáno v předpisu č. 21, příloze 1. Přístroj se umístí podle popisu v uvedené příloze k předpisu č. 21 a nastaví na maximální délku 840 mm;
 2.15
 „funkcí omezovače zatížení hrudníku“ se rozumí část bezpečnostního pásu a/nebo sedadla a/nebo vozidla určenou k omezení úrovně zádržných sil působících na hrudník cestujícího v případě kolize;
 2.16
 „ISOFIX“ je systém pro připojení dětských zádržných systémů k vozidlům, který má dva tuhé kotevní úchyty na vozidle, dvě odpovídající tuhá připojení na dětském zádržném systému a prostředek omezující rotaci dětského zádržného systému kolem vlastní osy;
 2.17
 „místem ISOFIX“ se rozumí systém umožňující instalovat:
 a)
 buď univerzální dopředu směrovaný dětský zádržný systém ISOFIX definovaný v předpisu č. 44;
 b)
 nebo polouniverzální dopředu směrovaný dětský zádržný systém ISOFIX definovaný v předpisu č. 44;
 c)
 nebo polouniverzální dozadu směrovaný dětský zádržný systém ISOFIX definovaný v předpisu č. 44;
 d)
 nebo polouniverzální bočně směrovaný dětský zádržný systém ISOFIX definovaný v předpisu č. 44;
 e)
 nebo dětský zádržný systém ISOFIX v určitých vozidlech definovaný v předpisu č. 44;
 2.18
 „dolním kotevním úchytem ISOFIX“ se rozumí jedna tuhá vodorovná tyč o kruhovém profilu s průřezem 6 mm, vystupující ze stavby vozidla nebo sedadla a sloužící k uchycení a zadržení dětského zádržného systému ISOFIX za pomoci třmenů ISOFIX;
 2.19
 „kotevním systémem ISOFIX“ se rozumí systém složený ze dvou dolních kotevních úchytů ISOFIX, který je navržen pro připevnění dětského zádržného systému ISOFIX v kombinaci s protirotačním zařízením;
 2.20
 „připevněním ISOFIX“ se rozumí jedno nebo dvě spojení splňující požadavky předpisu č. 44, která vystupují z konstrukce dětského zádržného systému ISOFIX a jsou kompatibilní s dolním kotevním úchytem ISOFIX;
 2.21
 „dětským zádržným systémem ISOFIX“ se rozumí dětský zádržný systém splňující požadavky předpisu č. 44, který musí být připevněn ke kotevním úchytům systému ISOFIX;
 2.22
 „zařízením pro působení statické síly (ZPSS)“ se rozumí zkušební přípravek, který zapojuje kotevní úchyty systému ISOFIX vozidla a který se používá pro ověření pevnosti a schopnosti nosné konstrukce vozidla nebo sedadla omezit rotaci při statické zkoušce. Zkušební přípravek je popsán na obrázcích 1 a 2 přílohy 9;
 2.23
 „protirotační zařízení“
 a)
 protirotační zařízení pro univerzální dětský zádržný systém ISOFIX se skládá z horního upínání ISOFIX;
 b)
 protirotační zařízení pro polouniverzální dětský zádržný systém ISOFIX se skládá z horního upínání, palubní desky vozidla nebo opěrné nohy určené k omezení rotace zádržného zařízení během čelního nárazu;
 c)
 pro univerzální i polouniverzální dětský zádržný systém ISOFIX netvoří sedadlo vozidla systému ISOFIX samo o sobě protirotační zařízení;
 2.24
 „kotevním úchytem horního upínání ISOFIX“ se rozumí prvek výbavy, kupř. tyč, který je umístěn v definované zóně a konstruován pro uchycení spojky popruhu horního upínání ISOFIX a přenášení jeho zádržné síly na nosnou konstrukci vozidla;
 2.25
 „spojovacím dílem horního upínání ISOFIX“ se rozumí zařízení určené k připevnění do kotevnímu úchytu horního upínání ISOFIX;
 2.26
 „hákem horního upínání ISOFIX“ se rozumí spojovací díl horního upínání ISOFIX obvykle používaný k připevnění popruhu horního upínání ke kotevnímu úchytu horního upínání ISOFIX, jak je definováno na obrázku 3 přílohy 9 tohoto předpisu;
 2.27
 „popruhem horního upínání ISOFIX“ se rozumí popruh (nebo rovnocenný předmět), který vystupuje z vrchní části dětského zádržného systému ISOFIX ke kotevnímu úchytu horního upínání ISOFIX a který je vybaven zařízením umožňujícím seřízení, zařízením pro uvolnění tahu a spojovacím dílem horního upínání ISOFIX;
 2.28
 „vodicí zařízení“ je určeno k pomoci osobě provádějící instalaci dětského zádržného systému ISOFIX fyzickým naváděním připevňovacích prvků ISOFIX, kterými je vybaven dětský zádržný systém ISOFIX, do správné polohy vůči dolnímu kotevnímu úchytu ISOFIX pro usnadnění spojení;
 2.29
 „označovacím přípravkem ISOFIX“ se rozumí prostředek informující osobu, která hodlá instalovat dětský zádržný systém ISOFIX, o místech systému ISOFIX ve vozidle a jednotlivých odpovídajících místech kotevního systému ISOFIX;
 2.30
 „přípravkem dětského zádržného systému“ se rozumí přípravek v souladu s některou ze sedmi velikostních tříd ISOFIX definovaných v bodě 4 přílohy 17 – dodatku 2 předpisu č. 16, a zejména jehož rozměry jsou uvedeny na obrázcích 1 až 7 ve výše zmíněném bodě 4. Tento přípravek dětského zádržného systému (child restraint fixture, CFR) se používají v předpisu č. 16 pro kontrolu, jaké jsou třídy velikosti dětských zádržných systémů ISOFIX, které lze použít na místech ISOFIX vozidla. Jeden z přípravků CFR označovaný jako ISO/F2 (B), který je popsán na obrázku 2 uvedeného bodu 4, se v předpisu č. 14 používá ke kontrole umístění a možnosti přístupu ke všem kotevním systémům ISOFIX.
 3. ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ
 3.1
 Žádost o schválení typu vozidla s ohledem na případné kotevní úchyty pásů, systémy kotevních úchytů ISOFIX a kotevní úchyty horního upínání ISOFIX předkládá výrobce vozidla nebo jeho řádně pověřený zástupce.
 3.2
 K žádosti musí být přiloženy níže uvedené dokumenty ve trojím vyhotovení a tyto náležitosti:
 3.2.1
 výkresy celkové nosné konstrukce vozidla ve vhodném měřítku ukazující pozice kotevních úchytů pásů, účinných kotevních úchytů pásů (v případě potřeby), systémů kotevních úchytů ISOFIX a případně kotevních úchytů horního upínání ISOFIX, a podrobné výkresy kotevních úchytů pásů, případně systémů kotevních úchytů ISOFIX, případně kotevních úchytů horního upínání ISOFIX, a bodů, ke kterým jsou připevněny;
 3.2.2
 specifikace použitých materiálů, které by mohly negativně ovlivnit pevnost kotevních úchytů pásů, systémů kotevních úchytů ISOFIX a případně kotevních úchytů horního upínání ISOFIX;
 3.2.3
 technický popis kotevních úchytů pásů, systémů kotevních úchytů ISOFIX a případně kotevních úchytů horního upínání ISOFIX;
 3.2.4
 v případě kotevních úchytů pásů, systémů kotevních úchytů ISOFIX a kotevních úchytů horního upínání ISOFIX, jsou-li připevněné ke konstrukci sedadla:
 3.2.4.1
 podrobný popis typu vozidla z hlediska konstrukce sedadel, ukotvení sedadel a jejich seřizovacích a zajišťovacích systémů;
 3.2.4.2
 výkresy sedadel, jejich ukotvení k vozidlu a jejich seřizovacích a zajišťovacích systémů provedených ve vhodném měřítku a dostatečně podrobné;
 3.2.5
 důkaz, že bezpečnostní pás nebo zádržný systém použitý ve schvalovací zkoušce kotevních úchytů vyhovuje předpisu č. 16 v případě, kdy výrobce vozidla zvolí alternativní zkoušku dynamické pevnosti;
 3.3
 Výrobce podle své volby předloží zkušebně vozidlo představující typ vozidla, které má technická zkušebna provádějící schvalovací zkoušky schválit, nebo součásti vozidla považované za zásadní pro zkoušku kotevních úchytů pásů, systémů kotevních úchytů ISOFIX a případně kotevních úchytů horního upínání ISOFIX;
 4. SCHVÁLENÍ
 4.1
 Jestliže vozidlo předložené ke schválení podle tohoto předpisu splňuje příslušné požadavky tohoto předpisu, schválení takového typu vozidla se udělí;
 4.2
 Každému schválenému typu se přidělí číslo schválení. Jeho první dvě číslice (nyní 07, což odpovídá sérii změn 07) uvádějí sérii změn, která zahrnuje poslední podstatné technické změny předpisu v době vydání schválení. Stejná smluvní strana nesmí přidělit stejné číslo jinému typu vozidla, jak je definován v bodě 2.2 výše;
 4.3
 Schválení nebo rozšíření nebo odmítnutí či odnětí schválení nebo definitivní ukončení výroby typu vozidla podle tohoto předpisu se smluvním stranám dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, oznámí na formuláři podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu;
 4.4
 Na každém vozidle, které vyhovuje typu vozidla schválenému podle tohoto předpisu, se viditelně a na snadno přístupném místě uvedeném ve formuláři schválení umístí mezinárodní značka schválení, která se skládá z:
 4.4.1
 kružnice, ve které je písmeno „E“, za nímž je uvedeno rozlišovací číslo státu, který udělil schválení; (2)
 4.4.2
 číslo tohoto předpisu vpravo od kružnice předepsané v bodě 4.4.1;
 4.4.3
 písmeno „e“ vpravo od čísla tohoto předpisu v případě schválení typu podle dynamické zkoušky v příloze 7;
 4.5
 V případě, že vozidlo vyhovuje schválenému typu vozidla podle jednoho nebo více jiných předpisů uvedených v příloze k dohodě v zemi, která udělila schválení podle tohoto předpisu, symbol předepsaný v bodě 4.4.1 se nemusí opakovat; v takovém případě další čísla a symboly všech předpisů, podle kterých bylo uděleno schválení v zemi, která udělila schválení podle tohoto předpisu, se umístí ve svislých sloupcích vpravo od symbolu předepsaného v bodě 4.4.1;
 4.6
 Značka schválení typu musí být zřetelně čitelná a nesmazatelná;
 4.7
 Značka schválení typu se umístí poblíž tabulky s údaji o vozidle připevněné výrobcem nebo přímo na ni;
 4.8
 V příloze 2 tohoto předpisu jsou uvedeny příklady uspořádání značky schválení typu;
 5. SPECIFIKACE
 5.1 Definice (viz příloha 3)
 5.1.1 Bod H je vztažný bod podle definice v bodě 2.3 přílohy 4 tohoto předpisu, který musí být určen podle postupu uvedeného v příloze;
 5.1.1.1 Bod H je vztažný bod odpovídající bodu H podle definice bodu 5.1.1, který bude určen pro všechny obvyklé polohy, v nichž je sedadlo používáno;
 5.1.1.2 Bod R je vztažný bod sedění definovaný v bodě 2.4 přílohy 4 tohoto předpisu;
 5.1.2 Trojrozměrný vztažný systém je definovaný v dodatku 2 přílohy 4 tohoto předpisu;
 5.1.3 Body L1 a L2 jsou dolní účinné kotevní úchyty pásu;
 5.1.4 Bod C je bod umístěný 450 mm svisle nad bodem R. Pokud však vzdálenost S definovaná v bodě 5.1.6 není kratší než 280 mm a výrobce zvolí alternativní vzorec BR = 260 mm + 0,8 S uvedený v bodě 5.4.3.3, je svislá vzdálenost mezi C a R 500 mm;
 5.1.5 Úhly α1 a α2 jsou úhly mezi vodorovnou rovinou a rovinami kolmými na podélnou střední rovinu vozidla a procházejí bodem H1 a body L1 a L2;
 5.1.6 S je vzdálenost v milimetrech účinných horních kotevních úchytů pásů od vztažné roviny P, která je rovnoběžná s podélnou střední rovinou vozidla a je definována takto:
 5.1.6.1
 je-li místo k sedění dostatečně určeno tvarem sedadla, je rovinou P střední rovina tohoto sedadla;
 5.1.6.2
 není-li místo k sedění dostatečně určeno;
 5.1.6.2.1
 je rovinou P pro sedadlo řidiče svislá rovina rovnoběžná s podélnou střední rovinou vozidla, která prochází středem volantu v rovině věnce volantu, když je volant, pokud je seřiditelný, ve své středové poloze;
 5.1.6.2.2
 rovina P pro sedadlo předního krajního cestujícího je rovina souměrná s rovinou P řidiče;
 5.1.6.2.3
 rovina P pro zadní krajní místo k sedění stanovuje výrobce pod podmínkou, že jsou zachovány tyto mezní hodnoty vzdálenosti A mezi podélnou střední rovinou vozidla a rovinou P:
 A je rovno nebo větší než 200 mm, je-li lavicové sedadlo určeno pouze pro dva cestující,
 A je rovno nebo větší než 300 mm, je-li lavicové sedadlo určeno pro více než dva cestující.
 5.2 Obecné specifikace
 5.2.1 Kotevní úchyty bezpečnostních pásů musí být navrženy, vyrobeny a umístěny tak, aby:
 5.2.1.1
 umožňovaly instalaci vhodného bezpečnostního pásu. Kotevní úchyty pásů krajních předních míst musí být vhodné pro bezpečnostní pásy s navíječem a vodicím válečkem popruhu, zvláště s přihlédnutím k pevnostním vlastnostem kotevních úchytů pásů, pokud výrobce nedodá vozidlo vybavené jinými typy bezpečnostních pásů s navíječi. Jestliže jsou kotevní úchyty vhodné jen pro určité typy bezpečnostních pásů, musí být tyto typy uvedeny ve formuláři zmíněném v bodě 4.3 výše;
 5.2.1.2
 zmenšovaly na nejmenší možnou míru nebezpečí sklouznutí pásu, když je správně nasazen;
 5.2.1.3
 zmenšovaly na nejmenší možnou míru nebezpečí poškození popruhu stykem s ostrými tuhými částmi nosné konstrukce vozidla nebo sedadla;
 5.2.1.4
 umožňovaly, aby vozidlo při obvyklém používání splňovalo ustanovení tohoto předpisu;
 5.2.1.5
 u kotevních úchytů, které zaujímají různé polohy tak, aby dovolovaly nastupování osob do vozidla a upoutání cestujících, platí požadavky tohoto předpisu pro kotevní úchyty v účinné zadržovací poloze;
 5.2.2 Jakýkoli systém kotevních úchytů ISOFIX a jakýkoli kotevní úchyt horního upínání ISOFIX, který je instalován nebo má být instalován pro dětské zádržné systémy ISOFIX, musí být navržen, vyroben a umístěn tak, aby:
 5.2.2.1
 jakýkoli systém kotevních úchytů ISOFIX a jakýkoli kotevní úchyt horního upínání ISOFIX umožnil vozidlu při obvyklém použití vyhovět ustanovením tohoto předpisu;
 jakýkoli systém kotevních úchytů ISOFIX a jakýkoli kotevní úchyt horního upínání ISOFIX, který by mohl být přidán na jakékoli vozidlo, musí také vyhovovat ustanovením tohoto předpisu. Takové kotevní úchyty pak musí být popsány v dokumentu žádosti o schválení typu;
 5.2.2.2
 Odolnost systému kotevních úchytů ISOFIX a kotevního úchytu horního upínání ISOFIX je navržena pro všechny dětské zádržné systémy ISOFIX hmotnostní skupiny 0; 0+; 1, jak je definováno v předpisu č. 44;
 5.2.3 Konstrukce a umístění systémů kotevních úchytů ISOFIX:
 5.2.3.1
 Každý systém kotevních úchytů ISOFIX je příčná vodorovná, tuhá tyč(tuhé tyče) o průměru 6 mm ± 0,1 mm pokrývající dvě zóny o minimální účinné délce 25 mm umístěné ve stejné ose, jak je definováno na obrázku 4 přílohy 9;
 5.2.3.2
 Každý systém kotevních úchytů ISOFIX instalovaný na místě pro sedění ve vozidle se umístí nejméně 120 mm za navrženým bodem H, jak je stanoveno v příloze 4 tohoto předpisu, měřeno vodorovně a až ke středu tyče;
 5.2.3.3
 Pro každý systém kotevních úchytů ISOFIX instalovaný ve vozidle se ověří možnost připevnit přípravek dětského zádržného systému „ISO/F2“ (B) popsané v předpisu č. 16 (příloha 17, dodatek 2, obrázek 2);
 5.2.3.4
 Spodní povrch přípravku „ISO/F2“ (B) definovaného v předpisu č. 16 (příloha 17, dodatek 2, obrázek 2) musí mít polohové úhly, které vyhovují níže uvedeným mezím a jsou měřeny ve vztahu ke vztažným rovinám vozidla definovaným v příloze 4, dodatku 2 tohoto předpisu:
 a)
 Klonění: 15° ± 10°,
 b)
 Klopení: 0° ± 5°,
 c)
 Vybočení: 0° ± 10°.
 5.2.3.5
 Systémy kotevních úchytů ISOFIX musí být stále ve své poloze nebo zatažitelné. V případě zatažitelných kotevních úchytů musí být požadavky týkající se systému kotevních úchytů ISOFIX splněny v poloze k použití;
 5.2.3.6
 Každá tyč dolního kotevního úchytu ISOFIX (když je připravena k použití) nebo každé trvale instalované vodicí zařízení musí být při pohledu na tyč nebo vodicí zařízení pohlíží viditelné bez stlačení čalounění sedáku nebo opěradla sedadla, a to ve svislé podélné rovině procházející středem tyče nebo rodicího zařízení podél přímky stoupající v úhlu 30 stupňů od vodorovné roviny;
 Alternativou výše uvedeného požadavku je možnost, že vozidlo má stálou značku vedle každé tyče nebo rodicího zařízení. Toto značení obsahuje jednu z následujících možností podle volby výrobce:
 5.2.3.6.1
 přinejmenším symbol z přílohy 9, obrázku 12 obsahující kružnici o průměru nejméně 13 mm a piktogram splňující následující podmínky:
 a)
 piktogram musí být v kontrastu s pozadím kružnice;
 b)
 piktogram musí být umístěn v blízkosti každé tyče systému;
 5.2.3.6.2
 slovo „ISOFIX“ velkými písmeny alespoň o výšce 6 mm.
 5.2.4 Konstrukce a umístění systémů kotevních úchytů horního upínání ISOFIX
 Na žádost výrobce automobilu lze alternativně použít metody popsané v bodech 5.2.4.1 a 5.4.2.
 Metodu popsanou v bodě 5.2.4.1 lze použít pouze tehdy, je-li místo ISOFIX umístěno na sedadle vozidla.
 5.2.4.1 Podle bodů 5.2.4.3 a 5.2.4.4 část každého kotevního úchytu horního upínání ISOFIX, která je určena pro spojení se spojovacím dílem horního upínání ISOFIX, se umístí ne dále než 2 000 mm od vztažného bodu ramene a to v šedé zóně, jak je znázorněno na obrázcích 6 až 10 přílohy 9 stanovené polohy sedění, pro kterou je instalována s ohledem na šablonu popsanou v SAE J 826 (červenec 1995) a znázorněnou v příloze 9, obrázku 5 podle následujících podmínek:
 5.2.4.1.1
 bod H šablony je umístěn v jedinečně navrženém bodu H krajní dolní a krajní zadní polohy sedadla, šablona je však umístěna příčně v polovině vzdálenosti mezi dvěma dolními kotevními úchyty ISOFIX;
 5.2.4.1.2
 linie trupu šablony je ve stejném úhlu k příčné svislé rovině jako opěradlo sedadla v nejvzpřímenější pozici a
 5.2.4.1.3
 šablona je umístěna ve svislé podélné rovině, která obsahuje bod H šablony.
 5.2.4.2 Zóna kotevního úchytu horního upínání ISOFIX může být alternativně umístěna pomocí přípravku „ISO/F2“ (B), jak je definováno v předpisu č. 16 (příloha 17, dodatek 2, obrázek 2), v poloze ISOFIX vybavené dolními kotevními úchyty ISOFIX, jak je znázorněno na obrázku 11 přílohy 9.
 Poloha sedění je krajní zadní, nejnižší poloha sedadla při opěradle sedadla ve jmenovité pozici nebo podle doporučení výrobce vozidla.
 V bočním pohledu leží kotevní úchyt horního upínání ISOFIX za zadním čelem přípravku „ISO/F2“ (B).
 Průsečík mezi zadním čelem přípravku „ISO/F2“ (B) a vodorovnou linií (příloha 9, obrázek 11, odkaz 3) obsahující poslední tuhý bod o tvrdosti vyšší než 50 Shore A na vrcholu opěradla sedadla definuje vztažný bod 4 (příloha 9, obrázek 11) na středové linii přípravku „ISO/F2“ (B). V tomto vztažném bodě maximální úhel 45° nad vodorovnou linií definuje horní mez zóny kotevního úchytu vrchního upínání.
 V pohledu shora ve vztažném bodu 4 (příloha 9, obrázek 11) maximální úhel 90° probíhající vzad a příčně a v pohledu zezadu maximální úhel 40° definují 2 objemy, které omezují zónu kotevního úchytu pro horní upínání ISOFIX.
 Počátek popruhu horního upínání ISOFIX (5) je umístěn v průsečíku přípravku „ISO/F2“ (B) s rovinou ve vzdálenosti 550 mm nad vodorovným čelem přípravku „ISO/F2“ (B) (1) na středové linii přípravku „ISO/F2“ (B) (6).
 Kotevní úchyt horního upínání ISOFIX je navíc ve vzdálenosti větší než 200 mm, ale ne více než 2 000 mm od počátku popruhu horního upínání ISOFIX na zadním čele přípravku „ISO/F2“ (B), měřeno podél pásu, když je vytažen přes opěradlo sedadla ke kotevnímu úchytu horního upínání ISOFIX.
 5.2.4.3 Část kotevního úchytu horního upínání ISOFIX ve vozidle, která je určena pro spojení se spojovacím dílem horního upínání ISOFIX, může být umístěna mimo šedou zónu zmiňovanou v bodech 5.2.4.1 nebo 5.2.4.2, jestliže umístění v této zóně není vhodné a vozidlo je vybaveno směrovacím zařízením, které
 5.2.4.3.1
 zajišťuje, že popruh horního upínání ISOFIX pracuje, jako kdyby část kotevního úchytu určená pro spojení s kotevním úchytem horního upínání ISOFIX byla umístěna v šedé zóně, a
 5.2.4.3.2
 je alespoň 65 mm za linií trupu v případě jiného než tuhého směrovacího zařízení popruhu nebo přemístitelného směrovacího zařízení nebo alespoň 100 mm za linií trupu v případě pevného tuhého směrovacího zařízení a
 5.2.4.3.3
 když má zařízení dostatečnou pevnost, aby spolu s kotevním úchytem horního upínání ISOFIX odolalo zatížení uvedeném v bodě 6.6 tohoto předpisu, když je zkoušeno po instalaci ve stavu k použití.
 5.2.4.4 Kotevní úchyt upínání může být zasazen do opěradla sedadla pod podmínkou, že není v oblasti vinutí pásu na vrcholu opěradla sedadla.
 5.2.4.5 Kotevní úchyt horního upínání ISOFIX musí mít rozměry umožňující připevnění háku horního upínání ISOFIX, jak je uvedeno na obrázku 3.
 Okolo každého kotevního úchytu na horním upínání ISOFIX je zajištěna mezera umožňující připojení a odpojení. Pro každý kotevní úchyt na horním upínání ISOFIX, který je pod krytem, musí být kryt identifikován například jedním ze symbolů nebo zrcadlovým obrazem jednoho ze symbolů uvedených na obrázku 13 přílohy 9 a kryt musí být odstranitelný bez použití nástrojů.
 5.3 Určení minimálního počtu kotevních úchytů pásů a kotevních úchytů ISOFIX
 5.3.1 Každé vozidlo kategorií M a N (s výjimkou vozidel kategorií M2 nebo M3, která patří do tříd I nebo A (3)), musí být vybaveno kotevními úchyty bezpečnostních pásů, které vyhovují požadavkům tohoto předpisu.
 5.3.1.1 Kotevní úchyty systému upínacích pásů schválené jako pás typu S (s navíječem(i) nebo bez něho) podle předpisu č. 16 vyhoví požadavkům předpisu č. 14, ale přídavný kotevní úchyt nebo kotevní úchyty instalované pro upevnění rozkrokového popruhu (sestavy) jsou vyňaty z požadavků tohoto předpisu na pevnost a umístění.
 5.3.2 Minimální počet kotevních úchytů bezpečnostních pásů pro každé dopředu a dozadu směřující místo k sedění je stanoven v příloze 6.
 5.3.3 Pro jiná místa k sedění než přední krajní místa vozidel kategorie N1 znázorněná v příloze 6 a označená symbolem Ø jsou však povoleny dva dolní kotevní úchyty, existuje-li průchod mezi sedadlem a nejbližší postranní stěnou vozidla, který umožní přístup cestujících k jiným částem vozidla.
 Prostor mezi sedadlem a postranní stěnou se považuje za průchod, je-li vzdálenost mezi postranní stěnou se všemi dveřmi zavřenými a svislou podélnou rovinou procházející středovou linií dotčeného sedadla, měřeno v poloze R a kolmo ke střední podélné rovině vozidla, větší než 500 mm.
 5.3.4 Pro přední středová místa k sedění znázorněná v příloze 6 a označená symbolem * jsou za přiměřené považovány dva dolní kotevní úchyty, je-li čelní sklo umístěno mimo vztažnou zónu definovanou v příloze 1 předpisu č. 21; je-li umístěno uvnitř vztažné zóny, jsou vyžadovány tři kotevní úchyty.
 Pokud se týká kotevních úchytů pásů, čelní sklo se považuje za část vztažné zóny, pokud může přijít do statického kontaktu se zkušebním přístrojem podle metody popsané v příloze 1 předpisu č. 21.
 5.3.5 Každé místo k sedění označené v příloze 6 symbolem je vybaveno třemi kotevními úchyty. Jestliže je splněna jedna z následujících podmínek, mohou být vybavena dvěma kotevními úchyty:
 5.3.5.1
 sedadlo nebo jiné části vozidla vyhovující předpisu č. 80, dodatek 1, bod 3.5 se nachází přímo před ním, nebo
 5.3.5.2
 žádná část pohybujícího se vozidla se nenachází ve vztažné zóně a ani se do ní nemůže dostat, nebo
 5.3.5.3
 části vozidla v této vztažné zóně vyhovují požadavkům na pohlcování energie stanovené v předpisu č. 80, dodatek 6.
 5.3.6 Pro všechna sklopná sedadla nebo místa k sedění určená výhradně k použití při stojícím vozidle i pro všechna sedadla jakéhokoli vozidla, na které se nevztahují body 5.3.1 až 5.3.4, nejsou vyžadovány žádné kotevní úchyty pásů. Je-li však vozidlo vybaveno kotevními úchyty pro taková sedadla, musí tyto kotevní úchyty splňovat požadavky tohoto předpisu. Kotevní úchyty určené k použití výlučně ve spojení s pásem pro zdravotně postiženou osobu anebo s jiným zádržným systémem v souladu s předpisem č. 107, sérií změn 02, přílohou 8, nemusí požadavkům tohoto předpisu vyhovovat.
 5.3.7 U horního podlaží dvoupodlažního vozidla se požadavky na přední střední místa k sedění použijí i na přední vnější místa k sedění.
 5.3.8 Určení minimálního počtu míst ISOFIX
 5.3.8.1 Každé vozidlo kategorie M1 musí být vybaveno nejméně dvěma místy ISOFIX splňujícími požadavky tohoto předpisu.
 Nejméně dvě místa ISOFIX musí být vybavena jak systémem kotevních úchytů ISOFIX, tak kotevním úchytem horního upínání ISOFIX.
 Typ a počet přípravků ISOFIX definovaných v předpisu č. 16, které lze instalovat v každém místě ISOFIX, je definován v předpisu č. 16.
 5.3.8.2 Bez ohledu na bod 5.3.8.1, je-li vozidlo vybaveno pouze jednou řadou sedadel, nevyžaduje se žádné místo ISOFIX.
 5.3.8.3 Bez ohledu na bod 5.3.8.1 musí být nejméně jeden ze dvou systémů míst ISOFIX instalován v druhé řadě sedadel.
 5.3.8.4 Je-li systém kotevních úchytů ISOFIX instalován na předním místě k sedění chráněném airbagem pro čelní náraz, musí být instalováno zařízení pro deaktivaci tohoto airbagu.
 5.3.8.5 Bez ohledu na bod 5.3.8.1 v případě integrovaného „zabudovaného“ dětského zádržného systému činí počet instalovaných míst ISOFIX alespoň dva mínus počet integrovaných „zabudovaných“ dětských zádržných systémů hmotnostních skupin 0 nebo 0+ nebo 1.
 5.3.8.6 Bez ohledu na ustanovení bodu 5.3.8.1 kabriolety definované v příloze 7, bodu 8.1 konsolidované rezoluce o konstrukci vozidel (R.E.3) (4) s více než jednou řadou sedadel musí být vybaveny nejméně dvěma dolními kotevními úchyty ISOFIX. Je- li u takových vozidel instalován kotevní úchyt horního upínání ISOFIX, musí vyhovovat příslušným ustanovením tohoto předpisu.
 5.3.9 V případě sedadel, které je možné otočit nebo umístit do jiné orientace pro použití ve stojícím vozidle, se požadavky bodu 5.3.1 použijí pouze na ty orientace, které jsou určené pro obvyklé použití, když vozidlo jede po silnici, v souladu s tímto předpisem. V informačním dokumentu musí být o této věci uvedena poznámka.
 5.4 Umístění kotevních úchytů bezpečnostních pásů (viz příloha 3, obrázek 1.)
 5.4.1 Obecně
 5.4.1.1 Kotevní úchyty kteréhokoliv pásu mohou být umístěny na nosné konstrukci vozidla nebo sedadla nebo na kterékoliv jiné části vozidla, nebo mohou být rozptýleně rozmístěny v kombinaci uvedených možností.
 5.4.1.2 Téhož kotevního úchytu pásu se může použít k připevnění konců dvou přilehlých bezpečnostních pásů za předpokladu, že jsou splněny požadavky zkoušky.
 5.4.2 Umístění dolního účinného kotevního úchytu pásů
 5.4.2.1 Přední sedadla vozidel kategorie M1
 U motorových vozidel kategorie M1 musí mít úhel α1 (na opačné straně, než je spona) velikost 30° až 80° a úhel α2 (na straně spony) musí mít velikost 45° až 80°. Oba požadavky na úhel platí pro všechny obvyklé provozní polohy předních sedadel. Kde je alespoň jeden z úhlů α1 a α2 konstantní za všech obvyklých poloh používání, musí být jeho velikost (60 ± 10°). U seřiditelných sedadel se seřizovacím zařízením, jak je popsáno v bodě 1.12, s úhlem sklonu opěradla menším než 20° (viz příloha 3 obrázek 1), může být úhel α1 menší než minimální výše uvedená hodnota (30°), za podmínky, že není menší než 20° v žádné z obvyklých poloh používání.
 5.4.2.2 Zadní sedadla vozidel kategorie M1
 U motorových vozidel kategorie M1 musí mít úhly α1 a α2 velikost 30 až 80 stupňů u všech zadních sedadel. Jsou-li zadní sedadla seřiditelná, platí výše uvedené velikosti úhlů pro všechny obvyklé cestovní polohy.
 5.4.2.3 Přední sedadla vozidel kategorií jiných než M1
 U motorových vozidel kategorií jiných než M1 musí mít úhly α1 a α2 velikost 30 až 80 stupňů pro všechny obvyklé provozní polohy předních sedadel. Když v případě předních sedadel vozidel s maximální hmotností nepřesahující 3,5 tun je alespoň jeden z úhlů α1 a α2 konstantní za všech obvyklých poloh používání, musí mít hodnotu 60 ± 10° (např. kotevní úchyt připevněný na sedadle).
 5.4.2.4 Zadní sedadla a zvláštní přední nebo zadní sedadla vozidel kategorií jiných než M1
 U vozidel kategorií jiných než M1 v případě:
 a)
 lavicových sedadel;
 b)
 seřiditelných sedadel (předních a zadních) se seřizovacím zařízením, jak je popsáno v bodě 2.12, s úhlem sklonu opěradla menším než 20° (viz příloha 3, obrázek 1) a
 c)
 jiných zadních sedadel
 mohou mít úhly α1 a α2 velikost 20° až 80° za všech obvyklých poloh používání. Když v případě předních sedadel vozidel s maximální hmotností nepřesahující 3,5 tun je alespoň jeden z úhlů α1 a α2 konstantní za všech obvyklých poloh používání, musí mít hodnotu 60 ± 10° (např. kotevní úchyt připevněný na sedadle).
 V případě jiných než předních sedadel vozidel kategorií M2 a M3 musí mít úhly α1 a α2 velikost 45 až 90 stupňů pro všechny obvyklé polohy použití.
 5.4.2.5 Vzdálenost mezi oběma svislými rovinami rovnoběžnými se střední podélnou rovinou vozidla, z nichž každá prochází jedním ze obou účinných dolních kotevních úchytů pásů L1 a L2 téhož bezpečnostního pásu, nesmí být menší než 350 mm. V případě jakýchkoli středových míst k sedění v zadních řadách sedadel vozidel kategorie M1 a N1 nesmí být výše uvedená vzdálenost menší než 240 mm, pokud není možné vyměnit střední zadní sedadlo za žádné jiné sedadlo vozidla. Podélná střední rovina sedadla musí procházet mezi body L1 a L2 a musí být od těchto bodů vzdálena nejméně 120 mm.
 5.4.3 Umístění horních účinných kotevních úchytů pásů (viz příloha 3)
 5.4.3.1 Je-li užito vodítko popruhu nebo podobné zařízení, které ovlivňuje umístění horního účinného kotevního úchytu pásů, musí být toto umístění stanoveno obvyklou cestou s uvážením polohy kotevního úchytu, kdy podélná osa popruhu prochází bodem J1 odvozeným postupně od bodu R pomocí následujících tří úseků:
 RZ
 :
 úsek linie trupu měřený směrem vzhůru od R a dlouhý 530 mm;
 ZX
 :
 úsek kolmý na podélnou střední rovinu vozidla měřený od bodu Z ve směru kotevního úchytu a dlouhý 120 mm;
 XJ1
 :
 úsek kolmý na rovinu definovanou úseky RZ a ZX měřený směrem dopředu od bodu X a dlouhý 60 mm.
 Bod J2 je určen symetricky k bodu J1 vzhledem k podélné svislé rovině procházející linií trupu popsanou v bodě 5.1.2. figuríny umístěné na daném sedadle.
 Když je použito dvoudveřové uspořádání pro přístup k předním i zadním sedadlům a horní kotevní úchyt je upevněn k sloupku B, musí být systém konstruován tak, aby neznemožňoval vstup do vozidla nebo výstup z něj.
 5.4.3.2 Horní účinný kotevní úchyt musí ležet pod rovinou FN, která jde kolmo na podélnou střední rovinu sedadla a svírá úhel 65° s linií trupu. V případě zadních sedadel může být úhel snížen na 60°. Rovina FN musí být umístěna tak, aby linii trupu protínala v bodě D a aby platilo DR = 315 mm + 1,8 S. Avšak je-li S ≤ 200 mm, je DR = 675 mm.
 5.4.3.3 Horní účinný kotevní úchyt pásu musí ležet pod rovinou FK, která jde kolmo na podélnou střední rovinu sedadla a svírá s linií trupu úhel 120° v bodě B tak, že BR = 260 mm + S. Pro hodnoty S ≥ 280 mm, může výrobce podle své volby použít BR = 260 mm + 0,8 S.
 5.4.3.4 Hodnota S nesmí být menší než 140 mm.
 5.4.3.5 Horní účinný kotevní úchyt pásu musí být umístěn za svislou rovinou kolmou k podélné střední rovině vozidla a procházející bodem R, jak je znázorněno v příloze 3.
 5.4.3.6 Horní účinný kotevní úchyt pásu musí být umístěn nad vodorovnou rovinou procházející bodem C definovaným v bodě 5.1.4.
 5.4.3.7 Navíc k hornímu kotevnímu úchytu uvedenému v bodě 5.4.3.1 mohou být provedeny další horní účinné kotevní úchyty, jestliže se splní jedna z následujících podmínek:
 5.4.3.7.1
 Doplňkové kotevní úchyty splňují požadavky bodů 5.4.3.1 až 5.4.3.6.
 5.4.3.7.2
 Doplňkové kotevní úchyty mohou být použity bez pomoci nástrojů, splňují požadavky bodů 5.4.3.5 a 5.4.3.6 a jsou umístěny v jedné z oblastí odvozených z oblasti znázorněné na obrázku 1 přílohy 3 tohoto předpisu svislým posunutím této oblasti o 80 mm nahoru nebo dolů.
 5.4.3.7.3
 Kotevní úchyt (úchyty) je určen pro upínací pás, vyhovuje požadavkům stanoveným v bodě 5.4.3.6, leží za příčnou rovinou procházející vztažnou přímkou a je umístěn:
 5.4.3.7.3.1
 v případě jednotlivého kotevního úchytu uvnitř oblasti, která je společná dvěma prostorovým úhlům definovaným svislicemi procházejícími body J1 a J2 definovanými v bodě 5.4.3.1, přičemž vodorovné řezy těmito úhly jsou znázorněny na obrázku 2 přílohy 3 tohoto předpisu;
 5.4.3.7.3.2
 v případě dvou kotevních úchytů uvnitř kteréhokoliv vhodného z výše definovaných prostorových úhlů za předpokladu, že každý kotevní úchyt je vzdálen nejvýše 50 mm od druhého kotevního úchytu, který má zrcadlově symetrickou polohu vzhledem k rovině P definované v bodě 5.1.6 pro uvažované sedadlo.
 5.5 Rozměry závitových otvorů pro kotevní úchyty
 5.5.1 Kotevní úchyt musí mít otvor opatřený závitem o velikosti 7/16 palce (20 UNF 2B).
 5.5.2 Je-li vozidlo výrobcem vybaveno bezpečnostními pásy, které jsou připevněny ke všem kotevním úchytům předepsaným pro dané sedadlo, nemusí tyto kotevní úchyty splňovat požadavek bodu 5.5.1 za předpokladu, že splňují ostatní ustanovení tohoto předpisu. Rovněž se požadavky bodu 5.5.1 nevztahují na doplňkové kotevní úchyty, které splňují požadavek bodu 5.4.3.7.3.
 5.5.3 Musí být možno odpojit bezpečnostní pás od kotevního úchytu bez jakéhokoliv poškození tohoto úchytu.
 6. ZKOUŠKY
 6.1 Všeobecné zkoušky pro kotevní úchyty pásů sedadel
 6.1.1 S ohledem na použití ustanovení bodu 6.2. a na žádost výrobce:
 6.1.1.1
 se mohou zkoušky provádět buď na nosné konstrukci vozidla, nebo úplně dokončeném vozidle;
 6.1.1.2
 zkoušky mohou být omezeny na kotevní úchyty pouze jednoho sedadla nebo jedné skupiny sedadel za podmínky, že:
 a)
 dotčené kotevní úchyty mají stejné konstrukční vlastnosti jako kotevní úchyty ostatních sedadel nebo skupin sedadel a
 b)
 když jsou takové kotevní úchyty zcela nebo částečně instalovány na sedadle nebo skupině sedadel, jsou konstrukční vlastnosti sedadla nebo skupiny sedadel stejné jako u ostatních sedadel nebo skupin sedadel;
 6.1.1.3
 okna a dveře mohou a nemusí být instalovány a zavřeny;
 6.1.1.4
 může být instalován jakýkoli prvek, který je obvykle poskytován a způsobilý pro zvýšení tuhosti nosné konstrukce vozidla.
 6.1.2 Sedadla musí být instalována a umístěna do polohy pro řízení nebo použití zvolené technickou zkušebnou odpovědnou za provádění schvalovacích zkoušek tak, aby tato poloha poskytovala nejméně příznivé podmínky s ohledem na pevnost systému. Poloha sedadel musí být zaznamenána v protokolu. Opěradlo sedadla s nastavitelným sklonem musí být zajištěno podle pokynu výrobce nebo, neexistuje-li žádný takový pokyn, v poloze odpovídající účinnému úhlu opěradla co nejbližšímu 25° u vozidel kategorií M1 a N1 a úhlu 15° u vozidel všech ostatních kategorií.
 6.2 Zajištění vozidla pro zkoušky kotevních úchytů pásů sedadel a zkoušky kotevních úchytů ISOFIX
 6.2.1 Metoda použitá k zajištění vozidla při zkoušce nesmí způsobit zpevnění kotevních úchytů pásů sedadel nebo kotevních úchytů ISOFIX a jejich oblasti ukotvení, ani způsobit zmenšení běžné deformace nosné konstrukce.
 6.2.2 Zajišťovací zařízení se považuje za vyhovující, jestliže nevyvolá žádný účinek v oblasti zahrnující celou šířku nosné konstrukce a jestliže je vozidlo nebo nosná konstrukce blokována nebo upevněna vpředu ve vzdálenosti nejméně 500 mm od zkoušeného kotevního úchytu a držena nebo upevněna vzadu nejméně 300 mm od tohoto kotevního úchytu.
 6.2.3 Doporučuje se, aby byla nosná konstrukce uložena na opěry umístěné přibližně v linii s osami kol nebo, není-li to možné, v linii s body upevnění závěsů.
 6.2.4 Je-li použita jiná metoda zajištění než předepsaná v bodech 6.2.1 až 6.2.3 tohoto předpisu, musí být poskytnuty důkazy, že je rovnocenná.
 6.3 Všeobecné zkušební požadavky pro kotevní úchyty pásů sedadel
 6.3.1 Všechny kotevní úchyty pásů téže skupiny sedadel musí být zkoušeny současně. Pokud však existuje riziko, že by nesymetrické zatížení sedadel a/nebo kotevních úchytů mohlo vést k selhání, může se provést další zkouška s nesymetrickým zatížením.
 6.3.2 Tažná síla musí být použita tak, aby působila ve směru odpovídajícímu poloze sedění v úhlu 10 stupňů ± 5° nad vodorovnou rovinou v rovině rovnoběžné k podélné střední rovině vozidla.
 Musí být použito předběžné zatížení ve výši 10 procent s tolerancí ± 30 procent cílového zatížení, toto zatížení se zvýší na 100 procent příslušného cílového zatížení.
 6.3.3 Působení plného zatížení musí být dosaženo co nejrychleji, a to v průběhu působení maximálního zatížení v délce 60 sekund.
 Výrobce však může požadovat, aby bylo zatížení dosaženo do 4 sekund.
 Kotevní úchyty musí odolávat stanovenému zatížení po dobu nejméně 0,2 sekundy.
 6.3.4 Tažná zařízení používaná při zkouškách popsaných v bodě 6.4 níže jsou znázorněna v příloze 5. Zařízení znázorněná v příloze 5 na obrázku 1 jsou umístěna na polstrování sedáku a pak, když je to možné, zatlačena do opěradla sedadla, zatímco je okolo nich pevně obepnut popruh pásu. Zařízení znázorněné v příloze 5 na obrázku 2 je ve své poloze, popruh pásu je upevněn přes zařízení a pevně napnut. V průběhu této operace se nepoužije předběžné zatížení kotevních úchytů bezpečnostních pásů vyšší než minimálně nutné pro správné uvedení zkušebního zařízení do jeho polohy.
 Tažné zařízení rozměru 254 mm nebo 406 mm použité na každém místě sedění musí být takové, že jeho šířka je co nejbližší vzdálenosti mezi dolními kotevními úchyty.
 Při umístění tažného zařízení do jeho polohy musí být zamezeno společným vlivům v průběhu zkoušky tahem, které by měly nepříznivý dopad na zatížení a rozložení zatížení.
 6.3.5 Kotevní úchyty pásů u sedadel vybavených horními kotevními úchyty pásů se zkoušejí za těchto podmínek:
 6.3.5.1
 Přední vnější sedadla:
 Kotevní úchyty pásů musí být podrobeny zkoušce předepsané v bodě 6.4.1, při níž se na ně zátěže přenášejí pomocí zařízení, které reprodukuje geometrii tříbodového pásu vybaveného navíječem s vodicím válečkem nebo vodítkem popruhu u horního kotevního úchytu pásu. Kromě toho jestliže je počet kotevních úchytů vyšší, než je předepsáno v bodě 5.3, musí být tyto kotevní úchyty podrobeny zkoušce uvedené v bodě 6.4.5, při kterých jsou zátěže přenášeny na kotevní úchyty pomocí zařízení, které reprodukuje geometrii takového typu bezpečnostního pásu, který k nim má být připevněn.
 6.3.5.1.1
 Není-li navíječ připevněn k požadovanému vnějšímu dolnímu kotevnímu úchytu pásu nebo je-li navíječ připevněn k hornímu kotevnímu úchytu pásu, musí být dolní kotevní úchyty pásů rovněž podrobeny zkoušce předepsané v bodě 6.4.3.
 6.3.5.1.2
 Ve výše uvedeném případě lze zkoušky předepsané v bodech 6.4.1 a 6.4.3 provádět na dvou různých konstrukcích, pokud to výrobce požaduje.
 6.3.5.2
 Zadní vnější sedadla a všechna středová sedadla
 Kotevní úchyty pásů musí být podrobeny zkoušce předepsané v bodě 6.4.2, při níž se na ně zátěže přenášejí pomocí zařízení, které reprodukuje geometrii tříbodového pásu bez navíječe, a zkoušce předepsané v bodě 6.4.3, při níž se zátěže přenášejí na dolní kotevní úchyty pásů pomocí zařízení, které reprodukuje geometrii břišního pásu. Obě zkoušky se na žádost výrobce mohou provádět na dvou různých konstrukcích.
 6.3.5.3
 Když výrobce dodá své vozidlo s bezpečnostními pásy, mohou být odpovídající kotevní úchyty pásů na žádost výrobce podrobeny pouze zkoušce, při níž jsou zátěže přenášeny na tyto úchyty prostřednictvím zařízení neprodukujícího geometrii typu pásů, které se mají připevnit k těmto kotevním úchytům.
 6.3.6 Nemají-li zadní vnější sedadla a středová sedadla horní kotevní úchyty pásů, musí být dolní kotevní úchyty pásů podrobeny zkoušce předepsané v bodě 6.4.3, při níž jsou zátěže přenášeny na tyto kotevní úchyty pomocí zařízení, které reprodukuje geometrii břišního pásu.
 6.3.7 Je-li vozidlo konstruováno tak, že připouští užití jiných zařízení, která nedovolují přímé připevnění popruhů ke kotevním úchytům pásů bez použití válečků atd. nebo která kromě kotevních úchytů zmíněných v bodě 5.3 vyžadují doplňkové kotevní úchyty pásů, musí být bezpečnostní pás nebo souprava lanek, válečků atd. představující vybavení bezpečnostního pásu připojeny takovým zařízením ke kotevním úchytům pásů ve vozidle a kotevní úchyty pásů musí být podle vhodného případu podrobeny zkoušce předepsané v bodě 6.4.
 6.3.8 Může se užít jiná zkušební metoda, než která je předepsána v bodě 6.3, musí se však prokázat, že je rovnocenná.
 6.4 Zvláštní zkušební požadavky pro kotevní úchyty pásů sedadel
 6.4.1 Zkouška v sestavě tříbodového pásu s navíječem a s vodicím válečkem nebo vodítkem popruhu u horního kotevního úchytu pásu
 6.4.1.1 K hornímu kotevnímu úchytu pásu musí být instalován zvláštní vodicí váleček nebo vodítko lanka nebo popruhu vhodné k přenosu zatížení z tažného zařízení nebo vodicí váleček nebo vodítko popruhu dodané výrobcem.
 6.4.1.2 Zkušební zátěž 1 350 daN ± 20 daN musí být aplikována na tažné zařízení (viz příloha 5, obrázek 2) připevněné ke kotevním úchytům téhož pásu pomocí zařízení, které reprodukuje geometrii popruhu horní části trupu tohoto bezpečnostního pásu. V případě vozidel jiných kategorií než M1 a N1 je zkušební zátěž 675 ± 20 daN mimo vozidel kategorií M3 a N3, u kterých je zkušební zátěž 450 ± 20 daN.
 6.4.1.3 Současně musí být aplikována tažná síla 1 350 daN ± 20 daN na tažné zařízení (viz příloha 5, obrázek 1) připevněné ke dvěma dolním kotevním úchytům pásů. V případě vozidel jiných kategorií než M1 a N1 je zkušební zátěž 675 ± 20 daN mimo vozidel kategorií M3 a N3, u kterých je zkušební zátěž 450 ± 20 daN.
 6.4.2 Zkouška v sestavě tříbodového pásu bez navíječe nebo s navíječem u horního kotevního úchytu pásu
 6.4.2.1 Zkušební zátěž 1 350 daN ± 20 daN musí být aplikována na tažné zařízení (viz příloha 5, obrázek 2) připevněné k hornímu kotevnímu úchytu a k protějšímu dolnímu kotevnímu úchytu stejného pásu, který je vybaven navíječem upevněným u horního kotevního úchytu pásu, pokud je dodán od výrobce. V případě vozidel jiných kategorií než M1 a N1 je zkušební zátěž 675 ± 20 daN mimo vozidel kategorií M3 a N3, u kterých je zkušební zátěž 450 ± 20 daN.
 6.4.2.2 Současně musí být aplikována tažná síla 1 350 daN ± 20 daN na tažné zařízení (viz příloha 5, obrázek 1) připevněné k dolním kotevním úchytům pásů. V případě vozidel jiných kategorií než M1 a N1 je zkušební zátěž 675 ± 20 daN mimo vozidel kategorií M3 a N3, u kterých bude zkušební zátěž 450 ± 20 daN.
 6.4.3 Zkouška v sestavě břišního pásu
 Zkušební zátěž 2 225 daN ± 20 daN musí být aplikována na tažné zařízení (viz příloha 5, obrázek 1) připevněné ke dvěma dolním kotevním úchytům pásů. V případě vozidel jiných kategorií než M1 a N1 je zkušební zátěž 1 110 ± 20 daN mimo vozidel kategorií M3 a N3, u kterých je zkušební zátěž 740 ± 20 daN.
 6.4.4 Zkouška kotevních úchytů pásů, které jsou všechny umístěny na nosné konstrukci sedadla nebo které jsou rozmístěny na nosné konstrukci vozidla a nosné konstrukci sedadla
 6.4.4.1 Zkouška popsaná v bodech 6.4.1, 6.4.2 a 6.4.3 výše musí být provedena podle vhodného případu při současném působení síly popsané níže na každé sedadlo a každou skupinu sedadel.
 6.4.4.2 Zátěže uvedené v bodech 6.4.1, 6.4.2 a 6.4.3 výše jsou doplněny o sílu odpovídající 20násobku hmotnosti celého sedadla. Na sedadlo nebo příslušné části sedadla musí být aplikována setrvačná zátěž odpovídající fyzickému účinku hmotnosti daného sedadla na ukotvení sedadla. Stanovení zátěže nebo zátěží, které jsou aplikovány navíc, a rozdělení zátěže provede výrobce a schválí technická zkušebna.
 V případě vozidel kategorií M2 a N2 musí být tato síla rovna 10násobku hmotnosti celého sedadla, u kategorií M3 a N3 je rovna 6,6násobku hmotnosti celého sedadla.
 6.4.5 Zkouška v sestavě speciálního typu pásu
 6.4.5.1 Zkušební zátěž 1 350 daN ± 20 daN musí být aplikována na tažné zařízení (viz příloha 5, obrázek 2) připevněné ke kotevním úchytům takového bezpečnostního pásu pomocí zařízení, které reprodukuje geometrii popruhu nebo popruhů horní části trupu.
 6.4.5.2 Současně musí být aplikována tažná síla 1 350 daN ± 20 daN na tažné zařízení (viz příloha 5, obrázek 3) připevněné ke dvěma dolním kotevním úchytům pásů.
 6.4.5.3 V případě vozidel jiných kategorií než M1 a N1 je zkušební zátěž 675 ± 20 daN mimo vozidel kategorií M3 a N3, u kterých je zkušební zátěž 450 ± 20 daN.
 6.4.6 Zkouška v případě sedadel směřujících dozadu
 6.4.6.1 Body kotevních úchytů se zkoušejí silami předepsanými v bodech 6.4.1, 6.4.2 nebo 6.4.3 podle daného případu. V každém případě musí zkušební zatížení odpovídat zátěži předepsané pro vozidla kategorií M3 nebo N3.
 6.4.6.2 Zkušební zatížení musí směřovat dopředu ve vztahu k danému místu k sedění podle postupu předepsaného v bodě 6.3.
 6.5 V případě skupiny sedadel popsaných v bodě 1 přílohy 7 lze provést dynamickou zkoušku z přílohy 7 jako alternativu statické zkoušky předepsané v bodech 6.3 a 6.4, a to podle volby výrobce vozidla.
 6.6 Požadavky statické zkoušky
 6.6.1 Pevnost systémů kotevních úchytů ISOFIX musí být zkoušena při působení sil, jak je předepsáno v bodě 6.6.4.3, na zařízení pro působení statické síly (ZPSS), když jsou připevnění ISOFIX dobře zapojena.
 V případě kotevního úchytu horního upínání ISOFIX musí být provedena další zkouška, jak je popsáno v bodě 6.6.4.4.
 Všechny místa ISOFIX stejné řady sedadel, které lze používat najednou, musí být zkoušeny najednou.
 6.6.2 Zkouška může být provedena buď u úplně dokončeného vozidla nebo na dostatečně reprezentativních částech vozidla z hlediska pevnosti a tuhosti nosné konstrukce vozidla.
 Okna a dveře mohou a nemusí být instalovány a zavřeny.
 Může být instalován jakýkoli prvek, který je obvykle poskytován a pravděpodobně přispívá ke zvýšení tuhosti nosné konstrukce vozidla.
 Zkoušky mohou být omezeny na místa ISOFIX pouze jednoho sedadla nebo skupiny sedadel za podmínky, že:
 a)
 dotčená poloha ISOFIX má stejné konstrukční vlastnosti jako poloha ISOFIX ostatních sedadel nebo skupiny sedadel a,
 b)
 jsou-li taková místa ISOFIX zcela nebo částečně instalována na sedadle nebo skupině sedadel, jsou konstrukční vlastnosti sedadla nebo skupiny sedadel stejné jako u ostatních sedadel nebo skupin sedadel.
 6.6.3 Jsou-li sedadla nebo opěrky hlavy nastavitelné, musí být zkoušeny v poloze definované technickou zkušebnou v omezeném rozsahu předepsaném výrobcem vozidla, jak je uvedeno v dodatku 3 přílohy 17 předpisu č. 16.
 6.6.4 Síly, směry a meze odchylek.
 6.6.4.1 Na střed dolní přední středové příčné tyče ZPSS se musí působit silou 135 N ± 15 N, aby se upravila předozadní poloha roztažení ZPSS vzad pro odstranění vůle nebo napětí mezi ZPSS a jeho oporou.
 6.6.4.2 Na zařízení pro působení statické síly (ZPSS) se musí působit silami ve směru vpřed a v šikmém směru podle tabulky 1.
 Tabulka 1
 Směry zkušebních sil
 Vpřed
 0° ± 5°
 8 kN ± 0,25 kN
 Šikmo
 75° ± 5° (na obě strany přímo vpřed nebo, pokud se vyskytuje strana nejhoršího případu nebo pokud jsou obě strany symetrické, jen na jednu stranu)
 5 kN ± 0,25 kN
 Jestliže to výrobce požaduje, mohou být všechny tyto zkoušky provedeny na různých konstrukcích.
 Síly ve směru vpřed musí být aplikovány při počátečním úhlu působení síly 10 ± 5° s vodorovnou rovinou. Šikmé síly musí být aplikovány vodorovně 0° ± 5°. V předepsaném bodu zatížení X uvedeném na obrázku 2 přílohy 9 se použije síla předběžného zatížení 500 N ± 25 N. Působení plného zatížení musí být dosaženo co nejrychleji, a to do doby působení maximálního zatížení v délce 30 sekund. Výrobce však může požadovat působení zatížení, kterého se má dosáhnout, do 2 sekund. Síla je udržována nejméně po dobu 0,2 s.
 Všechna měření musí být provedena podle ISO 6487 při CFC 60 Hz nebo podle jakékoli rovnocenné metody.
 6.6.4.3 Zkoušky pouze systému kotevních úchytů ISOFIX
 6.6.4.3.1
 Zkouška síly ve směru vpřed:
 Podélná vodorovná odchylka (po předběžném zatížení) bodu X zařízení ZPSS v průběhu působení síly 8 kN ± 0,25 kN musí být omezena na 125 mm a stálá deformace včetně částečného roztržení nebo zlomení jakéhokoli dolního kotevního úchytu ISOFIX nebo okolní oblasti se nepovažuje za závadu, pokud je požadovaná síla udržována po stanovenou dobu.
 6.6.4.3.2
 Zkouška síly v šikmém směru:
 Odchylka ve směru síly (po předběžném zatížení) bodu X zařízení ZPSS v průběhu působení síly 5kN ± 0,25 kN musí být omezena na 125 mm a stálá deformace včetně částečného roztržení nebo zlomení jakéhokoli dolního kotevního úchytu ISOFIX nebo okolní oblasti se nepovažuje za závadu, pokud je požadovaná síla udržována po stanovenou dobu.
 6.6.4.4 Zkouška systémů kotevních úchytů ISOFIX a kotevního úchytu horního upínání ISOFIX:
 Tahové předběžné zatížení 50 N ± 5 N musí být aplikováno mezi ZPSS a kotevní úchyt horního upínání. Podélná vodorovná odchylka (po předběžném zatížení) bodu X v průběhu působení síly 8 kN ± 0,25 kN musí být omezena na 125 mm a stálá deformace včetně částečného roztržení nebo zlomení jakéhokoli dolního kotevního úchytu ISOFIX a kotevního úchytu horního upínání nebo okolní oblasti se nepovažuje za závadu, pokud je požadovaná síla udržována po stanovenou dobu.
 Tabulka 2
 Meze odchylek
 Směr síly
 Maximální odchylka bodu X zařízení ZPSS
 Vpřed
 podélně 125 mm
 Šikmo
 125 mm ve směru síly
 6.6.5 Další síly
 6.6.5.1 Setrvačné síly sedadla
 Pro polohu instalace, kde je zátěž přenášena na sestavu sedadla vozidla a nikoliv přímo na nosnou konstrukci vozidla, musí být provedena zkouška, aby se zajistilo, že je pevnost ukotvení sedadla vozidla k nosné konstrukci vozidla dostatečná. Při této zkoušce musí být síla o velikosti 20násobku hmotnosti příslušných částí sestavy sedadla aplikována vodorovně a podélně ve směru vpřed na sedadlo nebo příslušné části sestavy sedadla odpovídající fyzickému vlivu hmotnosti daného sedadla na ukotvení sedadla. Stanovení zátěže nebo zátěží, které jsou aplikovány navíc, a rozdělení zátěže provede výrobce a schválí technická zkušebna.
 Na žádost výrobce může být zatížení navíc aplikováno v bodě X zařízení ZPSS při statických zkouškách popsaných výše.
 Je-li kotevní úchyt horního upínání součástí sedadla vozidla, musí být tato zkouška provedena s popruhem horního upínání ISOFIX.
 Nesmí dojít k žádnému zlomení a požadavky na odchylky uvedené v tabulce 2 musí být splněny.
 Poznámka: Tato zkouška nemusí být provedena, jestliže je jakýkoliv kotevní úchyt systému bezpečnostních pásů vozidla součástí konstrukce sedadla vozidla a sedadlo vozidla již bylo podrobeno zkoušce a schváleno z hlediska vyhovění zkouškám zátěže kotevních úchytů požadovaných tímto předpisem pro zadržení dospělých cestujících.
 7. KONTROLA PŘED A PO STATICKÝCH ZKOUŠKÁCH KOTEVNÍCH ÚCHYTŮ BEZPEČNOSTNÍCH PÁSŮ
 7.1 Všechny kotevní úchyty musí být schopny odolat zkoušce předepsané v bodech 6.3 a 6.4. Trvalá deformace včetně částečného roztržení nebo zlomení jakéhokoliv kotevního úchytu nebo okolní oblasti se nepovažuje za závadu, pokud je síla udržována po stanovenou dobu. V průběhu zkoušky musí být dodrženy minimální vzdálenosti dolních účinných kotevních úchytů pásů uvedených v bodě 5.4.2.5 a požadavky bodu 5.4.3.6 pro horní účinné kotevní úchyty pásů.
 7.1.1 Je-li u vozidel kategorie M1 o celkové dovolené hmotnosti nepřevyšující 2,5 tuny kotevní úchyt bezpečnostního pásu připevněn ke konstrukci sedadla, nesmí být horní účinný kotevní úchyt bezpečnostního pásu při zkoušce posunut před příčnou rovinu procházející bodem R a bodem C daného sedadla (viz obrázek 1 přílohy 3 tohoto předpisu).
 U jiných než výše zmíněných vozidel nesmí být horní účinný kotevní úchyt bezpečnostního pásu při zkoušce posunut před příčnou rovinu skloněnou o 10° ve směru vpřed a procházející bodem R sedadla.
 Maximální posun bodu horního účinného kotevního úchytu musí být změřen v průběhu zkoušky.
 Jestliže posun bodu horního účinného kotevního úchytu překročí výše zmíněné omezení, výrobce prokáže technické zkušebně, že cestujícímu nehrozí žádné nebezpečí. Aby se prokázala existence dostatečného prostoru pro přežití, může se například provést zkušební postup podle předpisu č. 94 nebo se zkouška se sáněmi s odpovídajícím impulsem.
 7.2 U vozidel, kde jsou tato zařízení použita, musí být zařízení pro posun a zajištění umožňující cestujícím na všech sedadlech opustit vozidlo stále ručně ovladatelná po odstranění tahové síly.
 7.3 Po zkouškách se zaznamenají všechna poškození kotevních úchytů a nosných konstrukcí, na které působilo zatížení při zkouškách.
 7.4 Odchylně je stanoveno, že horní kotevní úchyty připevněné k jednomu nebo více sedadlům vozidel kategorie M3 a kategorie M2 s maximální hmotností překračující 3,5 tun, které splňují požadavky předpisu č. 80, nemusí vyhovět požadavkům bodu 7.1, pokud jde o soulad s bodem 5.4.3.6.
 8. ZMĚNY A ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ TYPU VOZIDLA
 8.1 Každá změna typu vozidla se musí oznámit správnímu orgánu, který udělil schválení typu vozidla. Tento orgán pak může buď:
 8.1.1
 uznat, že je nepravděpodobné, že by provedené změny měly znatelný negativní účinek, a že vozidlo v každém případě stále splňuje požadavky, nebo
 8.1.2
 požádat technickou zkušebnu odpovědnou za provádění zkoušek o nový protokol o zkoušce.
 8.2 Oznámení o potvrzení nebo odmítnutí schválení s uvedením změn se smluvním stranám dohody uplatňujícím tento předpis zasílá postupem stanoveným výše v bodě 4.3.
 8.3 Příslušný orgán vydávající rozšíření schválení přidělí takovému rozšíření pořadové číslo a informuje o něm ostatní strany dohody z roku 1958 uplatňující tento předpis pomocí formuláře sdělení podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu.
 9. SHODNOST VÝROBY
 Postupy pro zajištění shodnosti výroby musí být v souladu s postupy stanovenými v dohodě, dodatku 2 (E/EHK/324-E/EHK/TRANS/505/Rev.2), a následujícími požadavky:
 9.1
 Každé vozidlo, které nese značku schválení typu, jak je předepsáno podle tohoto předpisu, musí být shodné s typem vozidla schváleným s ohledem na podrobnosti, které mají negativní účinek na vlastnosti kotevních úchytů bezpečnostních pásů a systému kotevních úchytů ISOFIX a kotevní úchyt horního upínání ISOFIX.
 9.2
 Pro ověření shodnosti, jak je předepsáno v bodě 9.1 výše, dostačuje počet sériově vyrobených vozidel nesoucích značku schválení typu požadovanou tímto předpisem podrobeno náhodným zkouškám.
 9.3
 Výše zmíněné kontroly se zpravidla omezí na měření. Pokud to však je nutné, musí být vozidla podrobena některým zkouškám popsaným v bodě 6 výše zvoleným technickou zkušebnou, která provádí schvalovací zkoušky.
 10. POSTIHY ZA NESHODNOST VÝROBY
 10.1 Jestliže není splněn požadavek stanovený v bodě 9.1 výše nebo pokud jeho kotevní úchyty bezpečnostních pásů nebo systém kotevních úchytů ISOFIX a kotevní úchyt horního upínání ISOFIX neprošly kontrolami předepsanými v bodě 9 výše, může být schválení udělené pro daný typ vozidla podle tohoto předpisu odňato.
 10.2 Jestliže smluvní strana dohody uplatňující tento předpis odejme schválení, které dříve udělila, uvědomí o tom neprodleně ostatní smluvní strany uplatňující tento předpis pomocí formuláře sdělení odpovídajícího vzoru uvedenému v příloze 1 tohoto předpisu.
 11. NÁVOD K OBSLUZE VOZIDLA
 Vnitrostátní orgány mohou vyžadovat, aby výrobci vozidel, jejichž registraci provádějí, v návodu k obsluze vozidla jasně uvedli,
 11.1 kde jsou kotevní úchyty a
 11.2 pro jaké typy pásů jsou kotevní úchyty určeny (viz příloha 1, položka 5).
 12. DEFINITIVNÍ UKONČENÍ VÝROBY
 Jestliže držitel schválení úplně zastaví výrobu typu kotevních úchytů bezpečnostních pásů nebo typ systému kotevních úchytů ISOFIX a kotevního úchytu horního upínání ISOFIX schválené v souladu s tímto předpisem, informuje o tom orgán, který schválení udělil. Po obdržení příslušného sdělení informuje tento orgán o takové skutečnosti ostatní strany dohody z roku 1958 uplatňující tento předpis, a to pomocí formuláře sdělení podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu.
 13. NÁZVY A ADRESY TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN ODPOVĚDNÝCH ZA PROVÁDĚNÍ SCHVALOVACÍCH ZKOUŠEK A SPRÁVNÍCH ORGÁNŮ
 Strany dohody z roku 1958 uplatňující tento předpis sdělí sekretariátu Organizace spojených národů názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek a správních orgánů, které udělují schválení a kterým se mají zasílat formuláře potvrzující schválení či rozšíření, nebo odmítnutí či rozšíření či odnětí schválení vydaná v jiných zemích.
 14. PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
 14.1
 Počínaje úředním datem vstupu série změn 06 tohoto předpisu v platnost žádná ze smluvních stran uplatňujících tento předpis neodmítne udělit schválení EHK podle tohoto předpisu ve znění série změn 06.
 14.2
 Počínaje uplynutím 2 let po vstupu série změn 06 tohoto předpisu v platnost smluvní strany uplatňující tento předpis udělí schválení EHK pouze tehdy, pokud jsou splněny požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 06.
 14.3
 Počínaje uplynutím 7 let po vstupu série změn 06 tohoto předpisu v platnost smluvní strany uplatňující tento předpis mohou odmítnou uznat schválení, která nebyla udělena v souladu se sérií změn 06 tohoto předpisu. Nicméně stávající schválení vozidel, která nejsou dotčena sérií změn 06 tohoto předpisu, zůstávají platná a smluvní strany uplatňující tento předpis je musí nadále přijímat.
 14.4
 U vozidel, která nejsou ovlivněna bodem 7.1.1 výše, zůstávají schválení udělená podle série změn 04 tohoto předpisu v platnosti.
 14.5
 U vozidel, která nejsou ovlivněna doplňkem 4 série změn 05 tohoto předpisu, zůstávají stávající schválení v platnosti, pokud byla udělena v souladu se sérií změn 05 až do dodatku 3.
 14.6
 Počínaje úředním datem vstupu v platnost doplňku 5 k sérii změn 05 žádná smluvní strana uplatňující tento předpis neodmítne udělit schválení EHK podle tohoto předpisu ve znění doplňku 5 k sérii změn 05.
 14.7
 U vozidel, která nejsou ovlivněna doplňkem 5 k sérii změn 05 tohoto předpisu, zůstávají stávající schválení v platnosti, pokud byla udělena v souladu se sérií změn 05 až do jejího dodatku 3.
 14.8
 Počínaje 20. únorem 2005 pro vozidla kategorie M1 udělí smluvní strany uplatňující tento předpis schválení EHK pouze tehdy, pokud jsou splněny požadavky tohoto předpisu ve znění podle doplňku 5 k sérii změn 05.
 14.9
 Počínaje 20. únorem 2007 pro vozidla kategorie M1 mohou smluvní strany uplatňující tento předpis odmítnout uznat schválení, která nebyla udělena v souladu s doplňkem 5 k sérii změn 05 tohoto předpisu.
 14.10
 Počínaje 16. červencem 2006 pro vozidla kategorie N udělí smluvní strany uplatňující tento předpis schválení pouze tehdy, pokud typ vozidla splňuje požadavky tohoto předpisu ve znění doplňku 5 k sérii změn 05.
 14.11
 Počínaje 16. červencem 2008 pro vozidla kategorie N mohou smluvní strany uplatňující tento předpis odmítnout uznat schválení, která nebyla udělena v souladu s doplňkem 5 k sérii změn 05 tohoto předpisu.
 14.12
 Počínaje úředním datem vstupu série 07 změn tohoto předpisu v platnost žádná ze smluvních stran uplatňujících tento předpis neodmítne žádost o schválení EHK podle tohoto předpisu ve znění série změn 07.
 14.13
 Po uplynutí 24 měsíců od vstupu série změn 07 v platnost udělí smluvní strany, které uplatňují tento předpis, schválení EHK pouze tehdy, jsou-li splněny požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 07.
 14.14
 Po uplynutí 36 měsíců od vstupu série změn 07 v platnost mohou smluvní strany, které uplatňují tento předpis, odmítnout uznat schválení, jež nebyla udělena v souladu se sérií změn 07 tohoto předpisu.
 14.15
 Nehledě na body 14.13 a 14.14 schválení kategorií vozidel podle předchozích sérií změn předpisu, která nejsou ovlivněna sérií změn 07, zůstávají platná, a smluvní strany, které uplatňují tento předpis, je budou nadále přijímat.
 14.16
 Dokud nebudou v jejich vnitrostátních požadavcích v době přistoupení k tomuto předpisu uvedeny požadavky týkající se povinného upevnění kotevních úchytů bezpečnostního pásu pro sklopná sedadla, mohou smluvní strany udělovat vnitrostátní schválení i při neexistenci tohoto upevnění a v tom případě nemohou být tyto kategorie autobusů schváleny podle tohoto předpisu.
 (1) Podle definice v příloze 7 úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2 naposledy pozměněný změnou č. 4.
 (2) 1 pro Německo, 2 pro Francii, 3 pro Itálii, 4 pro Nizozemsko, 5 pro Švédsko, 6 pro Belgii, 7 pro Maďarsko, 8 pro Českou republiku, 9 pro Španělsko, 10 pro Srbsko a Černou Horu, 11 pro Spojené království, 12 pro Rakousko, 13 pro Lucembursko, 14 pro Švýcarsko, 15 (neobsazeno), 16 pro Norsko, 17 pro Finsko, 18 pro Dánsko, 19 pro Rumunsko, 20 pro Polsko, 21 pro Portugalsko, 22 pro Ruskou federaci, 23 pro Řecko, 24 pro Irsko, 25 pro Chorvatsko, 26 pro Slovinsko, 27 pro Slovensko, 28 pro Bělorusko, 29 pro Estonsko, 30 (neobsazeno), 31 pro Bosnu a Hercegovinu, 32 pro Lotyšsko, 33 (neobsazeno), 34 pro Bulharsko, 35 (neobsazeno), 36 pro Litvu, 37 pro Turecko, 38 (neobsazeno), 39 pro Ázerbájdžán, 40 pro Bývalou jugoslávskou republiku Makedonii, 41 (neobsazeno), 42 pro Evropské společenství (schválení udělují jeho členské státy za použití svých příslušných symbolů EHK), 43 pro Japonsko, 44 (neobsazeno), 45 pro Austrálii, 46 pro Ukrajinu, 47 pro Jihoafrickou republiku a 48 pro Nový Zéland, 49 pro Kypr, 50 pro Maltu, 51 pro Korejskou republiku, 52 pro Malajsii a 53 pro Thajsko. Dalším státům se přidělí následná čísla chronologicky v pořadí, ve kterém budou ratifikovat Dohodu o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla, zařízení a části, které lze montovat a/nebo užívat na kolových vozidlech, a o podmínkách vzájemného uznávání schválení typu udělených na základě těchto pravidel, nebo v němž budou k této dohodě přistupovat. Takto přidělená čísla sdělí smluvním stranám dohody generální tajemník Organizace spojených národů.
 (3) Viz poznámka pod čarou 1.
 (4) Dokument TRANS/WP29/78/Rev.1/Amend.2 ve znění změny 4.
 PŘÍLOHA 1
 SDĚLENÍ
 (maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 PŘÍLOHA 2
 USPOŘÁDÁNÍ ZNAČKY SCHVÁLENÍ
 VZOR A
 (viz bod 4.4 tohoto předpisu)
 Výše uvedená značka schválení připojená k vozidlu ukazuje, že dotčený typ vozidla byl z hlediska kotevních úchytů bezpečnostních pásů schválen v Nizozemí (E 4) podle předpisu č. 14 pod číslem 072439. První dvě místa schvalovacího čísla označují, že předpis č. 14 již obsahoval sérii změn 07, když bylo schválení vydáno.
 VZOR B
 (viz bod 4.5. tohoto předpisu)
 Výše uvedená schvalovací značka připojená k vozidlu ukazuje, že dotčený typ vozidla byl schválen v Nizozemí (E4) podle předpisů č. 14 a 24 (1). (V případě druhého předpisu je opravený koeficient pohlcení 1,30 m-1). Schvalovací čísla ukazují, že ve dnech, kdy byla tato schválení udělena, předpis č. 14 zahrnoval sérii změn 07 a předpis č. 24 byl ve stavu série změn 03.
 (1) Druhé číslo je uváděno pouze jako příklad.
 PŘÍLOHA 3
 UMÍSTĚNÍ ÚČINNÝCH KOTEVNÍCH ÚCHYTŮ BEZPEČNOSTNÍCH PÁSŮ
 Obrázek 1
 Oblasti umístění účinných kotevních úchytů
 (Výkres ukazuje jeden příklad, kde je horní kotevní úchyt připevněn k bočnímu panelu karosérie vozidla)
 Obrázek 2
 Účinné horní kotevní úchyty vyhovující bodu 5.4.3.7.3 předpisu
 PŘÍLOHA 4
 POSTUP PRO STANOVENÍ BODU „H“ A SKUTEČNÉHO ÚHLU TRUPU PRO MÍSTA K SEDĚNÍ V MOTOROVÝCH VOZIDLECH
 1. ÚČEL
 Postup popsaný v této příloze se používá ke stanovení polohy bodu „H“ a skutečného úhlu trupu pro jedno nebo několik míst k sedění v motorovém vozidle a k ověření vztahu mezi změřenými údaji a konstrukčními hodnotami udanými výrobcem vozidla (1)
 2. DEFINICE
 Pro účely této přílohy:
 2.1
 „vztažné údaje“ jsou jedna nebo několik z těchto vlastností místa k sedění:
 2.1.1
 bod „H“ a bod „R“ a jejich vztah,
 2.1.2
 skutečný úhel trupu a konstrukční úhel trupu a jejich vztah.
 2.2
 „trojrozměrným přístrojem bodu H“ (zařízení 3-D H) se rozumí zařízení používané ke stanovení bodů „H“ a skutečných úhlů trupu. Toto zařízení je popsáno v dodatku 1 této přílohy;
 2.3
 „bodem „H“ “ se rozumí střed otáčení trupu a stehna zařízení 3-D H instalovaného na sedadle vozidla v souladu s níže uvedeným bodem 4. Bod „H“ se nachází ve středu středové osy zařízení, které je mezi zaměřovači bodu „H“ na obou stranách přístroje 3-DH. Bod „H“ odpovídá teoreticky bodu „R“ (tolerance viz bod 3.2.2 níže). Poté, co je bod „H“ postupem podle bodu 4 stanoven, považuje se za pevný vůči konstrukci sedáku a při seřizování sedadla se pohybuje společně se sedákem;
 2.4
 „bodem „R“ “ nebo „vztažným bodem místa k sedění“ se rozumí konstrukční bod definovaný výrobcem vozidla pro každé místo k sedění a stanovený s ohledem na trojrozměrný vztažný systém;
 2.5
 „linií trupu“ se rozumí středová osa sondy přístroje 3-D H, když se sonda nachází v krajní zadní poloze;
 2.6
 „skutečný úhel trupu“ je úhel měřený mezi svislicí procházející bodem „H“ a linií trupu při použití kvadrantu úhlu zad na přístroji 3-D H. Skutečný úhel trupu odpovídá teoreticky konstrukčnímu úhlu trupu (tolerance viz níže uvedený bod 3.2.2);
 2.7
 „konstrukční úhel trupu“ je úhel měřený mezi svislicí vedoucí bodem „R“ a linií trupu v poloze, která odpovídá konstrukční poloze opěradla stanovené výrobcem vozidla;
 2.8
 „středovou rovinou sedící osoby“ (C/LO) se rozumí střední rovina přístroje 3-D H umístěná v každé určené poloze k sedění; je reprezentována souřadnicí bodu „H“ na ose „Y“. U samostatných sedadel je střední rovina sedadla shodná se střední rovinou sedící osoby. U ostatních sedadel je střední rovina sedící osoby stanovena výrobcem;
 2.9
 „trojrozměrným vztažným systémem“ se rozumí systém popsaný v dodatku 2 této přílohy;
 2.10
 „výchozí vztažné značky“ jsou fyzické body (otvory, povrchy, značky nebo vruby) na karoserii vozidla určené výrobcem;
 2.11
 „měřicí polohou vozidla“ se rozumí poloha vozidla určenou souřadnicemi výchozích vztažných značek v trojrozměrném vztažném systému.
 3. POŽADAVKY
 3.1 Uvedení údajů
 Pro každé místo k sedění, u něhož se vyžadují vztažné údaje k prokázání souladu s ustanoveními tohoto předpisu, musí být ve formuláři podle dodatku 3 této přílohy uvedeny všechny následující údaje nebo jejich vhodný výběr:
 3.1.1
 souřadnice bodu „R“ vzhledem k trojrozměrnému vztažnému systému;
 3.1.2
 konstrukční úhel trupu;
 3.1.3
 všechny údaje nezbytné k seřízení sedadla (je-li seřiditelné) do měřicí polohy, jak je stanoveno dále v bodě 4.3.
 3.2 Vztah mezi změřenými údaji a konstrukčními specifikacemi
 3.2.1 Souřadnice bodu „H“ a hodnota skutečného úhlu trupu získané postupem stanoveným dále v bodě 4 se porovnají se souřadnicemi bodu „R“ a konstrukční hodnotou úhlu trupu udanou výrobcem vozidla.
 3.2.2 Relativní polohy bodů „R“ a „H“ a vztah mezi konstrukčním a skutečným úhlem trupu se pro dané místo k sedění považují za vyhovující, pokud bod „H“ definovaný svými souřadnicemi leží uvnitř čtverce o délce strany 50 mm, jehož strany jsou svislé a vodorovné a jehož úhlopříčky se protínají v bodě „R“, a skutečný úhel trupu se s úhlem konstrukčním shoduje s přesností na 5°.
 3.2.3 Pokud jsou tyto podmínky splněny, pak se použije bod „R“ a konstrukční úhel trupu k prokázání shody s ustanoveními tohoto předpisu.
 3.2.4 Jestliže bod „H“ nebo skutečný úhel trupu nevyhovuje požadavkům bodu 3.2.2 výše, stanoví se bod „H“ a skutečný úhel trupu ještě dvakrát (celkem třikrát). Pokud požadavkům vyhoví výsledky dvou z těchto tří měření, použijí se podmínky výše uvedeného bodu 3.2.3.
 3.2.5 Jestliže výsledky alespoň dvou ze tří měření popsaných v bodě 3.2.4 nevyhovují požadavkům bodu 3.2.2 nebo nelze-li ověření provést proto, že výrobce vozidla neposkytl informace o poloze bodu „R“ nebo o konstrukčním úhlu trupu, použije se geometrický střed tří změřených bodů nebo průměr tří změřených úhlů, který je považován jako použitelný ve všech případech, kde se v tomto předpisu odkazuje na bod „R“ nebo na konstrukční úhel trupu.
 4. POSTUP STANOVENÍ BODU „H“ A SKUTEČNÉHO ÚHLU TRUPU
 4.1 Vozidlo se podle uvážení výrobce ponechá nejprve v prostředí o teplotě 20 ± 10 °C, aby se zajistilo, že materiál sedadel dosáhl pokojové teploty. Jestliže zkoušené sedadlo dosud nebylo použito k sedění, posadí se na sedadlo osoba hmotnosti 70 kg až 80 kg nebo zkušební zařízení dvakrát po dobu jedné minuty, aby se prohnul sedák a opěradlo. Požaduje-li to výrobce, zůstanou úplné sestavy sedadel před instalací zařízení 3-D H nezatíženy po dobu nejméně 30 minut.
 4.2 Vozidlo musí být umístěno v poloze měření definované v bodě 2.11 výše.
 4.3 Je-li sedadlo seřiditelné, nastaví se nejprve do krajní zadní obvyklé polohy pro řízení nebo pro jízdu podle pokynů výrobce, přičemž se bere v úvahu pouze podélné seřízení sedadla mimo posuv sedadla používaný pro jiné účely, než je obvyklá poloha pro řízení nebo jízdu. Má-li sedadlo i další možnosti seřízení (svislé, úhlové, opěradla sedadla atd.), nastaví se do polohy udané výrobcem. U odpružených sedadel se pevně nastaví svislá poloha, aby odpovídala obvyklé poloze pro řízení určené výrobcem.
 4.4 Oblast místa k sedění, která přijde do styku se zařízením 3-D H, se pokryje mušelínovou bavlněnou tkaninou dostatečné velikosti a vhodné struktury, označenou jako prostá bavlněná tkanina s 18,9 vláken na cm2 a měrnou hmotností 0,228 kg/m2 nebo úpletová či netkaná textilie obdobných vlastností. Pokud se zkouška provádí na sedadle mimo vozidlo, musí mít podlaha, na níž je sedadlo umístěno, tytéž základní vlastnosti (2) jako podlaha vozidla, ve kterém má být sedadlo použito.
 4.5 Sestava sedací a zádové části zařízení 3-D H se umístí tak, aby střední rovina zařízení splynula se střední rovinou sedící osoby (C/LO). Na žádost výrobce může být zařízení 3D H přesunuto směrem dovnitř vzhledem k C/LO, pokud by bylo zařízení 3-D H umístěno tak daleko k vnější straně, že by hrana sedadla neumožnila vyrovnání zařízení 3-D H.
 4.6 Ke skořepině sedací části připevněte sestavy dolních končetin (chodidla a bérce) buď jednotlivě, nebo s použitím tyče T a sestavy dolních končetin. Přímka procházející zaměřovači bodu „H“ musí být rovnoběžná se základnou a kolmá ke střední podélné rovině sedadla.
 4.7 Nastavte polohu chodidel a nohy na přístroji 3-D H následujícím způsobem:
 4.7.1 Určené místo k sedění: řidič a cestující na vnějším předním sedadle
 4.7.1.1 Obě sestavy chodidel a nohou se posunou dopředu tak, aby chodidla zaujala přirozenou polohu na podlaze, v případě nutnosti mezi provozními pedály. Pokud je to možné, umístí se levé chodidlo přibližně stejně daleko nalevo od střední roviny zařízení 3-D H, jako je pravé chodidlo napravo. Libela ověřující příčnou orientaci zařízení 3-D H se v případě potřeby uvede do vodorovné polohy přestavěním skořepiny sedací části nebo posunutím sestav chodidel a nohou směrem dozadu. Přímku procházející zaměřovači bodu „H“ je třeba udržet v poloze kolmé na podélnou střední rovinu sedadla.
 4.7.1.2 Jestliže levou nohu nelze udržet v poloze rovnoběžné s pravou nohou a levé chodidlo nelze opřít o konstrukci, přesuňte levé chodidlo tak, aby bylo opřeno. Je nutno zachovat souosost zaměřovačů.
 4.7.2 Určené místo k sedění: vnější zadní
 U zadních nebo pomocných sedadel se nohy umístí podle určení výrobce. Jestliže pak chodidla spočívají na částech podlahy v různé úrovni, slouží jako vztažné chodidlo takové, které nejdříve přijde do styku s předním sedadlem, a druhé chodidlo se nastaví tak, aby se libela udávající příčnou orientaci sedací části zařízení ustálila ve vodorovné poloze.
 4.7.3 Jiná určená místa k sedění:
 Všeobecný postup uváděný v bodě 4.7.1. výše musí být dodržen, avšak chodidla se umístí tak, jak stanoví výrobce vozidla.
 4.8 Instalujte závaží bérců a stehen a vyrovnejte přístroj 3-D H.
 4.9 Skloňte skořepinu zádové části vpřed na přední doraz a odsuňte přístroj 3-D H pomocí tyče T z opěradla sedadla. Znovu usaďte přístroj 3-D H na sedadlo jednou z následujících metod:
 4.9.1 Pokud má přístroj 3-D H tendenci klouzat dozadu, použijte následující postup. Ponechte přístroj 3-D H sklouznout dozadu tak daleko, až už není zapotřebí vyvíjet vodorovnou zádržnou zátěž vpřed na tyč T, tj. až se skořepina sedací části dotkne skořepiny zádové části. Pokud je to nutné, upravte polohu bérce.
 4.9.2 Pokud nemá přístroj 3-D H tendenci klouzat dozadu, použijte následující postup. Posunujte přístroj 3-D H vzad působením vodorovného zatížení směrem vzad na tyč T, dokud se skořepina sedadla nedotkne skořepiny opěradla (viz obrázek 2 v dodatku 1 této přílohy).
 4.10 Na sestavu zádové části a sestavu skořepiny přístroje 3-D H v průsečíku kvadrantu úhlu kyčle a pouzdra tyče T aplikujte zatížení 100 ± 10 N. Směr působení zátěže musí být udržován podél přímky procházející výše uvedeným průsečíkem k bodu přímo nad pouzdrem stehenní tyče (viz obrázek 2 v dodatku 1 této přílohy). Potom opatrně vraťte skořepinu zádové části na opěradlo sedadla. Během zbývající části postupu je třeba dbát na to, aby přístroj 3-D H nesklouzl směrem dopředu.
 4.11 Instalujte pravé a levé závaží sedací části a potom střídavě osm závaží trupu. Zachovejte úroveň přístroje 3-D H.
 4.12 Sklopte skořepinu zádové části vpřed, aby se uvolnil tlak na opěradlo sedadla. Kývejte přístrojem 3-D H ze strany na stranu obloukem 10° (5° na každou stranu od svislé středové roviny) po tři úplné cykly, abyste uvolnili veškeré nahromaděné tření mezi přístrojem 3-D H a sedadlem.
 Během houpání může mít tyč T zařízení 3-D H tendenci odklonit se ze specifikované horizontální a vertikální polohy vyrovnání. Proto je nutno tyč T během kývavých pohybů přiměřenou boční zátěží přidržet. Při přidržování tyče T a houpání přístroje 3-D H se musí dávat pozor, aby se vyloučilo působení nahodilých vnějších zátěží ve svislém nebo předozadním směru.
 Chodidla přístroje 3-D H nemají být během tohoto kroku zadržována nebo přidržována. Pokud se poloha chodidel změní, mělo by být umožněno, aby zatím zůstaly v této poloze.
 Opatrně vraťte skořepinu zádové části na opěradlo a zkontrolujte, zda jsou obě vodováhy v nulové poloze. Pokud došlo k jakémukoliv pohybu chodidel během houpání přístroje 3-D H, musí být jejich poloha upravena následujícím způsobem:
 Postupně zdvihněte každé chodidlo z podlahy jen do takové výšky, kdy již nedojde k žádnému dalšímu pohybu chodidla. Při tomto zdvihání musí být chodidla volně otočná a nesmí na ně působit zatížení zpředu nebo ze strany. Po navrácení každého chodidla zpět do dolní polohy se paty musí dotýkat příslušné části konstrukce.
 Zkontroluje, zda příčná vodováha ukazuje nulovou polohu, a v případě potřeby aplikujte na vrchní část skořepiny zádové části boční zátěž postačující k tomu, aby se skořepina sedací části přístroje 3-D H na sedadle vyrovnala.
 4.13 Držte tyč T, aby se zabránilo posunu přístroje 3-D H vpřed na sedáku sedadla a postupujte následujícím způsobem:
 a)
 vraťte skořepinu zádové části na opěradlo sedadla;
 b)
 na tyč úhlu zad přibližně ve výšce středu závaží trupu směrem dozadu střídavě aplikuje a uvolňujte vodorovné zatížení velikosti do 25 N, dokud kvadrant úhlu kyčle neukáže, že se po uvolnění zatížení dosáhlo stabilní polohy. Přitom musí být věnována zvýšená pozornost, aby se zajistilo, že na přístroj 3-D H nepůsobí žádné vnější zátěže dolů nebo příčné zátěže. Pokud je nezbytné jiné nastavení úrovně přístroje 3-D H, otočte dopředu skořepinu zádové části, proveďte znovu ustavení do roviny a opakujte postup od bodu 4.12.
 4.14 Proveďte všechna měření:
 4.14.1 Souřadnice bodu „H“ se měří vzhledem k trojrozměrnému vztažnému systému.
 4.14.2 Skutečný úhel trupu se odečte v kvadrantu úhlů zad přístroje 3-D H, když je sonda v krajní zadní poloze.
 4.15 Je-li třeba provést opětovnou instalaci přístroje 3-D H, ponechá se sestava sedadla před touto instalací po dobu nejméně 30 minut nezatížená. Přístroj 3-D H by neměl být ponechán na sedadle déle, než je doba nutná k provedení zkoušky.
 4.16 Je-li možné považovat sedadla v téže řadě za podobná (lavicové sedadlo, shodná sedadla atd.), stanoví se pro každou řadu sedadel pouze jeden bod „H“ a jeden „skutečný úhel trupu“, přičemž je přístroj 3-D H popsaný v dodatku 1 této přílohy usazen na místo považované pro tuto řadu za reprezentativní. Tímto místem je:
 4.16.1
 u přední řady sedadel sedadlo řidiče;
 4.16.2
 u zadní řady nebo řad vnější sedadlo.
 (1) Na jakémkoli místě k sedění jiném než na předních sedadlech, kde nelze bod „H“ určit pomocí „trojrozměrného přístroje bodu „H“ “ nebo postupů, může být podle uvážení příslušného orgánu použit bod „R“ označený výrobcem jako vztažný bod.
 (2) Úhel sklonu, výškový rozdíl upevnění sedadla, struktura povrchu apod.
 Dodatek 1
 POPIS TROJROZMĚRNÉHO PŘÍSTROJE BODU „H“
 (1)
 (Přístroj 3-D H)
 1. Skořepiny zádové a sedací části
 Skořepiny zádové a sedací části, které simulují lidský trup a stehna, jsou zhotoveny z vyztuženého plastu a kovu a jsou mechanicky zavěšeny v bodě „H“. Na sondu zavěšenou v bodě „H“ je upevněn kvadrant určený k měření skutečného úhlu trupu. Nastavitelná stehenní tyč upevněná na skořepinu sedací části stanovuje střední linii stehna a slouží jako základní čára pro kvadrant úhlu kyčle.
 2. Prvky těla a dolních končetin
 Segmenty bérců jsou připojeny k sestavě skořepiny sedací části u tyče T spojující kolena, která je příčným prodloužením seřiditelné stehenní tyče. V segmentech bérců jsou zabudovány kvadranty pro měření kolenních úhlů. Sestavy bot a chodidel jsou kalibrovány pro měření úhlu chodidla. K prostorové orientaci zařízení slouží dvě libely. V těžišti jednotlivých prvků těla jsou umístěna závaží, kterými se vyvolává průhyb sedadla odpovídající muži hmotnosti 76 kg. Je třeba zkontrolovat, že se všechny klouby přístroje 3-D H volně pohybují bez znatelného tření.
 Obrázek 1
 Určení prvků přístroje 3-D H
 Obrázek 2
 Rozměry prvků přístroje 3-D H a rozložení zátěže
 (1) Podrobnosti o konstrukci přístroje 3-D H viz Společnost automobilových inženýrů (Society of Automobile Engineers – SAE), 400 Commonwealth Drive, Warrendale, Pennsylvania 15096, Spojené státy americké.
 Toto zařízení odpovídá popisu v normě ISO 6549:1980.
 Dodatek 2
 TROJROZMĚRNÝ VZTAŽNÝ SYSTÉM
 1.
 Trojrozměrný vztažný systém je definován třemi ortogonálními rovinami stanovenými výrobcem vozidla (viz obrázek). (1)
 2.
 Poloha vozidla pro měření se stanoví tak, že se vozidlo umístí na opěrný povrch takovým způsobem, aby souřadnice výchozích vztažných značek odpovídaly hodnotám udaným výrobcem.
 3.
 Souřadnice bodu „R“ a bodu „H“ se určí vzhledem k výchozím vztažným značkám definovaným výrobcem vozidla.
 Obrázek
 Trojrozměrný vztažný systém
 (1) Vztažný systém odpovídá normě ISO 4130:1978.
 Dodatek 3
 VZTAŽNÉ ÚDAJE MÍST K SEDĚNÍ
 1. Kódování vztažných údajů
 Pro každé místo k sedění se sestavuje přehled vztažných údajů. Místa k sedění jsou identifikována dvoumístným kódem. Prvním znakem je arabská číslice, která označuje řadu sedadel odpředu dozadu. Druhým znakem je velké písmeno, které označuje polohu místa k sedění v řadě při pohledu ve směru dopředu se pohybujícího vozidla; použijí se následující písmena:
 L
 =
 vlevo
 C
 =
 střední
 R
 =
 vpravo
 2. Popis měřicí polohy vozidla
 2.1 Souřadnice výchozích vztažných značek
 X ...
 Y ...
 Z ...
 3. Přehled vztažných údajů
 3.1 Místo k sedění: ...
 3.1.1 Souřadnice bodu „R“
 X ...
 Y ...
 Z ...
 3.1.2 Konstrukční úhel trupu: ...
 3.1.3 Specifikace seřízení sedadla (1)
 vodorovné: ...
 svislé: ...
 úhlové: ...
 úhel trupu: ...
 Poznámka: Přehled vztažných údajů pro další místa k sedění v 3.2, 3.3 atd.
 (1) Nehodící se škrtněte.
 PŘÍLOHA 5
 TAŽNÉ ZAŘÍZENÍ
 Obrázek 1
 Obrázek 1a
 Obrázek 2
 Pro upevnění popruhu může být tažné zařízení ramenního pásu změněno přidáním dvou hran a/nebo šroubů, aby se zabránilo vypadnutí popruhu v průběhu tahové zkoušky.
 Obrázek 3
 PŘÍLOHA 6
 MINIMÁLNÍ POČET BODŮ KOTEVNÍCH ÚCHYTŮ A UMÍSTĚNÍ DOLNÍCH KOTEVNÍCH ÚCHYTŮ
 Vozidlo kategorie
 Místa k sedění směřující dopředu
 Směřující vzad
 Vnější
 Středová
 Přední
 Jiné
 Přední
 Jiné
 M1
 3
 3
 3
 3
 2
 M2 ≤ 3,5 tun
 3
 3
 3
 3
 2
 M3 a M2 > 3,5 tun
 3
 3 nebo 2
 3 nebo 2
 3 nebo 2
 2
 N1
 3
 3 nebo 2 Ø
 3 nebo 2 *
 2
 2
 N2 a N3
 3
 2
 3 nebo 2 *
 2
 2
 2
 :
 dva dolní kotevní úchyty, které umožňují instalaci bezpečnostního pásu typu B nebo bezpečnostních pásů typů Br, Br3, Br4 m nebo Br4Nm, kde je to vyžadováno konsolidovanou rezolucí o konstrukci vozidel (R.E.3), příloha 13, dodatek 1.
 3
 :
 dva dolní kotevní úchyty a jeden horní kotevní úchyt, které umožňují instalaci tříbodového bezpečnostního pásu typu A nebo bezpečnostních pásů typů Ar, Ar4 m neboAr4Nm, kde je to vyžadováno konsolidovanou rezolucí o konstrukci vozidel (R.E.3), příloha 13, dodatek 1.
 Ø
 :
 odkazuje na bod 5.3.3 (jsou přípustné dva kotevní úchyty, není-li sedadlo na kraji průchodu)
 *
 :
 odkazuje na bod 5.3.4 (jsou přípustné dva kotevní úchyty, je-li čelní sklo mimo vztažnou zónu)
 :
 odkazuje na bod 5.3.5 (jsou přípustné dva kotevní úchyty, není-li nic ve vztažné zóně)
 :
 odkazuje na bod 5.3.7 (zvláštní ustanovení pro horní podlaží vozidla)
 Dodatek
 UMÍSTĚNÍ DOLNÍCH KOTEVNÍCH ÚCHYTŮ – POUZE POŽADAVKY NA ÚHLY
 Sedadlo
 M1
 Jiné než M1
 Přední (*)
 strana spony (α2)
 45°–80°
 30°–80°
 na jiné straně, než je spona (α1)
 30°–80°
 30°–80°
 konstantní úhel
 50°–70°
 50°–70°
 lavice – strana spony (α2)
 45°–80°
 20°–80°
 lavice – jiná než strana spony (α1)
 30°–80°
 20°–80°
 seřiditelné sedadlo s úhlem opěradla sedadla < 20°
 45°–80° (α2) (*)
 20°–80° (α1) (*)
 20°–80°
 Zadní ≠
 30°–80°
 20°–80° Ψ
 Sklopné
 Nevyžaduje se kotevní úchyt bezpečnostního pásu.
 Je-li kotevní úchyt instalován: viz požadavky na úhly pro přední a zadní sedadlo.
 ≠:
 vnější a střední,
 (*)
 jestliže úhel není konstantní viz bod 5.4.2.1,
 Ψ:
 45°–90° u sedadel ve vozidlech M2 a M3.
 PŘÍLOHA 7
 DYNAMICKÁ ZKOUŠKA JAKO ALTERNATIVA PRO STATICKOU ZKOUŠKU PEVNOSTI KOTEVNÍCH ÚCHYTŮ BEZPEČNOSTNÍCH PÁSŮ
 1. OBLAST PŮSOBNOSTI
 Tato příloha popisuje dynamickou zkoušku se sáněmi jako alternativu pro statickou zkoušku pevnosti kotevních úchytů bezpečnostních pásů předepsanou v bodech 6.3 a 6.4 tohoto předpisu.
 Tato možnost může být použita na žádost výrobce vozidla v případě skupiny sedadel, kde jsou všechna místa k sedění vybavena 3-bodovými bezpečnostními pásy s omezovači zátěže hrudníku a kdy skupina sedadel dále zahrnuje místo k sedění, u kterého je horní kotevní úchyt bezpečnostního pásu umístěn na konstrukci sedadla.
 2. PŘEDPISY
 2.1 U dynamické zkoušky předepsané v bodě 3 této přílohy nedojde k roztržení žádného kotevního úchytu nebo okolní oblasti. Naprogramované roztržení nezbytné pro správnou funkci zařízení omezovače zátěže je však přípustné.
 Budou dodrženy minimální vzdálenosti účinných dolních kotevních úchytů uvedené v bodě 5.4.2.5 tohoto předpisu a požadavky na účinné horní kotevní úchyty uvedené v bodě 5.4.3.6 tohoto předpisu a, pokud je to použitelné, doplněné o následující bod 2.1.1.
 2.1.1 Je-li u vozidel kategorie M1 o celkové dovolené hmotnosti nepřevyšující 2,5 tuny horní kotevní úchyt bezpečnostního pásu připevněn ke konstrukci sedadla, nesmí být posunut před příčnou rovinu procházející bodem R a bodem C daného sedadla (viz obrázek 1 přílohy 3 tohoto předpisu).
 U jiných než výše zmíněných vozidel nesmí být horní kotevní úchyt bezpečnostního pásu posunut před příčnou rovinu skloněnou o 10° ve směru vpřed a procházející bodem R sedadla.
 2.2 U vozidel, kde jsou tato zařízení použita, musí být zařízení pro posun a zajištění umožňující cestujícím na všech sedadlech opustit vozidlo po zkoušce stále ručně ovladatelná.
 2.3 Příručka vlastníka vozidla musí obsahovat pokyn, že každý bezpečnostní pás může být vyměněn pouze za schválený bezpečnostní pás pro uvažované místo k sedění ve vozidle, a zejména určuje ta místa k sedění, která pouze mohou být vybavena příslušným bezpečnostním pásem zahrnujícím omezovač zátěže.
 3. PODMÍNKY DYNAMICKÉ ZKOUŠKY
 3.1 Obecné podmínky
 Na zkoušku popsanou v této příloze se vztahují obecné podmínky popsané v bodě 6.1 tohoto předpisu.
 3.2 Instalace a příprava
 3.2.1 Sáně
 Sáně musí být konstruovány tak, aby se po zkoušce neobjevily trvalé deformace. Sáně musí být vedeny tak, aby ve fázi nárazu odchylka nepřekročila 5° ve svislé rovině a 2° ve vodorovné rovině.
 3.2.2 Upevnění nosné konstrukce vozidla
 Část nosné konstrukce vozidla, která je považována za podstatnou pro tuhost vozidla s ohledem na ukotvení sedadel a kotevní úchyty bezpečnostních pásů, musí být upevněna na sáních podle dispozic popsaných v bodě 6.2 tohoto předpisu.
 3.2.3 Zádržný systém
 3.2.3.1 Zádržné systémy (celá sedadla, sestavy bezpečnostních pásů a zařízení omezovačů zatížení) musí být instalovány na nosné konstrukci vozidla podle specifikací sériové výroby vozidla.
 Prostředí vozidla před zkoušeným sedadlem (palubní deska, sedadlo atd. podle zkoušeného sedadla) může být instalováno na zkušebních sáních. Pokud by se vyskytoval airbag čelního nárazu, musí být vypnut.
 3.2.3.2 Na žádost výrobce vozidla a při souhlasu technické zkušebny odpovědné za zkoušky nesmí být některé díly zádržných systémů kromě celých sedadel, sestav bezpečnostních pásů a zařízení omezovačů zátěže instalovány na zkušebních sáních nebo mohou být nahrazeny díly o stejné nebo nižší tuhosti, jejichž rozměry jsou obsaženy v rozměrech vnitřního vybavení vozidla, za předpokladu, že zkoušené uspořádání je alespoň tak nepříznivé, jako sériové uspořádání s ohledem na síly působící na ukotvení sedadla a kotevní úchyty bezpečnostních pásů.
 3.2.3.3 Sedadla musí být seřízena podle požadavků v bodě 6.1.2 tohoto předpisu v poloze pro použití zvolené technickou zkušebnou odpovědnou za zkoušky jako polohou poskytující nejméně příznivé podmínky s ohledem na pevnost kotevních úchytů a slučitelnou s instalací figurín ve vozidle.
 3.2.4 Figuríny
 Figurína, jejíž rozměry a hmotnost jsou definovány v příloze 8, musí být umístěna na každé sedadlo a připoutána bezpečnostním pásem instalovaným ve vozidle.
 Nevyžaduje se žádné přístrojové vybavení figuríny.
 3.3 Zkouška
 3.3.1 Sáně musí být poháněny tak, že v průběhu zkoušky je jejich změna rychlosti 50 km/h. Zpomalení sání musí být v mezích stanovených v příloze 8 předpisu č. 16.
 3.3.2 Pokud je to použitelné, aktivují se další zádržná zařízení (zařízení předběžného zatížení atd. s výjimkou airbagů) podle pokynů výrobce vozidla.
 3.3.3 Zkontroluje se, že posun kotevních úchytů bezpečnostních pásů nepřekročí meze určené v bodech 2.1 a 2.1.1 této přílohy.
 PŘÍLOHA 8
 SPECIFIKACE FIGURÍNY
 (1)
 Hmotnost
 97,5 ± 5 kg
 Výška v sedící vzpřímené poloze
 965 mm
 Šířka kyčlí (sedící)
 415 mm
 Obvod kyčlí (sedící)
 1 200 mm
 Obvod pasu (sedící)
 1 080 mm
 Hloubka hrudníku
 265 mm
 Obvod hrudníku
 1 130 mm
 Výška ramen
 680 mm
 Tolerance všech rozměrů délky
 ± 5 procent
 Poznámka: Na níže uvedeném obrázku je náčrt vysvětlující rozměry
 (1) Zařízení popsaná v australských konstrukčních pravidlech (Australian Design Rule – ADR) 4/03 a Federální normě bezpečnosti motorových vozidel (Federal Motor Vehicle Safety Standard – FMVSS) č. 208 se považují za rovnocenná.
 PŘÍLOHA 9
 SYSTÉMY KOTEVNÍCH ÚCHYTŮ ISOFIX A KOTEVNÍ ÚCHYTY HORNÍHO UPÍNÁNÍ ISOFIX
 Obrázek 1
 Zařízení pro působení statické síly (ZPSS), izometrické pohledy
 Obrázek 2
 Zařízení pro působení statické síly (ZPSS), rozměry
 Obrázek 3
 Rozměry spojovacího dílu horního upínání ISOFIX (hákového)
 Obrázek 4
 Vzdálenost mezi oběma zónami dolních kotevních úchytů
 Obrázek 5
 Dvourozměrná šablona
 Obrázek 6
 Umístění kotevního úchytu horního upínání ISOFIX, zóna ISOFIX – Pohled ze strany
 Obrázek 7
 Umístění kotevního úchytu horního upínání ISOFIX, zóna ISOFIX – Zvětšený pohled ze strany oblasti vinutí
 Obrázek 8
 Umístění kotevního úchytu horního upínání ISOFIX, zóna ISOFIX – Půdorys
 (Průřez roviny R)
 Obrázek 9
 Umístění kotevního úchytu horního upínání ISOFIX, zóna ISOFIX – Čelní pohled
 Obrázek 10
 Umístění kotevního úchytu horního upínání ISOFIX, zóna ISOFIX – Trojrozměrný schematický pohled
 Obrázek 11
 Alternativní metoda umístění kotevního úchytu horního upínání pomocí přípravku „ISO/F2“ (B), zóna isofix – boční, horní a zadní pohledy
 Obrázek 12
 Symbol dolního kotevního úchytu ISOFIX
 Obrázek 13
 Symbol použitý pro určení umístění kotevního úchytu horního upínání, který je pod krytem
 Poznámky:
 1.
 Rozměry v mm
 2.
 Výkres není v měřítku.
 3.
 Piktogram musí být jasně viditelný buď pomocí kontrastních barev, nebo vhodným reliéfem v případě, že je zapuštěn do povrchu nebo z něj vyčnívá.