text:
Je Slovenská republika právnym štátom? (časť II z III) – ::protiprudu.org
 Domov / Hlavná strana / Je Slovenská republika právnym štátom? (časť II z III)
 Je Slovenská republika právnym štátom? (časť II z III)
 oliolijanko 22. februára 2013 Hlavná strana, Z domova Napíš, čo si o tom myslíš
 >> Je Slovenská republika právnym štátom? (časť I z III)
 Cieľom tejto krátkej štúdie je stručne uviesť atribúty právneho štátu, ako sa vyvinuli počas dlhého obdobia, ich odzrkadlenie v prijatých zákonoch SR, v súdnej praxi SR a načrtnúť tiež možné východiská.
 Motto: Súdnictvo SR je na úrovni afrických krajín
 (Stanovisko zahraničných expertov, Markíza, 28. 3. 2005)
 III. O TVORBE ZÁKONOV – ZÁKONODARNÁ MOC
 Zákony v SR schvaľuje Národná rada SR. Najvyšším zákonom SR je jej ústava. Bola prijatá SNR v roku 1992. Ústava štátu by mala byť stabilná. No Ústava SR bola päť krát novelizovaná, naposledy v roku 2004. K nej sa nedávno vyjadril expredseda ústavneho súdu – Niektoré články ústavy vyžadujú precíznejšie a prehĺbenejšie formulácie, iné doplnenie, no i samotnú definíciu SR (M. Čič, Literárny týždenník, č. 27-28/2007).. Ústava vychádza z atribútov právneho štátu, charakterizuje SR ako zvrchovaný, demokratický a právny štát. No už samotná ústava má nedostatky. Spomeňme aspoň niektoré.
 Explicitným porušením princípu č.3 – rovnosti občanov pred zákonom – je vytvorenie dvoch kategórií občanov. Ide o odlišné právne postavenie poslancov NR SR a členov Ústavného súdu. Ide o ich imunitu na priestupkovú a trestnoprávnu činnosť. Aj keď po zániku mandátu poslanec za trestné činy môže byť stíhateľný, treba však pripomenúť, že “oneskorená spravodlivosť – žiadna spravodlivosť”. Imunita bola opodstatnená v ranných konštitučných monarchiách. Napríklad roku 1397 bol v Anglicku odsúdený na smrť poslanec Thomas Haxey za kritiku škandalózneho spravovania štátnych financií Richardom II. Na nátlak Dolnej komory parlamentu dostal milosť. Imunita poslancov bola potvrdená (v “Bill of Rights”) a zahŕňala iba slobodu prejavu. V prípade Ústavy SR ide teda o návrat do 14. storočia.
 Ústava nepozná pôvodne navrhnutý pojem sociálne spravodlivý štát, čo je v rozpore s princípom demokratičnosti. Problém, ktorý by mala riešiť ústava a nerieši, je problémom v pracovnom i v nepracovnom styku – neovládanie slovenčiny veľkým počtom príslušníkov maďarskej menšiny. Ústava SR predpisuje iba právo na osvojenie štátneho jazyka, nie povinnosť si ho osvojiť. V tomto ide ústava pod úroveň ústavy prvej Sovenskej republiky.
 Jedným z hlavných princípov v demokracii je princíp, že každý má byť kontrolovateľný a kontrolovaný, aby nedchádzalo k zneužívaniu moci, financií apod. Takúto kompetenciu má mať najvyšší kontrolný úrad štátu. Ten ale v SR nemá kompetenciu kontroly hospodárenia politických strán. Tým si politické reprezentácie v zákonodarnej i výkonnej moci vytvorili otvorený priestor na ich nehatenú korupciu – v médiách boli prezentované korupčné kauzy viacerých politických strán. Ústava nepozná ani kontrolu finančných dotácií zo zahraničia rôznym zoskupeniam, napr. tzv. tretiemu sektoru.
 S existenciou NR SR sú spojené dva okruhy problémov – problém kvality poslancov a problém kvality nimi prijatých zákonov, pričom kvalita zákonov je priamo závislá od kvality poslancov. Poslanci najmä s právnym vzdelaním by mali byť garanciou, aby zákony prijaté NR SR boli zákonmi právneho štátu. A sú naozaj garanciou? Dekan Právnickej fakulty UPJŠ v Košiciach skonštatoval v polovici 90-tych rokov: Právnici vstupujúci do politiky opúšťajú oblasť práva (Doc. JUDr. CSc.). Nuž a ako potom vyzerajú výsledky činnosti poslancov NR SR v tvorbe právnych noriem? Predovšetkým význačným znakom zákonodarstva je v súčasnosti právna inflácia (väčščia ako po komunistickom puči vo februári 1948 (JUDr. P.V., notár), čo je v rozpore s princípom č. 6. Právna neistota, chaos, také sú dôsledky práce poslancov (Pravda, 26.2.2007).
 O kvalite poslancov NR SR je viacero výstižných vyjadrení. Napr. exminister zahraničných vecí SR a kariérny diplomat sa vyjadril – voľne citované – až 70 % poslancov NR SR nemá tam čo hľadať, lebo sú nekompetentní posudzovať veci a myslia si, že boli do parlamentu zvolení za „modré oči“ a že to je ich dostatočná kvalifikácia (SRo1,Vec verejná, 5. 11.2005). Exemplárny príklad nekompetentnosti poslanca uviedla STV – poslanec za tzv. KDH, neskoršie minister, citoval z rozhodnutia súdu žalobnú časť, čo zatajil, a úmyselne ju uviedol ako výrokovú. Teda vedomá lož.
 Zrkadlo legislatívnej činnosti NR SR bolo vystavené kompetentnou osobou v oblasti práva – VŠ učiteľkou Právnickej fakulty UK v Bratislave a poslankyne NR SR, exministerkou spravodlivosti. V článku Chaos v zákonodarstve uvádza – Ale prečo sa takmer každý novoprijatý zákon mení ešte pre nadobudnutím účinnosti, to sa už nedá vysvetliť inak ako nekvalitnou legislatívnou prácou ... Slovenský právny poriadok sa stáva neprehľadným, ťažko sa v ňom orientujú nielen fyzické osoby, ale aj štátni úradníci. Často chaotická zákonodarná práca má vplyv na vzťahy jednotlivých zákonov, ktoré ... si často odporujú do takej miery, že pripúšťajú dva rôzne výklady (K. Tóthová, Extraplus č. 9/05). To je v protiklade s princípmi č.5 a č. 6. Kvalita zákonodarstva v oblasti politického systému je výstižne charakterizovaná napr. –Politický systém na Slovensku sa zvrhol na dosahovanie ekonomických cieľov istých osôb a skupín a záujmy občanov sa často stali len deklarovanou veličinou (E. Zelenayová, Extra-plus č. 8/2007). To je zas v rozpore s princípmi č. 2 a č. 4.
 Ústavný súd v dvoch identických podaniach rozhodol rôzne. Vtedajší predseda súdu to komentoval – Že sa rozhodnutia od seba líšia, je dôsledok toho, že majú iné presvedčenie členovia jedného senátu a členovia iného senátu (Plus 7 dní, 28.2.2000). To je v rozpore s princípom č.5. Inak povedané, subjektivita bola vedúcim princípom ústavného súdu. Vo vedeckej discoplíne je takýto subjektivizmus nepredstaviteľný. A navyše zmienený predseda ústavného súdu vyjadril potrebu tzv. vedeckej konferencii na ÚS SR o jednotnosti judikatúry. Tým len dokázal, že pojem vedeckosti je mu neznámy.
 Špeciálny orgán pre koordináciu práva a jej systémovej súladnosti – Legislatívna rada vlády SR ... si však dnes svoju úlohu neplní tak, ako by mala ... Rezorty si za nemalé financie objednávajú „ušitie“ zákonov v určitých advokátskych kanceláriách (K. Tóthová, Extraplus č. 9/05). Ide zrejme o korupciu práva, o jeho prostitúciu už pri tvorbe zákonov, keďže zákony sa šijú na mieru lobistov. Ide o porušenie princípov č. 3 a 4.
 V justícii neprebehla žiadna reforma. Som presvedčený, že sa robili zámerné kroky, aby sa justícia znefunkčnila. Tieto kroky smerovali zo strany porušovateľov práva (minister spravodlivosti Š. Harabin, Pravda, 6.11.2007). Je to porušenie princípov č. 3, 4 a 5. Ide tu zrejme o záujmy a právne zabezpečenie profitovania novovyniknutej lumpenburžoázie. Po r. 1989 presadená absolútna nezávislosť sudcov sťažuje a mnohokrát i znemožňuje spolu s úmyselnými legislatívnymi dierami riadny výkon práva. Nedostatkom slovenského súdnictva je, že nemá kto kontrolovať kontrolóra – sudcu (E. Valko, expredseda Ústavného súdu Č-SFR, SRo1, Vec verejná, 1.4.2006). Teda absentuje efektívny demokratický kontrolný mechanizmus práce sudcov a súdov, nie je zahrnutý do legislatívy. To je nepriame porušenie princípov č. 2 a 4.
 Minister spravodlivosti potvrdil, že novely zákonov sa stali „výťahmi“ pre iné zákony (STV 2, 21.2.2007, 19.30) – ide o legislatívne upravovanie problematiky, ktorá so zákonom ani s jeho názvom nesúvisí. Okatým príkladom bola snaha Dzurindovej vlády zmeniť postavenie mesta Košíc cez zákon o jadrovej energetike či sprísniť pokuty pre nedisciplinovaných vodičov zákonom o Horskej službe (Pravda, 26.2.2007). To je porušenie princípov č. 4, 5 a 6.
 Veľkým hriechom parlamentov je úmyselné ponechávanie nedokonalosti v zákonoch. Aj tam je zašifrovaná túžba a motív byť neohraničený, mimo dobra a zla a rýchlo sa dostať z problémov. Aj parlamenty tak môžu pripravovať pád celej spoločnosti (S. Hvozdík, Kultúra č.14/2006). Opäť porušenie princípov č.4 a 5.
 O úmyselnej nedokonalosti v zákonoch svedčí najmä legislatíva v ekonomickej oblasti. Zákony, ktorými sa riadil privatizácia po r. 1989, boli zámerne nedokonalé, aby sa umožnilo obohatiť všelijakým podnikavcom. Dekan Právnickej fakulty Trnavskej univerzity sa vyjadril ... Privatizácie – neprehľadné, tmavé, mútne, nikto do toho nevidel (J. Prusák, Eurobiznis, január 2005). Zákonodarstvo krylo zakladanie rôznych dcérskych spoločností, ktoré slúžili na tunelovanie. Mnohokrát protiústavné vyvlastnenie. Navyše, žiaden štátny orgán sa nesmie pýtať, ako kto prišiel k bohatstvu.
 V oblasti sociálnych práv je ústup štátu od sociálneho zákonodarstva. Zakrýva sa to insítnym liberalizmom a zbavovaním sa riešenia problému chudoby rečami o osobnej zodpovednosti každého za vlastnú slobodu a prosperitu. Vytvoril sa peňazovod od chudobných k bohatým.
 Na absenciu kvalitných procesných noriem, ktoré by v nezmenenej podobe platili aspoň desať rokov, upozornila JUDr. A. Poláčková, zástupkyňa SR pred Európskym súdom pre ľudské práva v Štrasburgu (Národná obroda, 25. 2. 2005). Je to porušenie princípu č. 6.
 Z uvedeného plynie, že z celkového počtu 10 princípov právneho štátu je v legislatíve SR po pr. 1989 viacnásobne porušených 5 základných princípov, teda polovica a to tých najpodstatnejších. Takže vyjadrenia, že SR nie je právny štát, sú žiaľ v súlade so skutočnosťou, teda pravdivé. O SR ako o právnom štáte už len z pohľadu existujúcej legislatívy nemôže byť ani reči.
 Navyše, je málo rozborov, aké zákony absentovali (Kultúra č. 3/2007). Už sa ani nepredpokladá, že justícii ide o spravodlivosť. Je tu viac-menej formálne právo. Cieľom právnikov – sudcov apod. nebolo nikdy dopátrať sa spravodlivosti, ale dosiahnuť svoje ciele.
 Z práva sa stal tovar, ktorí si môžu kúpiť len tí, ktorí prišli k majetku prevažne nečestným spôsobom.
 Pre porovnanie kvality tvorby zákonov vo vedných disciplínach a v práve – keby prírodovedci a technici formulovali a dodržiavali zákony tak ako právnici, dodnes by ľudstvo žilo v jaskyni, lovilo zver a čakalo, kým nám blesk neprinesie oheň, aby sme si mohli uvariť jedlo.
 IV. DODRŹIAVANIE ZÁKONOV SÚDNOU MOCOU
 Je akceptované výstižné tvrdenie, že inteligencia je hlavou národa. Nuž akou hlavou je časť inteligencie s právnickým vzdelaním pôsobiaca v rôznych právnických funkciách ?
 Po prevrate zavládlo presvedčenie, že vyškrtnutím čl. 4 o vedúcej úlohe KSČ z ústavy súdnictvo bude fungovať ako v právnom štáte. Nuž naplnilo sa to? Obzvlášť keď intelektuálna náročnosť právnych zamestnaní – s výnimkou sofistikovaných prípadov – je na úrovni riešenia lineárnej algebraickej rovnice, čo je predmet učiva v siedmej triede základnej školy.
 Porušovanie zákonov sudcami v SR je aj v knihách literatúry faktu, napr.[9, 10].O kvalite sudcov sa vyjadril ich najvyšší šéf – minister spravodlivosti Lipšic – Nezákonné rozhodnutia nižších súdov (Rádio Expres, 12.2.2005). Je to vôbec možné? Jeho nástupca – justícia je chorá, je v katastrofálnom stave (SRo1, 2.12.2006). Nerokovanie, nevytýčenie pojednávania, prieťahy – chronický problém súdnictva (min. Harabín, STV 2, 21.2.2007, 19.30). Napr. na súde v Banskej Bystrici bol spor za 120 mil. Sk, a za 7 rokov nebolo vytýčené pojednávanie. Na súdoch leží 20-tisíc káuz, ktoré čakajú na verdikt viac ako štyri roky. Súdne procesy sa zmenili na právne povedačky – s absenciou logiky a s ignoranciou podstatných argumentov.
 Súdne procesy v SR sú na úrovni afrických krajín – výsledok hodnotenia súdnictva v SR zahraničnými odborníkmi na legislatívu (Markíza, 28.3.2005). Dlhá doba riešenia prípadov v SR – 560 dní sa predlžuje a pre porovnanie napr. v africkom Benine je to 565 dní. Na štrasburskom súde pre ľudské práva SR permanentne v drtivej väčšine podaní prehráva, sumy vyplácania poškodeným narastajú. Expredseda ústavného súdu bývalej federácie tvrdil – problém súdnictva je jeden z najpálčivejších popri školstve. Súdy sú pomalé, sudcovia sú korupční, väčšina je mlčiaca. Veľké perverzity robia mladí sudcovia a sudkyne do 35-40 rokov. Aspoň tri generácie budú potrebné na nápravu (SRo 1,Vec verejná, 1.4.2006).
 Problém charakterizovala z iného uhla pohľadu exministerka spravodlivosti Keď bude tých 200 sudcov podávať štandardný výkon, všetky tieto prípady vybavia do roka. Čo bude potom?
 (Hosp. noviny, 5.4.2007). Akcentovala teda lenivosť ako zásadnú charakteristickú črtu sudcov. Lenivosť a subštanardné výkony niektorí sudcovia vyviňujú floskulou, že sudca nesmie postaviť proti sebe spravodlivosť a čas. Syzifovským je ťažké vymáhanie vymožiteľnosti (J. Prusák, Eurobiznis, január 2005). Nevymožené právo nie je právo.
 Okatým výsmechom súdnictva v SR je skutočnosť, že prezident SR, predtým učiteľ právnickej fakulty a dve funkčné obdobia predseda parlamentu, stiahol zo súdu v Bratislave žalobu, keď ani po 2 rokoch po zaplatení poplatku súdu tento ani nevytýčil termín pojednávania. Ako na tento problém pamätal vo funkcii poslanca NR SR, jeho predsedu, navyše kompetentný pre túto oblasť ako učiteľ práva?
 V prípade prokurátorov generálny exprokurátor tvrdil – jedna tretina prokurátorov nemá čo robiť v tejto funkcii. Je to vôbec možné? Verejným tajomstvom sú úplatky advokátom, sudcom, prokurátorom a policajtom. Drahé autá pred súdmi sa stali počiatkom 90-tych rokov toho svedectvom. Skorumpovaný sudca ťažko zoberie peniaze od neznámej osoby. Deje sa to prostredníctvom advokátov. Advokátka, ktorá pomohla odhaliť korupčné aktivity svojho kolegu, odsúdeného na 2 roky, mala byť Slovenskou advokátskou komorou vylúčená zo svojho zoznamu (Slovo, č.8/2007). Vraj spoluprácou s políciou porušila nezávislosť a vážnosť advokátskeho stavu. Absurdné konštatovanie. Parazitizmus advokátskej komory. Špeciálny súd považoval takto získaný dokument za zákonný a súčasne za hrubo porušujúci zákon o advokácii. Ďalšia legislatívna schizofrénia.
 Na porušovaní zákonov a na trestnej činnosti sa podieľajú aj strážcovia zákona – policajti, vrátane odboru cudzineckej polície (za úplatok cca 50 000,- Sk vedúci odboru prižmúri oči nad činnosťou a pobytom blšákových Číňanov – konštatovaka zamestnankyňa tohto odboru v nemenovanom krajskom meste). Navyše, aby si zlepšili percentá objasnenosti, podľa ktorých sú hodnotení, presúvajú trestné činy do oblasti priestupkov (plk. S. R., Pol. Zbor SR, SRo1, 11.8.2005).
 Sudca v Košiciach v kauze „Kolárik a spol.“ dosiahol prepustenie vraha na slobodu. A na oslavnom večierku sudcov Košíc sa pochválil úplatkom v šesťcifernej výške. Disciplinárna komisia prepustila zo zamestnania však jeho podriadenú asistentku a jeho „potrestali“ preložením na okresný súd (dôverný zdroj z košického súdu). Dôkaz absencie efektívnych kontrolných mechanizmov, dôkaz mravnej i logickej zvrhlosti. V právnom štáte adekvátny trest by bol prepustenie sudcu i disciplinárnej komisie zo zamestnania a odobratie vysokoškolských diplomov.
 Poslední dvaja z gangu Pápayovcov prepustení na slobodu po 5. rokoch z vyšetrovacej väzby – pre prieťahy vo vyšetrovaní (SRo 1, 18.10.2004). Podľa informácií z interného prostredia súdov ide o prepletenec trestnej činnosti, v ktorej sú zaangažovaní sudcovia, advokáti, policajti a podnikatelia – podnikavci. Činnosť posledne menovaných zasahuje aj do interného prostredia právnických fakúlt – na jednej právnickej fakulty externé prostredie podnikavcov rozhodlo a zabezpečilo voľbu im vhodnej osoby do funkcie dekana (informácia od prorektora tejto univerzity).
 V oblasti ekonomickej trestnej činnost tajná služba zistila v r. 2004 – Tunelovanie štátneho majetku, manipuláciu výberových konaní, skorumpovaní manažéri štátnych spoločností, privatizačné aktivity podsvetia (Správa SIS, Hospodárske noviny, 20-22.5.2005). V oblasti výberových konaní bolo priamymi objednávkami realizovaných 70 mld Sk z celkove 80 mld, teda priestor na obrovskú korupciu, tvrdil pracovník Ekonomického ústavu SAV. Nesúvisí to s nedokonalou legislatívou a absenciou efektívnych kontrolných mechanizmov štátu?
 Sekretariáty politických strán prijímajú rozhodnutia podľa politických motívov a nie v parlamente podľa motívov, ktoré by vytvorili zákon dobrý pre všetkých. Politický systém možno charakterizivať ako partokratický, nie demokratický. Strany vo vláde nahrávajú štátne zákazky známym. Dlžoby politických strán – neexistuje orgán, ktorý by ich prinútil platiť. Strany nemožno dať do bankrotu. Ani najvyšší kontrolný úrad nemôže kontrolovať ich hospodárenie s financiami, požičiavajú si od podnikateľov a sú im zaviazané. Účelné by bolo zákonom zakázať toto korupčné napojenie.
 Funkciu sudcu by mala vykonávať osoba mravne i právne bezúhonná. Médiá informujú, že etnická strana SMK navrhla na sudcu ústavného súdu JUDr. H., ktorý bol odsúdený za trestný čin. A NR SR ho schválila do tejto funkcie. A prezident nemá právomoc ho odvolať. Legislatívna diera ako hrom, navyše nekvalitná kontrolná a schvaľovacia práca parlamentu. A korunou je stanovisko oboch exministeriek spravodlivosti (obe JUDr.) to považujú len za politický problém (Pravda, 7.2.2008). Obrovský prepad právneho vedomia od právne kvalifikovaných osôb, navyše jednej učiteľky práva? Je to vôbec možné – také Kocúrkovo?
 Legislatívnu frašku urobilo ministerstvo spravodlivosti – generálny riaditeľ sekcie trestného práva, zamestnanec ministerstva spravodlivosti, bol súčasne sudcom (J. Čomaj, Literárny týždenník 5.4.2006), čo je v rozpore s princípom trojdelenia štátnej moci. Najvyšší súd však rozhodol, že dotyčný JUDr. bol riadne zvolený sudcom a môže vykonávať svoju funkciu!? Až sťažnosť na ústavný súd urobila nápravu.
 JUDr. M., predseda ústavnoprávneho výboru NR SR má plný úväzok na Právnickej fakulte UK a zároveň je dekanom predvlani vzniknutej Fakulty práva Vysokej školy v Sládkovičove (Pravda, 14.11.2007) – kumulácia funkcií, KSČ vzorom. Absurdita aj vo vysokom školstve, resp. kvalita dotyčných právnych meštianok tým neutrpí.
 V kontraste s výkonnosťou súdnictva a sudcov je ich neadekvátne vysoké odmeňovanie a rôzne sociálne výhody. Presadilo sa v 90-tych rokoch. Ministerka spravodlivosti to zdôvodnila tým, že vyššie platy sudcov zabránia úplatkárstvu v súdnictve. Avšak správy z interného prostredia informujú, že vyššie platy spôsobili len vyššie sumy (stále existujúcich) úplatkov, na kvalite súdnictva sa to neprejavilo a objektívnu analýzu ministerstvo nepredložilo. Sudcovia (až na trestnoprávnych sudcov) na rozdiel od policajtov nie sú ohrozenou skupinou pri výkone zamestnania, ale majú nadštandardné výhody, napr. v prípade PNS poberajú plnú mzdu, dostávajú 13. i 14. plat. Podľa ministra Harabína priemerný plat v súdnictve v r. 2007 bol 40 000,- Sk-viac ako dvakrát vyšší ako priemerný plat. U sudcov priemerný plat je cca 60 000,- Sk. A čo je absurdné, ich vysoké platy sú bez väzby na vykonávanú prácu. To je výsledok pôsobenia zmienených ministrov, vlád a v rozpore s princípom spravodlivosti!?! Je to jediná vrstva spoločnosti – mimo podnikavcov, ktorá dosiahla tak vysoké príjmy bez odpovedajúcej práce. Navyše mnohí majú povolené pracovať doma. Koľkí z nich pracujú doma? Nie je to jedna z príčin subštandarných výkonov, teda lenivosti sudcov? Napr. situáciu na košických súdoch charakterizoval nemenovaný dlhoročný sudca krajského súdu – sudkyne v Košiciach majú manželov advokátov, podnikateľov (prepojenosť) , nevzdelávajú sa, sú hlúpe a lenivé. Polovicu by som prepustil a súdy by to nepoznali. Sudkyňa OS Košice nevedela z údajov mzdovej učtárne určiť príjem zamestnanca. A sudcovia sú na seba namyslení (obdobne ako lekári), človek sa tam cíti ako „v cvok hauze“ – tvrdí interný zamestnanec súdu v Košiciach. Niet čudo, že vzniká príslovie – hlúpy ako JUDr. Vzniká odôvodnene.
 Že nedostatočná práca a lož je charakteristikou celej súdnej verikály od najnižšieho okresného súdu až po najvyšší vrátane prokuratúry, svedčí nasledovný prípad. Konkrétny prípad bol prejednávaný na Okresnom súde Košice-okolie (OS KEo) pod značkou 15 C 4/01. Podstata prípadu bola nasledovná udalosť. Vyše 80-roční manželia dôchodcovia žili v spoločnej domácnosti, spolu hospodárili a spolu nakladali s finančnými prostriedkami. V januári 2000 obaja ochoreli na chrípku, ktorej manželka podľahla. Nezanechala nijaký závet. V deň jej úmrtia mali na spoločnej vkladnej knižke – vtedy na doručiteľa – dlhodobo nasporených 180 334,40 Sk. Ich starší syn JUDr. sa zmocnil vkladnej knižky a vybral z nej v deň pohrebu vlastnej matky 90.421,30 Sk (polovicu) – bez dovolenia pozostalého manžela, jeho otca (aký to hyenizmus syna JUDr.). Syn odmietol výzvu otca o vrátenie ukradnutej sumy. Nakoľko sa jednalo o bezpodielové spoluvlastníctvo manželov (BSM) a ukradnutá suma podľa zákona [11] patrí do dedenia, dedičia podali súdnu žalobu s dôkazovým materiálom na navrátenie ukradnutej sumy a na úhradu súdnych trov. Sudkyňa OS KEo JUDr. P. po cca 2 rokoch vyniesla rozsudok ... do zaniknutého BSM manželov patrí suma 90.421,30 Sk (je to polovičná suma – teda hrubá nepresnosť)...odporca je povinný uhradiť navrhovateľovi (hrubá chyba – má byť navrhovateľom) trovy konania v sume 3.600,0 Sk... Opravným uznesením o 9 mesiacov opravila výrok ... suma BSM 180.000,- Sk. Po nekonaní na dotaz k číslu jednania po ďalších 3 mesiacoch ďalším uznesením (2.6.2003) opravila pôvodné uznesenie na ... odporca je povinný uhradiť navrhovateľom trovy konania. Po obštrukciách a odvolaní odporcu odvolací Krajský súd Košice (KS KE-JUDr.B.) dňa 12.1.2004 zrušil rozsudok, vrátil prípad na súd prvého stupňa, lebo ... súd prvého stupňa rozhodol nad rámec žalobného petitu.
 Sudkyňa OS KEo nevie, že nemá rozhodnúť nad rámec žalobného petitu?! Krajský súd nemá kompetenciu opravy nesprávneho rozsudku a vynesenia spravodlivého rozsudku – všetky relevantné doklady mal k dispozícii?!
 Po ďalšom poldruha roku vyniesla sudkyňa OS KEo JUDr. P. rozsudok ... na sumu BSM manželov 18 353,40 Sk (opäť hrubá chyba – má byť 180 344,40 Sk) a ... účastníkom sa náhrada trov nepriznáva ... skutočnosť, že odporca nezavinil začatie tohto konania (hrubá lož v rozpore so skutočnosťou). Hrubú chybu sumy BSM opravila uznesením a stanovila ... sumu BSM 180 344,40 Sk. Odvolanie proti rozsudku OS KEo riešila tá istá sudkyňa Krajského súdu Košice – ...náhradu trov odvolacieho... (hrubá nepresnosť, išlo o trovy súdneho konania, nielen odvolacieho konania) ... účastníkom nepriznáva, ...lebo odporca nepopieral, že sumu vybral na želanie poručiteľky (v celom konaní toto odporca nepreukázal, teda to nemôže byť argument pre súdne konanie, ale sudkyňa B. to brala ako argument,?!). Navyše argumentovala neplatným osvedčením o dedičstve, ktoré bolo napadnuté, nikdy nevstúpilo v platnosť... A odvolanie nie je prípustné.
 Argumentácia právne neplatným osvedčením je výslovne protiprávnym konaním a to sudkyňou Krajského súdu v Košiciach?!!
 Predseda okresného súdu na sťažnosť pre porušenie zákona reagoval ... nemôžem zasahovať ... hodnotím Vašu sťažnosť ako neprípustnú a predseda krajského súdu odpovedal ... s úprimným poľutovaním konštatujem, že mi neprislúcha posudzovať vecnú správnosť postupu sudcu.. Tým obaja predsedovia súdov potvrdili nemožnosť posudzovania vecnej správnosti sudcov, teda absenciu efektívnej kontroly svojvôle i protiprávneho konania sudcov. Navyše tým bola lož ako súdny princíp zabetónovaná obomi súdmi.
 Dovolanie na Najvyšší súd SR proti rozsudku OS KEo vo veci náhrady trov konania tento súd (číslo Ncv 199/05) riešil postúpením na prvostupňový súd a jeho vyšší súdny úradník JUDr. V. dovolanie zamietol, lebo...súd rozhodol použitím zásady analógie legis. Odobrená legalizovaná lož súdnym úradníkom a teda aj Najvyšším súdom SR.
 Prokuratúra je povinná zabezpečiť dôslednú, účinnú a rýchlu ochranu práv fyzických i právnických osôb. V danom prípade na podnet Krajskej prokuratúre v Košiciach jej prokurátor JUDr. S vo vyrozumení (č. Kc 2102/05) uviedol ..spis bol podaný Okresnému súdu v Námestove (nepravda, podaný na OS v Dolnom Kubíne)...dôvod na podanie mimoriadneho dovolania ale nezistil. Generálna prokuratúra v rozhodnutí prokurátorky JUDr. B (č. VI/2 Pz 160/06-09) uviedla ....generálna prokuratúra sa s názormi súdov vo výroku o trovách konania plne stotožnila ... najmä s dostatočnou právnou argumentáciou odvolacieho súdu.
 Lož okresnej i krajskej sudkyne bolo odobrená generálnou prokuratúrou ako dostatočná právna argumentácia. Týmto bola lož povýšená na princíp súdnej moci v SR aj najvyšším súdom a generálnou prokuratúrou.
 Na základe uvedeného sa možno oprávnene domnievať, že uvedení JUDr. nemajú dostatočný intelektuálny potenciál, aby vyriešili prípad v súlade s princípom č.4 právneho štátu – s princípom prirodzenej spravodlivosti. Možno opakovať výrok, že bez spravodlivosti sú sudcovia len bandou darmožráčov, čo je prejavom gangsterstva.
 Obe predchádzajúce časti odzrkadľujú systémový úpadok súdnictva, lož v nejednom prípade slúži ako akceptovaný pracovný princíp súdnej moci v celej vertikále. V súdnictve chýba základný zákon, ktorým je zdravý rozum.
 Tristný stav súdnictva je výstižne charakterizovaný napr. aj nasledujúcim vtipom : Na záver procesu konštatuje sudca, že obžalobe sa nepodarilo dokázať bigamiu a oznamuje obžalovanému, že sa môže vrátiť k svojej žene. Obžalovaný sa pýta A ku ktorej, pán predseda?
 Na rozdiel od sudcov, ukážte mi jedného technika či prírodovedca, ktorý by pri porušení príslušných zákonov a pravidiel neštítiac sa ani luhania vykonával zamestnanie naďalej a navyše poberal tak vysokú mzdu.
 Koniec II.časti.
 Autor: Prof. Ján Dudáš, DSc., www.protiprudu.org
 [1] A. Ferko, Slovenské pohľady, č. 7-8/2003)
 [2] A.Bröstl a kol., Základy štátovedy, UPJŠ, Košice, 2000
 [3] F. Wagner, Europhysics news, č. 5/2007
 [4] T. Hey a P. Walters, Nový kvantový vesmír, ARGO/DOKOŘÁN, Praha 2005
 [5] J.Vicen, Historický zborník MS, č.1/2001, s. 149-158
 [6] V. Zamarovský, Grécky zázrak,Máj, Praha 1972
 [7] Aristoteles, Etika Nikomachova, Pravda, Bratislava 1979
 [8] P. Johnson, Nepřátelé společnostiu, Rozmluvy, Řevnice 1998
 [9] Vladimír Ferko, Zákon smotany,Vyd. SSS, Bratislava 2000
 [10] Ján Čomaj, Deň plný drám, Vyd. SSS, Bratislava 2002
 [11] Š. Huliak, Dedičská príručka, vyd. Poradca, s.r.o., Žilina, 1996
 [12] M. Zeman, JAK JSEM SE MÝLIL V POLITICE, Ottovo nakladatelství, s. r. o., Praha 200 )
 TagyAnalýza Právny štát Právo Súdnictvo
 Predošlý :: Jaroslav Haščák, spolumajiteľ finančnej skupiny Penta
 Ďalší Priemer Fico chápe...


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 5.12.2009
 FR
 Journal officiel de l'Union européenne
 C 297/20
 Arrêt du Tribunal de première instance du 28 octobre 2009 — CureVac/OHMI — Qiagen (RNAiFect)
 (Affaire T-80/08) (1)
 («Marque communautaire - Procédure d’opposition - Demande de marque communautaire verbale RNAiFect - Marque communautaire verbale antérieure RNActive - Motif relatif de refus - Absence de risque de confusion - Article 8, paragraphe 1, sous b), du règlement (CE) no 40/94 [devenu article 8, paragraphe 1, sous b), du règlement (CE) no 207/2009]»)
 2009/C 297/28
 Langue de procédure: l’allemand
 Parties
 Partie requérante: CureVac GmbH (Tübingen, Allemagne) (représentant: F. Graf von Stosch, avocat)
 Partie défenderesse: Office de l'harmonisation dans le marché intérieur (marques, dessins et modèles) (représentants: M. Kicia et S. Schäffner, agents)
 Autre partie à la procédure devant la chambre de recours de l’OHMI, intervenant devant le Tribunal: Qiagen GmbH (Hilden, Allemagne) (représentants: initialement E. Krings, puis V. von Bomhard, A. Renck et T. Dolde, avocats)
 Objet
 Recours formé contre la décision de la première chambre de recours de l’OHMI du 11 décembre 2007 (affaire R 1219/2006-1) relative à une procédure d’opposition entre CureVac GmbH et Qiagen GmbH.
 Dispositif
 1)
 Le recours est rejeté.
 2)
 CureVac GmbH est condamnée aux dépens.
 (1) JO C 107 du 26.4.2008.


type: wikipedia

text:
19 septembrie este a 262-a zi a calendarului gregorian și a 263-a zi în anii bisecți. Mai sunt 103 zile până la sfârșitul anului.
 Evenimente
 335: Flavius Dalmatius este ridicat la rangul de Cezar de către unchiul său, împăratul Constantin I.
 1356: Bătălia de la Poitiers: Armata franceză suferă o grea înfrângere din partea celei engleze.
 1783: A fost ridicat în aer cel de-al doilea balon cu aer cald construit de frații Montgolfier, având la bord trei pasageri: o rață, un cocoș și o oaie. Aterizarea s-a produs fără probleme, demonstrând ca și alte vietăți decât păsările pot suporta înalțimile. Primul balon, fără echipaj, a fost înalțat la 5 iunie 1783.
 1863: În cadrul Războiului Civil American, armata confederată a oprit avansul unioniștilor în nord-vestul Georgiei în bătălia de pe Chickamauga.
 1870: Armata prusacă începe "Asediul Parisului". Va dura 135 de zile.
 1893: Prin Legea Electorală, promulgată de guvernatorul insulei, femeile din Noua Zeelandă primesc dreptul de vot.
 1934: Bruno Hauptmann este arestat pentru răpirea și uciderea copilului lui Charles Lindbergh.
 1941: Al Doilea Război Mondial: În timpul războiului împotriva Uniunii Sovietice, trupele germane cuceresc capitala ucraineană Kiev.
 1944: Finlanda și URSS au semnat la Moscova un armistițiu prin care au pus capăt războiului de continuare.
 1946: Se fondează Consiliul Europei în urma unui discurs ținut de Winston Churchill la Universitatea din Zürich.
 1946: Festivalul de Film de la Cannes se reia după o întrerupere de șapte ani în timpul celui de-al Doilea Război Mondial.
 1973: Întronarea regelui Carl al XVI-lea Gustaf al Suediei.
 1982: Scott Fahlman postează pentru prima dată emoticoanele :-) și :-( într-un mesaj.
 1983: Sfântul Cristofor și Nevis își câștigă independența față de Regatul Unit.
 1985: Un cutremur de 8,1 pe scara Richter lovește orașul Mexico. Peste 9.000 de oameni au decedat, 30.000 răniți și 95.000 au rămas fără locuință.
 1995: The Washington Post și The New York Times au publicat pentru prima oară Manifestul teroristului Ted Kaczynski.
 2022: Funeraliile de stat ale reginei Elisabeta a II-a a Regatului Unit au loc la Westminster Abbey, Londra.
 Nașteri
 86: Antoninus Pius, împărat roman (d. 161)
 866: Leon al VI-lea Filozoful, împărat bizantin (d. 912)
 1551: Regele Henric al III-lea al Franței (d. 1589)
 1749: Jean Baptiste Joseph Delambre, matematician francez (d. 1822)
 1802: Lajos Kossuth, conducătorul revoluției maghiare de la 1848 (d. 1894)
 1803: Maria Anna de Sardinia, regină a Ungariei, Boemiei, Lombardiei și Veneției (d. 1884)
 1887: Eugen Bădărău, fizician român, membru al Academiei Române(d. 1975)
 1908: Victor Weisskopf, fizician american (d. 2002)
 1911: William Golding, romancier britanic, laureat al Premiului Nobel (d. 1993)
 1922: Emil Zátopek, atlet cehoslovac (d. 2000)
 1926: Masatoshi Koshiba, fizician japonez, laureat al Premiului Nobel
 1928: Alexandru Ene I, fotbalist român (d. 2011)
 1931: Jean-Claude Carrière, actor și scenarist francez (d. 2021)
 1937: Jean-Pierre Andrevon, scriitor francez
 1945: Ruxandra Sireteanu-Constantinescu, biofiziciană română stabilită în Germania (d. 2008)
 1948: Jeremy Irons, actor englez
 1948: Valeriu Alexandru Ungureanu, politician român
 1948: Mihai Timofti, regizor, actor, muzician
 1949: Corneliu Momanu, politician român
 1957: Mark Acheson, actor canadian
 1963: David Seaman, fotbalist englez
 1969: Simona Păucă, gimnastă română
 1973: Bogdan Aurescu, diplomat român, ministru de externe în perioada 2014-2015, 2019-prezent
 1974: Victoria Silvstedt, fotomodel, actriță, cântăreață și prezentatoare la televiziunea suedeză
 1975: Laurențiu Reghecampf, jucător și antrenor român de fotbal
 1978: Ramin Karimloo, actor iraniano-canadian
 1982: Eduardo Carvalho, fotbalist portughez
 1984: Sascha Gritsch, schior italian
 1985: Song Joong-ki, actor sud-coreean
 1986: Sally Pearson, atletă australiană
 1990: Ksenia Makeeva, handbalistă rusă
 1990: Kieran Trippier, fotbalist englez
 2000: Denisa Vâlcan, handbalistă română
 Decese
 1610: Frederic al IV-lea al Palatinatului (n. 1574)
 1710: Ole Rømer, astronom danez (n. 1644)
 1761: Pieter van Musschenbroek, om de știință olandez (n. 1692)
 1843: Gaspard Coriolis, matematician, fizician, inginer francez (n. 1792)
 1881: James Garfield, al 20-lea președinte al Statelor Unite ale Americii (n. 1831)
 1902: Marie Henriette de Austria, soția regelui Leopold al II-lea al Belgiei (n. 1836)
 1909: Nicolae Hurmuzaki, om politic român, membru de onoare al Academiei Române (n. 1826)
 1954: Miles Franklin, scriitoare și feministă de origine australiană (n. 1879)
 1961: Lucia Sturza Bulandra, actriță română (n. 1873)
 1978: Étienne Gilson, filosof și istoric francez (n. 1884)
 1988: Călin Alupi, pictor și profesor de pictură român (n. 1906)
 1996: Ștefan Mihăilescu-Brăila, actor român de teatru și film (n. 1925)
 2010: Horia Șerbănescu, actor român de teatru și film (n. 1924)
 2011: Johnny Răducanu, muzician român de jazz (n. 1931)
 2018: Geta Brătescu, artistă română (n. 1926)
 2021: Jimmy Greaves, fotbalist englez (n. 1940)
 Sărbători
 Note
 ! 19
 ! 09 19


text:
 C 156/26 EL Επι ́σημη Εφημερι ́δα των Ευρωπαϊκω ́ν Κοινοτη ́των 29.6.2002
 αποφα ́σεως C(2001) 1380 της Επιτροπη ́ς, της 2ας Ιουλι ́ου 1) Απορρι ́πτει την προσφυγη ́ ως προδη ́λως απαρα ́δεκτη.
 2001, περι ́ καταργη ́σεως της χρηματοδοτικη ́ς συνδρομη ́ς του
 Ευρωπαϊκου ́ Γεωργικου ́ Ταμει ́ου Προσανατολισμου ́ και Εγγυη ́-
 σεων, τμη ́μα Προσανατολισμου ́, που ει ́χε, προηγουμε ́νως, χορηγη- 2) Καταδικα ́ζει τις προσφευ ́γουσες στα δικαστικα ́ ́εξοδα.
 θει ́ στην προσφευ ́γουσα, το Πρωτοδικει ́ο (πρω ́το τμη ́μα),
 συγκει ́μενο απο ́ τους B. Vesterdorf, Προ ́εδρο, N. J. Forwood και
 Η. Legal, δικαστε ́ς, γραμματε ́ας: H. Jung, εξε ́δωσε στις 21 Μαρτι ́ου
 2002, απο ́φαση με το ακο ́λουθο διατακτικο ́:
 (1) ΕΕ C 84 της 6.4.2002.
 1) Απορρι ́πτει την προσφυγη ́ ως προδη ́λως απαρα ́δεκτη.
 2) Η προσφευ ́γουσα φε ́ρει τα δικα ́ της δικαστικα ́ ́εξοδα καθω ́ς
 και αυτα ́ της καθη ́ς.
 (1) ΕΕ C 317 της 10.11.01.
 ∆ΙΑΤΑΞΗ ΤΟΥ ΠΡΟΕ∆ΡΟΥ ΤΟΥ ΠΡΩΤΟ∆ΙΚΕΙΟΥ
 της 18ης Μαρτι ́ου 2002
 ∆ΙΑΤΑΞΗ ΤΟΥ ΠΡΩΤΟ∆ΙΚΕΙΟΥ στην υπο ́θεση Τ-21/02 R, Giuseppe Atzeni κ.λπ. κατα ́
 Επιτροπη ́ς των Ευρωπαϊκω ́ ν Κοινοτη ́των
 της 11ης Μαρτι ́ου 2002
 (∆ιαδικασι ́α ασφαλιστικω ́ ν με ́τρων — Κρατικη ́ ενι ́σχυση
 στην υπο ́θεση Τ-3/02, Schlüsselverlag J. S. Moser GmbH — Προθεσμι ́α προς α ́ σκηση προσφυγη ́ς — Παραδεκτο ́
 κ.λπ. κατα ́ Επιτροπη ́ς των Ευρωπαϊκω ́ ν Κοινοτη ́των (1) της κυ ́ριας προσφυγη ́ ς)
 ('Ελεγχος των συγκεντρω ́ σεων των επιχειρη ́σεων —
 Προσφυγη ́ κατα ́ παραλει ́ψεως — Λη ́ψη θε ́σεως — Προ- (2002/C 156/52)
 δη ́λως απαρα ́δεκτη)
 (Γλω ́ σσα διαδικασι ́ας: η ιταλικη ́)
 (2002/C 156/51)
 (Γλω ́ σσα διαδικασι ́ας: η γερμανικη ́)
 Στην υπο ́θεση Τ-21/02 R, Atzeni Giuseppe, κα ́τοικος Serdiana
 (Ιταλι ́α), και 77 α ́λλοι, εκπροσωπου ́μενοι απο ́ τους δικηγο ́ρους
 Στην υπο ́θεση T-3/02, Schlüsselverlag J. S. Moser GmbH, με G. Dore και F. Ciulli, κατα ́ Επιτροπη ́ς των Ευρωπαϊκω ́ν Κοινοτη ́των
 ́εδρα το Ιnnsbruck (Αυστρι ́α), J. Wimmer Medien GmbH & Co. (εκπρο ́σωπος: ∆. Τριανταφυ ́λλου), με αντικει ́μενο αι ́τηση αναστο-
 KG, με ́εδρα το Linz (Αυστρι ́α), Styria Medien AG, με ́εδρα το λη ́ς εκτελε ́σεως της αποφα ́σεως 97/612/ΕΚ της Επιτροπη ́ς, της
 Graz (Αυστρι ́α), Zeitungs- und Verlags-Gesellschaft mbH, με 16ης Απριλι ́ου 1997, σχετικα ́ με τις ενισχυ ́σεις που χορηγου ́νται
 ́εδρα το Bregenz (Αυστρι ́α), Eugen Ruß Vorarlberger απο ́ την περιφε ́ρεια Σαρδηνι ́ας (Ιταλι ́α) στον τομε ́α της γεωργι ́ας
 Zeitungsverlag und Druckerei GmbH, με ́εδρα το Schwarzach (EE L 248, σ. 27), o Προ ́εδρος του Πρωτοδικει ́ου εξε ́δωσε στις
 (Αυστρι ́α), «Die Presse» Verlags-Gesellschaft mbH, με ́εδρα τη 18 Μαρτι ́ου 2002 δια ́ταξη με το ακο ́λουθο διατακτικο ́:
 Βιε ́ννη (Αυστρι ́α), «Salzburger Nachrichten» Verlags-Gesellschaft
 mbH et Co. KG, με ́εδρα το Salzbourg (Αυστρι ́α), εκπροσωπου ́με-
 νες απο ́ τον M. Krüger, δικηγο ́ρο, κατα ́ Επιτροπη ́ς των Ευρωπαϊκω ́ν
 1) Απορρι ́πτει την αι ́τηση ασφαλιστικω ́ ν με ́τρων.
 Κοινοτη ́των (εκπρο ́σωπος: K. Wiedner), με αντικει ́μενο αι ́τηση με
 σκοπο ́ να διαπιστωθει ́ η παρα ́λειψη της καθη ́ς, καθο ́σον παρε ́λειψε
 παρανο ́μως να λα ́βει θε ́ση ως προς το αν συμβιβα ́ζεται με
 την κοινη ́ αγορα ́ μια συγκε ́ντρωση μεταξυ ́ επιχειρη ́σεων, το 2) Επιφυλα ́σσεται ως προς τα δικαστικα ́ ́εξοδα.
 Πρωτοδικει ́ο (τρι ́το τμη ́μα), συγκει ́μενο απο ́ τους M. Jaeger,
 Προ ́εδρο, K. Lenaerts, και J. Azizi, δικαστε ́ς, γραμματε ́ας: H. Jung,
 εξε ́δωσε στις 11 Μαρτι ́ου 2002 απο ́φαση με το ακο ́λουθο
 διατακτικο ́:


text:
BARK (Binär Automatisk Relä-Kalkylator) var Sveriges första dator och stod klar februari 1950 till en kostnad av 400 000 kronor. BARK var en 32-bitarsdator och utförde en addition på 150 ms och en multiplikation på 250 ms. Den hade ett minne på 50 register och 100 konstanter. I en senare utbyggnad fördubblades minnet. BARK var uppbyggd av standardtelefonreläer. BARK invigdes den 28 april 1950, var i drift till juli 1955 och demonterades sedan.
 BARK utvecklades av Matematikmaskinnämnden parallellt med BESK.
 Förarbeten
 Ingenjörsvetenskapsakademien (IVA) hade efter andra världskriget fått kunskap om de datorer som USA utvecklat, i synnerhet ENIAC, och skickat Stig Ekelöf på rekognosceringstur till USA. Pådrivande i frågan var Försvarets Radioanstalt samt Kungliga Marinförvaltningen. Dessa såg tillämpningar inom kryptologi respektive beräkning av kulbanor. Som en reaktion på Ekelöfs rapporter beslutade IVA att sända fem stipendiater till USA för att utbildas i den nya datortekniken. Detta skedde i ett fönster 1946-1947 mellan avspänningen efter andra världskriget och innan kalla krigets början.
 Två av stipendiaterna, Göran Kjellberg och Gösta Neovius hade gjort praktik hos Howard Aiken på The Computation Laboratory vid Harvard University under 1947. På Harvard hade man färdigställt Harvard Mark I och var i full färd med att färdigställa Harvard Mark II, båda reläbaserade digitala datorer, i Sverige vid denna tid kallade "siffermaskiner". Kjellberg arbetade med konstruktionsdetaljer för Harvard Mark III som skulle bli en elektronisk (ej reläbaserad) efterföljare färdigställd 1949 och var en av de första svenskar som lärde sig boolesk algebra. Neovius var med och designade Mark III:s kretsar för addition och multiplikation och fick vid hemfärden till Sverige viss materiel i gåva av Aiken.
 I mars 1948 utvärderades stipendiaternas arbete i USA och det fanns en konsensus om att Sverige ännu inte kunde köpa några datorer från USA eftersom de kommersiella modellerna inte var färdiga. Kjellberg ansåg att Sverige borde bygga något i stil med Harvard Mark III, vilket Carl-Erik Fröberg höll med om men han ansåg att vad Sverige i längden behövde var något i stil med IAS-maskinen i Princeton. Den 23 mars lade Conny Palm backad av professorerna Hilding Faxén, Hannes Alfvén och Torbern Laurent fram ett förslag om att bygga en "elektrosiffermaskin" som hade stora likheter med Harvard Mark III. Detta förslag blev aldrig genomfört.
 Starten för BARK
 När stipendiaterna återkommit till Sverige år 1948 försökte FRA och Marinen att köpa en dator från USA, men detta visade sig så omöjligt eftersom USA infört exportembargo på grund av det förvärrade världsläget i och med berlinblockaden. Den 16 december konstaterade Sigurd Lagerman i den då konstituerade Matematikmaskinnämndens första möte att dörren till inköp från USA var stängd. Han berättade också att Howard Aiken på direkt fråga sagt att han trodde att Gösta Neovius var fullt kapabel att konstruera en svensk dator. Edy Velander ansåg att Sverige borde utse Conny Palm att bygga en relämaskin i samarbete med Televerket vilket också beslutades. Palm hade skissat på en sådan maskin redan 1947.
 BARK hette ursprungligen relämaskinprojektet. Palm trodde att arbetet skulle ta 8 månader och kosta cirka 163 500 kronor, och han tillsattes som chef för Matematikmaskinnämndens Arbetsgrupp, MNA. Efter att planerna för BARK klubbats rekryterades stipendiaterna Gösta Neovius, Arne Lindberger och Göran Kjellberg för att arbeta med konstruktionen. Gösta Neovius blev chefskonstruktör och beskriver konstruktionen så att "vi utgick delvis från Palms idékoncept". För det praktiska arbetet med reläerna rekryterades Olle Karlqvist, Björn Lind och Harry Freese. Carl-Erik Fröberg, Per Petersson och Madeline Wallmark bidrog också på olika vis till konstruktionen. Maskinen byggdes i en ritsal på gamla KTH på Drottninggatan 95A i Stockholm.
 Användningsområden
 Det huvudsakliga användningsområdet för BARK var beräkning av projektilbanor och skjuttabeller för Kungliga Marinförvaltningen vilket programmerades och administrerades av Arne Lindberger. Utöver det gjordes kryptologiska beräkningar för Försvarets Radioanstalt under ledning av Stig Comét under tio dagar år 1950. FRA:s körningar på BARK blev inte framgångsrika och huvuddelen det kryptologiska arbetet inrikades på efterföljaren BESK. Maskinen användes även för geodesiproblem.
 Konstruktionen
 Konstruktionen av BARK var uppskissad av Palm som bland annat bestämt att maskinen skulle programmeras med propptavlor med 12000 jackar (i praktiken en modifierad telefonväxel) i likhet med ENIAC, och med utdata på en teleprinter. Ett separat stativ hade 1100 rattar för inställning av konstanter för beräkningarna. Neovius konstruerade den egentliga aritmetisk logiska enheten med utgångspunkt från ritningar för Harvard Mark II. Han konstruerade även styrkretsar för in- och utmatning på teleprinter och hålremsa.
 När maskinen var klar bestod den av 5200 reläer monterade i 33 stativ (rack). Den kunde addera två tal på 0,15 sekunder, och multiplicera två tal på 0,25 sekunder.
 Datorarkitektur
 BARK var en utpräglad harvardarkitektur med program och data i separata minnen. Detta är föga förvånande med tanke på att maskinen byggdes med Harvard Mark II som förebild, och Harvardmaskinerna har gett namn till harvardarkitekturen.
 Talrepresentation
 Talrepresentationen var binär och använde 32-bitars flyttalsaritmetik med 7 bitar exponent (6 bitar plus tecken) och 25 bitar mantissa (24 bitar plus tecken). Formatet på flyttalen skiljer sig från senare tiders standardiserade flyttal, och är som följer:
 Motsvarande decimala tal är:
 Eftersom det största tal som kan representeras i 6 bitar är 63 och det största tal som kan representeras i 24 bitar är betyder att det största positiva tal som kan representeras är:
 och det minsta positiva tal över noll som kan representeras är:
 spannet är detsamma med omvänt tecken för negativa tal. Precisionen motsvarar cirka 7 decimala siffror.
 Minnesrymd
 Maskinens minne var uppdelat enligt följande:
 Reläregistret även kallat det rörliga register (RAM) hade plats för 50 ord, senare utbyggt till 100 ord. Dessa var anslutna till A-, B- och C-bussen och kunde alltså användas för beräkningar med två variabler som tilldelas en tredje variabel.
 Konstantminnet även kallat fasta register (ROM) hade plats för 100 ord, senare utbyggt till 200 ord, som matades in på paneler med vridreglage med åtta positioner så att 10 siffor i oktal form kunde matas in. Eftersom varje oktalt tal motsvarar 3 bitar blir detta alltså 3 x 10 = 30 bitar. För varje ord fanns dessutom ett vridreglage med 4 positioner för att ställa in tecken på exponent och mantissa vilket satte värdet på det sista två bitarna och formade ett 32-bitarstal. Dessa register var anslutna till A-bussen och vid en beräkning kunde alltså ena delen av exempelvis en överföring (transfer) eller addition vara en konstant.
 Specialregister var i princip minnesmappad I/O och bestod av register som kunde mata in och ut tecken på hålremsa eller teleprinter. Specialregistren var anslutna till B- och C-bussen och kunde alltså utgöra ena delen av en artitmetisk operation in- eller ut.
 Programminnet även kallat styrorgan hade plats för 840 instruktioner, senare utbyggt till 1200 instruktioner, vilka kopplades upp med proppar i en propptavla. Villkorliga hopp i programmet kopplades upp på en separat panel.
 Instruktionsuppsättning
 Instruktionerna i BARK var till skillnad från databussarna inte 32 bitar utan hårt definierade genom de sladdar som kopplades upp på kontrollpanelen. Det var alltså inte möjligt att köra program från externa lagringsmedia. Instruktionerna hade följande format:
 Intruktionerna utfördes normal i linjär sekvens från instruktion n till n+1, men kunde även utföra hopp. Hoppen kunde bara utföras från jämna till udda instruktioner, vilket ledde till att man ibland fick lägga till nonsensinstruktioner i programmet. Villkorliga hopp kunde också utföras med hjälp av så kallade "väljare" vilket var reläer som utförde en logisk jämförelseoperation med utdata från den aritmetiska enheten.
 Se även
 Matematikmaskinnämnden
 BESK - Binär Elektronisk Sekvens-Kalkylator - Sveriges andra dator.
 SMIL - Siffermaskinen i Lund.
 Externa länkar
 Tre Innovatörer AB: BARK Binär Automatisk Relä Kalkylator
 Referenser
 Sveriges datorhistoria


text:
Is imreoir sacair Spáinneach é Sergio Ramos. Imríonn sé faoi láthair le Real Madrid. Rugadh é 30 Márta 1986 in Camas, Andalucía.
 Ar 17 Lúnasa 2015, agus i ndiaidh tuairimíocht faoina aistriú go Manchester United, ghlac Ramos conradh nua cúig bliana le Real Madrid, rud a cheanglaíonn é leis an gclub sin go dtí an bhliain 2020. Rinneadh captaen de i ndiaidh aistrú Casillas go FC Porto.
 Bhronn UEFA an teideal Laoch na hImeartha air ar 28ú Bealtaine 2016 i ndiaidh bua Real Maidrid (5–3) i gcoinne Atlético Madrid.
 Tagairtí
 Daoine a rugadh i 1986
 Imreoirí sacair
 Daoine beo


text:
 3.7.2017
 SL
 Uradni list Evropske unije
 C 213/37
 Tožba, vložena 9. maja 2017 – GE.CO.P./Komisija
 (Zadeva T-280/17)
 (2017/C 213/51)
 Jezik postopka: italijanščina
 Stranki
 Tožeča stranka: GE.CO.P. Generale Costruzioni e Progettazioni SpA (Rim, Italija) (zastopnik: G. Naticchioni, odvetnik)
 Tožena stranka: Evropska komisija
 Predlogi
 Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj, ko se prepriča, da je Evropska Komisija – urad za infrastrukturo in logistiko v Luksemburgu – nezakonito sprejela sklep z dne 7. marca 2017, ki je v zvezi s tožečo stranko GE.CO.P. S.p.A. določal izključitev za 2 leti iz evropskih postopkov javnih razpisov in objavo ukrepa, ta sklep in vse akte, ki so bili sprejeti ali predlagani na njegovi podlagi, razglasi za nične, tudi tiste za katere družba GE.CO.P. ne ve. Drugi stranki naloži stroške v zvezi s tem postopkom.
 Tožbeni razlogi in bistvene trditve
 Na podlagi tega izpodbijanega ukrepa je Komisija dne 5. avgusta 2015 razveljavila pogodbo o izvedbi javnega naročila št. 09bis/2012/OIL – sklop 1, v zvezi s prenovitvenimi deli dveh stavb, imenovanih „Foyer européen“ v Luksemburgu, katerih izvedba je bila dodeljena družbi GE.CO.P.
 Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja kršitev člena 8 Uredbe (EU, Euratom) 2015/1929 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. oktobra 2015 o spremembi Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012 o finančnih pravilih, ki se uporabljajo za splošni proračun Unije (UL 2015 L 286, str. 1), ter kršitev člena 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.
 V zvezi s tem navaja, da izpodbijani sklep ni bil sprejet na podlagi običajnega kontradiktornega postopka. Tožeča stranka trdi, da ni bila obveščena o uvedbi postopka o izključitvi in torej ni imela možnosti do obrambe v okviru postopka ter uveljavljanja razlogov v svojo korist pred pristojnim organom.
 Če bi bila tožeči stranki zagotovljena pravica do obrambe, bi uveljavljala trditve v svojo obrambo, ki bi verjetno lahko vodile do drugačnega vsebinskega mnenja pristojnega organa in drugačnega izida celotnega postopka, ki bi bil ugodnejši za GE.CO.P.


type: contracts

text:
 Avis juridique important
 |
 22000D0210(01)
 Decisión del Comité Mixto del EEE no 1/1999, de 29 de enero de 1999, por la que se modifica el anexo II (Reglamentaciones técnicas, normas, ensayos y certificaciones) del Acuerdo EEE
 Diario Oficial n° L 035 de 10/02/2000 p. 0028 - 0029
 DECISIÓN DEL COMITÉ MIXTO DEL EEEN° 1/1999de 29 de enero de 1999por la que se modifica el anexo II (Reglamentaciones técnicas, normas, ensayos y certificaciones) del Acuerdo EEEEL COMITÉ MIXTO DEL EEE,Visto el Acuerdo sobre el Espacio Económico Europeo, adaptado por el Protocolo por el que se adapta el Acuerdo sobre el Espacio Económico Europeo, en adelante denominado "el Acuerdo", y, en particular, su artículo 98,Considerando que el anexo II del Acuerdo fue modificado por la Decisión del Comité Mixto del EEE n° 77/97, de 12 de noviembre de 1997(1);Considerando que deberá incorporarse al Acuerdo la Decisión 96/627/CE de la Comisión, de 17 de octubre de 1996, sobre la aplicación del artículo 2 de la Directiva 77/311/CEE del Consejo relativa a la aproximación de las legislaciones de los Estados miembros sobre el nivel sonoro en los oídos de los conductores de tractores agrícolas o forestales de ruedas(2).DECIDE:Artículo 1En el punto 10 (Directiva 77/311/CEE del Consejo) del capítulo II del anexo II del Acuerdo, se añadirá el guión siguiente: "- 396 D 0627: Decisión 96/627/CE de la Comisión, de 17 de octubre de 1996 (DO L 282 de 1.11.1996, p. 72).".Artículo 2Los textos de la Decisión 96/627/CE en lenguas islandesa y noruega, anejos a las respectivas versiones lingüísticas de la presente Decisión, son auténticos.Artículo 3La presente Decisión entrará en vigor el 30 de enero de 1999, siempre que se hayan efectuado al Comité Mixto del EEE todas las notificaciones establecidas en el apartado 1 del artículo 103 del Acuerdo.Artículo 4La presente Decisión se publicará en la sección EEE y el Suplemento EEE del Diario Oficial de las Comunidades Europeas.Hecho en Bruselas, el 29 de enero de 1999.Por el Comité Mixto del EEEEl PresidenteF. BARBASO(1) DO L 134 de 7.5.1998, p. 5.(2) DO L 282 de 1.11.1996, p. 72.


text:
Дискуването е механична обработка на почвата, чрез която се постига нейното добро разрохкване, без да се извършва обръщане на обработваемия пласт. Дискуването се извършва най-често на дълбочина 8–10 cm, но при леки и влажни почви дълбочината на обработката може да достигне 20 cm.
 Предимства на дискуването
 Тази обработка може да се прилага в широки граници на овлажняване на почвата;
 Обработката на почвата чрез дискуване е евтина и за кратко време се обработват големи площи;
 За разлика от култивирането, дискуване може да се извършва след прибиране на културите като първа обработка;
 Чрез дискуването се получава добро инкорпориране на повърхностно разхвърлените минерални торове.
 Кога се прилага дискуване
 за подготовка на почвата за сеитба на есенници;
 за „подмятане“ на заплевелени стърнища преди оран;
 за есенно поддържане на оранта;
 за подготовка на почвата за сеитба на втори култури.
 Дискови оръдия
 Използват се 3 разновидности на тези прикачни или навесни машини в зависимост от формата на работния диск – дискови плугове, дискови лющилници и дискови брани, които се различават по формата на дисковете и ъгълът на разполагането им спрямо оста на машината (спрямо посоката на движение).
 Работните органи на тези машини са свободно въртящи се дискове, а броят на редовете с дискове и работната ширина на машините са различни, в зависимост от конструктивните решения и мощността на трактора, с който се извършва обработката.
 Галерия
 Вижте също
 Обработка на почвата
 Списък на земеделски теми
 Външни препратки
 perla-bg.com
 Земеделие


type: other

text:
Art. 208 da Lei das Sociedades Anonimas de 1976 - Lei 6404/76
 Modelos e peças (0)Diários (579)Legislação (12)Definições (0)
 o artigo 208 da Lei das Sociedades Anônimas, votou no sentido de acolher a indicação dos Senhores: TZUNG SHEI UE... do parágrafo primeiro, do artigo 147, da Lei federal n.o 6.404/1976, que serão ...
 da Assembleia de Acionistas estabelecida nos artigos 206, I, c e 208, da Lei no 6.404/1976. Aprova a dissolução e subsequente início... o artigo 208 da Lei das Sociedades Anônimas. Neste Item as ...
 Página 1 da Publicações a Pedido do Diário Oficial do Estado do Rio de Janeiro (DOERJ) de 13 de Setembro de 2019
 dos artigos 206, I, item c, e 208 da Lei no 6.404/76, tendo em vista não mais haver interesse na continuidade..., aprovar a consequente extinção da Companhia, nos termos do artigo 219, inciso I da L......
 Página 2 da Publicações de Terceiros do Diário Oficial do Estado de Minas Gerais (DOEMG) de 31 de Agosto de 2019
 nos artigos 208 e seguintes, da Lei no 6.404/76. Capítulo IX - FORO - Artigo 31 -CLÁUSULA COMPROMISSÓRIA. Com exceção... do artigo 132 da Lei no 6.404/76, e, extraordinariamente, sempre que os ...
 Art. 208 da Lei 6404/76
 Art. 208 da Lei das Sociedades Anonimas de 1976


text:
Nota Apostolske penitenciarije o pomembnosti notranjega področja (foro interno) in nedotakljivosti spovedne molčečnosti | Exodus TV - Slovenska katoliška televizija
 Nota Apostolske penitenciarije o pomembnosti notranjega področja (foro interno) in nedotakljivosti spovedne molčečnosti
 »Kajti on, Božji Sin, se je s svojim učlovečenjem na neki način združil z vsakim človekom«;[1] s svojimi dejanji in besedami je razsvetlil svoje najvišje in nedotakljivo dostojanstvo; sam je s svojo smrtjo in vstajenjem prenovil padlo človeštvo, premagal temine greha in smrti. Tem, ki verujejo vanj, je ponovno omogočil odnos s svojim Očetom, z izlitjem Svetega Duha je posvetil Cerkev, občestvo verujočih, kot svoje resnično telo. V skladu s svojo preroško, kraljevsko in duhovniško oblastjo je v svetu še naprej kazal svojo navzočnost in poslanstvo, oznanjeval resnico ljudem vseh časov, jih vodil k sijaju svoje luči in omogočal, da se njihovega življenja resnično dotakne in jih spreobrne.
 V tem tako zapletenem obdobju človeške zgodovine se zdi, da se naraščajoči tehnološko-znanstveni napredek oddaljuje od ustreznega etičnega in socialnega razvoja in je tako bližje resničnemu kulturnemu in moralnemu »nazadovanju«, ki ob pozabljanju na Boga – če ne celo sovražnemu odnosu do njega – na vseh ravneh in stopnjah ne more več prepoznati in spoštovati bistvenih smeri človeškega bivanja in resničnega življenja Cerkve.
 »Če tehničnemu napredku ne ustreza napredek v moralni omiki človeka, 'v rasti notranjega človeka'(Ef 3,16; 2 Kor 4,16), potem to ni napredek, ampak ogroženost za človeka in svet.«[2]Tudi na področju nejavnega obveščanja in množičnih medijev se čezmerno razvijajo »tehnične možnosti«, ne pa tudi ljubezen do resnice, zavezanost k temu, da bi jo iskali, ter smisel odgovornosti pred Bogom in ljudmi. Skrb vzbujajoča postaja nesorazmernost med sredstvi in etiko. Zdi se, da se množično obveščanje obrača proti resnici ter posledično proti Bogu in človeku – proti Jezusu Kristusu, ki je postal človek, in proti Cerkvi, v kateri je zgodovinsko in resnično navzoč.
 V zadnjih desetletjih se je razširilo »hrepenenje« po novicah, skoraj ne oziraje se na njihovo verodostojnost in koristnost, vse do te mere, ko se zdi, da želi »svet obveščanja« nadomestiti resničnost tako s pogojevanjem njenega dojemanja kot z manipulacijo njenega razumevanja. Na ta skrb vzbujajoč trend tudi cerkvena struktura, ki živi v svetu in včasih sprejema njegove kriterije, ni imuna. Tudi med verniki se dragocena energija pogosto porablja za iskanje »novic« oziroma pravih »škandalov«, ki vzbudijo zanimanje javnega mnenja, z namenom in cilji, ki seveda ne spadajo k bogočloveški naravi Cerkve. Vse to škoduje oznanjevanju evangelija vsem ljudem in potrebam poslanstva. Ponižno moramo priznati, da so včasih celo kleriki, vse do najvišjih stopenj, del tega trenda.
 Vse prepogosto so ob dejanskem sklicevanju na sodbo javnega mnenja kot najvišjega sodišča objavljene informacije vseh vrst iz najbolj zasebnih ter zaupnih področij, ki se neizogibno dotikajo življenja Cerkve in izzovejo ali vsaj vzpodbudijo prenagljene sodbe, na nezakonit in nepopravljiv način škodujejo dobremu imenu drugih kot tudi pravici vsakogar, da brani svoje dobro ime (ZCP, kan. 220). Ob tem so posebej aktualne besede apostola Pavla Galačanom: »Vi ste namreč poklicani k svobodi, bratje. Le da vam svoboda ne bo pretveza za življenje po mesu. [...] Če pa se med seboj grizete in obžirate, glejte, da se med seboj ne pokončate« (Gal 5,13–15).
 Zdi se, da je v tem kontekstu navzoč skrb vzbujajoč »negativni predsodek« do Katoliške Cerkve, kulturno navzoče in družbeno prenovljene v luči teženj, ki jih je po eni strani mogoče zaznati znotraj njene hierarhije in ki po drugi strani izvirajo iz nedavnih groznih spolnih škandalov, zagrešenih s strani nekaterih klerikov. Ta predsodek se ob pozabljanju prave narave Cerkve, njene resnične zgodovine in koristne navzočnosti, ki jo je in jo še pomeni za življenje ljudi, včasih spremeni v neupravičeno »zahtevo«, da bi morala Cerkev v nekaterih primerih prilagoditi svoj pravni red državnemu pravnemu redu tistih držav, v katerih je navzoča, kot edino možno »zagotovilo korektnosti in pravilnosti«.
 Ob vsem tem se je Apostolski penitenciariji zdelo primerno, da izda Notoin z njo potrdi pomembnost določenih pojmov, značilnih tako za cerkveno kot družbeno obveščanje, ter hkrati spodbudi boljše razumevanje. Zdi se namreč, da so pojmi, kot so spovedna molčečnost, naravna zaupnost na notranjem zunajzakramentalnem področju, službena tajnost ter kriteriji in omejitve, ki so lastni vsem drugim oblikam komunikacije, danes javnemu mnenju in včasih tudi samim državnim pravnim redom postali tuji.
 1 Spovedna molčečnost
 Ko je papež Frančišek nedavno govoril o zakramentu sprave, je želel spomniti na pomen spovedne molčečnosti: »Sprava je dobrina in jo je modrost Cerkve vedno varovala z vso svojo moralno in pravno močjo – s spovedno molčečnostjo. Čeprav je moderna miselnost ne razume vselej, je nujna za svetost zakramenta in za svobodo vesti spovedanca, ki mora biti ob vsakem trenutku gotov, da bo zakramentalni pogovor ostal znotraj spovedne molčečnosti, med lastno vestjo, ki se odpre Božji milosti, in potrebnim posredovanjem duhovnika. Spovedna molčečnost se ne spregleda in nobena človeška moč nima oblasti nad njo in je niti ne more zahtevati.«[3]
 Nedotakljivost spovedne molčečnosti izhaja neposredno iz razodetega Božjega prava ter korenini v sami naravi zakramenta, in to tako, da ne dopušča nobene izjeme na cerkvenem področju, kaj šele na državnem. V obhajanju zakramenta sprave je vsebovano samo bistvo krščanstva in Cerkve: Božji Sin je postal človek, da bi nas odrešil, in se je odločil v to vključiti Cerkev kot »potreben instrument«. V spravo je te, ki jih je sam izbral, poklical in jih postavil za služabnike.
 Da bi pokazala na to resničnost, je Cerkev vedno učila, da duhovniki v obhajanju zakramentov delujejo in persona Christi capitis, to je v osebi Kristusa glave: »Kristus nam dovoljuje, da uporabljamo njegov 'jaz', govorimo v Kristusovem 'jazu', Kristus nas 'potegne vase' in nam dovoli, da smo eno. Združuje nas v svoj 'jaz'. [...] Ta edinost z njegovim 'jazom' se udejanji pri besedah posvetitve. Ker se nihče izmed nas ne more sam odvezati grehov, je tudi v besedah 'Jaz te odvežem' ta Kristusov, Božji 'jaz' tisti, ki edini lahko odvezuje.«[4]
 Vsak spovedanec, ki ponižno pristopi k duhovniku, da bi se spovedal svojih grehov, pričuje o veliki skrivnosti učlovečenja in nadnaravnem bistvu Cerkve ter službenem duhovništvu, po katerem prihaja vstali Kristus, da bi srečal človeka in se ga zakramentalno, torej resnično, dotaknil in ga rešil. Zato duhovnikovo varovanje spovedne molčečnosti, četudi usque ad sanguinis effusionem (do izlitja zadnje kaplje krvi) ni le dejanje dolžne »zvestobe« do spovedanca, ampak mnogo več: gre za potrebno pričevanje – »mučeništvo« –, ki je naravnano neposredno na enost in odrešenjsko univerzalnost Kristusa in Cerkve.[5]
 Vsebino molčečnosti trenutno poudarjajo in urejajo kan. 983–984 in 1388, § 1 Zakonika cerkvenega prava(ZCP), kan. 1456 Zakonika kanonov Vzhodnih Cerkva(ZVC) in tudi št. 1467 Katekizma Katoliške Cerkve(KKC). V slednjem pomenljivo beremo, kako Cerkev v moči svoje lastne oblasti »določa« in tudi »izjavlja«, »da je vsak duhovnik, ki spoveduje, pod zelo strogimi kaznimi dolžan ohranjati popolno tajnost glede grehov, ki so se mu jih spokorniki spovedali« – tega ni mogoče odpraviti, saj dejansko izhaja iz svetosti zakramenta, ki ga je postavil Kristus.
 Spovedniku je prepovedano, da bi kadar koli in iz kakršnega koli razloga »z besedo ali na kakršen koli način izdal spovedanca« (ZCP, kan. 983, § 1), kakor mu je tudi »povsem prepovedano uporabljati vednost, dobljeno pri spovedi, kadar bi bilo to za spovedanca težko, čeprav je izključena vsaka nevarnost, da bi kaj razodel« (ZCP, kan. 984, § 1). Učenje Cerkve nadalje pomaga podrobneje razložiti vsebino spovedne molčečnosti, ki zajema »vse grehe spovedanca kot grehe drugih, za katere se je izvedelo pri spovedančevi spovedi, tako velike kot majhne, tako tajne kot javne, ki so razodeti z namenom, da bi spovedanec prejel odvezo, in ki so torej razodeti spovedniku v moči zakramentalnega nauka«.[6]Spovedna molčečnost zatorej zajema vse tisto, česar se je spovedanec obtožil, četudi mu spovednik odveze ne podeli. Če je spoved neveljavna oziroma se iz določenega razloga odveza ne podeli, je molčečnost kljub temu treba ohranjati.
 Duhovnik pravzaprav izve za grehe spovedanca »non ut homo, sed ut Deus– ne kot človek, ampak kot Bog«,[7]tako da preprosto »ne ve«, kaj mu je bilo pri spovedi povedano, ker ni poslušal kot človek, temveč dejansko v imenu Boga. Spovednik bi lahko zato tudi »prisegel«, brez predsodkov pred svojo vestjo, da »ne ve«, kar ve, prav zato, ker je Božji služabnik. Zaradi svoje posebne narave veže spovedna molčečnost spovednika tudi »notranje«, tako da se ne sme več spominjati spovedi in mora zatreti vsak neprostovoljni spomin nanjo. Tajnost, ki izhaja iz spovedi, veže tudi vse druge, ki so na kakršen koli način izvedeli za grehe, povedane pri spovedi: »Obveznost spovedne tajnosti veže tudi prevajalca, če je bil navzoč, in vse druge, ki so kakor koli zvedeli za grehe iz spovedi« (ZCP, kan. 983, § 2).
 Absolutna prepoved, ki jo nalaga spovedna molčečnost, je v tem, da duhovniku preprečuje, da bi zunaj spovedi s spovedancem govoril o vsebini spovedi »brez izrecnega pristanka spovedanca in še posebej, če za to ni naprošen«.[8]Molčečnost zato presega voljo spovedanca, ki, potem ko je opravil spoved, ne more razbremeniti spovednika od obveze molčečnosti, saj prihaja ta dolžnost neposredno od Boga.
 Varovanje spovedne molčečnosti in svetost spovedi ne moreta nikdar postati nekaj slabega. Prav nasprotno. Predstavljata namreč edino pravo protisredstvo slabemu, ki ogroža človeka, in mu dajeta možnost, da se prepusti Božji ljubezni, si dopusti, da ga ta spreobrača in spreminja, ter se uči, kako ji konkretno postajati podoben v lastnem življenju. Ob grehih, ki vključujejo kazniva dejanja, ni nikdar mišljeno, da se spovedancu kot pogoj za odvezo naloži dolžnost predati se civilnim oblastem. Upošteva se naravno načelo, ki ga pozna vsak pravni red, po katerem nemo tenetur se detegere(nihče ni dolžan, da se razkrije). Hkrati pa spada k sami »strukturi« zakramenta sprave kot pogoj za njegovo veljavnost iskreno kesanje, združeno s trdnim namenom po poboljšanju in neponavljanju storjenega zla. Če gre za spovedanca, ki je bil žrtev zla drugih, mora spovednik poskrbeti, da spovedanca pouči o njegovih pravicah kot tudi o konkretnih pravnih sredstvih, ki jih ima na voljo glede prijave dejanja civilnemu in/ali cerkvenemu sodišču za dosego pravice.
 Vsakršno politično delovanje oziroma zakonodajne pobude z namenom »prelomitve« nedotakljivosti spovedne molčečnosti bi pomenile nesprejemljiv napad na libertas Ecclesiae (svobodo Cerkve), ki svoje legitimnosti ne prejema od posameznih držav, ampak od Boga. Prav tako bi pomenile kršitev verske svobode, ki je, pravno gledano, osnova za vse druge svoboščine, tudi za svobodo vesti posameznih državljanov, tako spovedancev kot spovednikov. Prelomitev molčečnosti bi bilo isto kot prezreti reveža, ki je v grešniku.
 2 Notranje zunajzakramentalno področje in duhovno spremljanje
 K pravno-moralnemu okviru notranjega področja spada tudi t. i. notranje zunajzakramentalno področje, vedno skrivnostno, vendar zunaj zakramentalne spovedi. Tudi na tem področju Cerkev izvaja svoje lastno poslanstvo in odrešujočo oblast: ne odvezuje grehov, ampak podeljuje milosti, oprošča kazni (na primer cenzure) in se posveča vsemu, kar zadeva posvečenje duš ter je lastno, intimno in osebno področje vsakega vernika.
 K notranjemu zunajzakramentalnemu področju na poseben način spada duhovno spremljanje, znotraj katerega posamezni vernik svojo pot spreobrnitve in posvečenja zaupa določenemu duhovniku, redovniku ali laiku.
 Duhovnik to nalogo opravlja v moči poslanstva, da predstavlja Kristusa, po zakramentu svetega reda in v hierarhičnem občestvu Cerkve, ko opravlja trojno službo – tria munera: nalogo učenja, posvečevanja in vodenja. Laiki pa jo opravljajo v moči krstnega duhovništva in daru Svetega Duha. V duhovnem spremljanju vernik svobodno odpre notranjost svoje lastne vesti duhovnemu voditelju/spremljevalcu, da bi bil usmerjan in podprt pri poslušanju in izpolnjevanju Božje volje.
 Tudi to posebno področje zahteva določeno zaupnost ad extra(od zunaj). Glede na vsebino duhovnih razgovorov ima vsaka oseba pravico, da se spoštuje njena lastna intimnost (ZCP, kan. 220). Čeprav je omenjeno »podobno« temu, kar se dogaja v zakramentu spovedi, je duhovni voditelj postavljen zato, da v moči svojega »posebnega« odnosa s Kristusom in svetosti življenja ter – če gre za duhovnika – iz prejetega svetega reda brani vest posameznega vernika.
 V duhovnem spremljanju se kot dokaz posebne zaupnosti prepozna prepoved, določena z zakonom, da se niti spovednik niti duhovni voditelj ne vpraša za mnenje, ko se prejemajo sveti redovi in ko se duhovniški kandidati odslovijo iz bogoslovja (ZCP, kan. 240, § 2; ZVC, kan. 339, § 2). Na podoben način se v primeru svetniških kandidatov, kot navaja NavodiloSanctorum Materiz leta 2007, prepoveduje, da bi se spovedniki in duhovni voditelji Božjega služabnika pri vodenju škofijskih ali eparhialnih preiskav postavili za priče za vse tisto, kar so izvedeli na notranjem področju, izven zakramentalne spovedi.[9]
 Ta nujna zaupnost bo za duhovnega voditelja toliko bolj »naravna«, kolikor bolj se bo naučil prepoznavati skrivnost svobode vernika, ki se po njem obrača h Kristusu. Duhovni voditelj mora svoje poslanstvo in svoje življenje dojemati izključno pred Bogom, v službi njegove slave, za dobrobit osebe, Cerkve in za zveličanje vsega sveta.
 3 Tajnosti in druge lastne omejitve v komunikaciji
 Glede na notranje področje, tako zakramentalno kot zunajzakramentalno, so popolnoma drugačne narave zaupnosti, ki so izrečene pod prisego tajnosti, in tudi vse »poklicne tajnosti«, ki jih imajo nekateri ljudje, bodisi v civilni družbi bodisi v cerkveni strukturi, na podlagi posebne službe, ki jo opravljajo za posameznike ali za celotno skupnost. Te tajnosti morajo biti na podlagi naravnega prava vedno ohranjene, razen v izjemnih primerih, »ko bi ohranitev tajnosti morala tistemu, ki jih je zaupal, tistemu, ki jih je sprejel, ali komu tretjemu povzročiti zelo hudo škodo, ki bi se ji bilo mogoče izogniti samo z objavljanjem resnice« (KKC 2491).
 Poseben primer tajnosti je papeška tajnost, ki zavezuje v moči izrečene prisege in je povezana z opravljanjem določenih nalog v službi apostolskega sedeža. Če prisega tajnosti vedno veže pred Bogom tistega, ki jo je izrekel, ima prisega, povezana s »papeško tajnostjo«, kot zadnji razlog javno dobro Cerkve in salus animarum– zveličanje duš. To pomeni, da more javno dobro Cerkve in vse zahteve za zveličanje duš, vključno z vednostjo, ki ne sodi pod pečat tajnosti, pravilno razlagati samo apostolski sedež v osebi rimskega papeža, ki ga je poklical in postavil Kristus Gospod kot vidno počelo ter temelj edinosti vere in občestva vse Cerkve.[10]
 Kar zadeva druga, bodisi javna bodisi zasebna področja obveščanja v vseh njihovih oblikah in izrazih, je modrost Cerkve kot temeljno merilo vedno poudarjala t. i. »zlato pravilo«, izgovorjeno že od Gospoda in navzoče v Lukovem evangeliju: »To, kar hočete, da bi ljudje storili vam, storite vi njim« (Lk 6,31). Pri sporočanju resnice in v primeru molka je treba življenje vedno uskladiti z načelom bratske ljubezni ter imeti pred očmi dobro in varnost drugih, spoštovanje zasebnega življenja in skupnega dobrega, četudi tisti, ki sprašuje, nima pravice, da bi resnico poznal.[11]
 Kot posebno dolžnost sporočanja resnice, ki jo narekuje bratska dobrodelnost, lahko omenimo tudi »bratsko opominjanje« v različnih oblikah, kot ga je učil Gospod. To je pomembno v nekaterih trenutkih, ko ga konkretne okoliščine dopuščajo ali celo zahtevajo: »Če tvoj brat greši zoper tebe, pojdi in ga posvári na štiri oči; če te posluša, si pridobil svojega brata; če pa te ne posluša, vzemi s seboj še enega ali dva, da se vsa zadeva ugotovi po izjavi dveh ali treh prič; če jih ne posluša, povej Cerkvi« (Mt 18,15–17).
 V času množičnega obveščanja, ko vsaka informacija »gori« in z njo žal velikokrat tudi del življenja ljudi, je treba znova spoznati pravo moč besede – njeno ustvarjalno, pa tudi rušilno moč. Paziti moramo, da spovedne molčečnosti nikoli nihče ne prelomi in da je potrebna zaupnost v povezavi z izvajanjem cerkvene službe vedno ljubosumno varovana ter ima za svoje edino merilo resnico in dobrobit vseh ljudi.
 Prosimo Svetega Duha za vso Cerkev, da nam podari gorečo ljubezen do resnice na vseh področjih ter v vseh okoliščinah življenja; zmožnost, da jo celovito ohranjamo v oznanjevanju evangelija vsakemu bitju; pripravljenost na mučeništvo za obrambo nedotakljivosti spovedne molčečnosti ter tudi potrebno preudarnost in modrost za izogibanje kakršni koli napačni uporabi informacij iz zasebnega, družbenega in cerkvenega življenja, ki se lahko spremenijo v kršenje človekovega dostojanstva in resnice, kar je vedno Kristus, Gospod in Glava Cerkve. V ljubosumnem ohranjanju spovedne molčečnosti in potrebne razsodnosti, povezane z notranjim zunajzakramentalnim področjem in z drugimi dejanji služenja, sije posebna povezava med petrinsko in marijansko dimenzijo v Cerkvi. S Petrom ohranja Kristusova nevesta Cerkev do konca zgodovine institucionalno služenje »moči ključev«. Tako kot Marija pa tudi Cerkev ohranja »vse, kar se je zgodilo, v svojem srcu« (Lk 2,51b), zavedajoč se, da ob tem odmeva tista svetloba, ki osvetljuje vsakega človeka in je ohranjena, branjena ter varovana v svetem prostoru med osebno vestjo in Bogom.
 Papež Frančišek je 21. junija 2019 to Noto odobril in odredil njeno objavo.
 V Rimu, na sedežu Apostolske penitenciarije, 29. junija leta Gospodova 2019, ob slovesnosti praznika svetih apostolov Petra in Pavla.


type: legislation

text:
 EIROPAS KOMISIJA
 Briselē, 27.10.2021
 COM(2021) 677 final
 2021/0354(NLE)
 Priekšlikums
 PADOMES LĒMUMS
 par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Konvencijā par Vidusjūras reģiona jūras vides un piekrastes aizsardzību (“Barselonas konvencija”) attiecībā uz lēmumu Protokola par Vidusjūras aizsardzību pret piesārņojumu no sauszemes avotiem (“LBS protokols”) 15. panta satvarā pieņemt Vidusjūras reģiona jūras piedrazojuma pārvaldības reģionālā plāna grozījumus
 PASKAIDROJUMA RAKSTS
 1.Priekšlikuma priekšmets
 Šis ir priekšlikums par nostāju, kas Savienības vārdā jāieņem Konvencijas par Vidusjūras reģiona jūras vides un piekrastes aizsardzību (“Barselonas konvencija”) un tās protokolu līgumslēdzēju pušu 22. sanāksmē attiecībā uz lēmumu Protokola par Vidusjūras aizsardzību pret piesārņojumu no sauszemes avotiem (“LBS protokols”) 15. panta satvarā pieņemt Vidusjūras reģiona jūras piedrazojuma pārvaldības reģionālā plāna grozījumus.
 2.Priekšlikuma konteksts
 2.1.Konvencija par Vidusjūras reģiona jūras vides un piekrastes aizsardzību un tās protokoli
 Barselonas konvencija un tās septiņi protokoli, kas pieņemti Vidusjūras rīcības plāna satvarā, ir galvenais reģionālais juridiski saistošais daudzpusējais vides nolīgums attiecībā uz Vidusjūru.
 Protokols par Vidusjūras aizsardzību pret piesārņojumu no sauszemes avotiem (“LBS protokols”) ir viens no septiņiem Barselonas konvencijas protokoliem. Tā mērķis ir veikt visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai novērstu, mazinātu un pēc iespējas pilnībā izbeigtu Vidusjūras piesārņošanu ar atkritumiem vai citām vielām.
 Eiropas Savienība ir (grozītā) LBS protokola puse
 1
 .
 2.2.Barselonas konvencijas un tās protokolu līgumslēdzēju pušu sanāksme
 Barselonas konvencijas un tās protokolu līgumslēdzēju pušu sanāksmē pulcējas ministri un augstākās amatpersonas, kuras pārstāv visas Barselonas konvencijas un tās protokolu līgumslēdzējas puses. 2021. gada 7.–10. decembrī līgumslēdzējas puses tiksies Antaljā, Turcijā.
 Saskaņā ar Barselonas konvencijas 25. pantu Eiropas Savienības (“ES”) balsstiesības veido to ES dalībvalstu skaitam atbilstošs balsu skaits, kuras ir minētās konvencijas un viena vai vairāku tās protokolu līgumslēdzējas puses. ES savas balsstiesības neizmanto, ja savas balsstiesības izmanto tās dalībvalstis, un otrādi.
 Saskaņā ar LBS protokola 15. panta 1. punktu lēmumus par rīcības plānu, programmu un pasākumu pieņemšanu pieņem ar klātesošo un balsojošo līgumslēdzēju pušu divu trešdaļu balsu vairākumu.
 2.3.Akts, ko paredzēts pieņemt Barselonas konvencijas un tās protokolu līgumslēdzēju pušu 22. sanāksmē
 Nākamajā ministru sanāksmē Barselonas konvencijas un tās protokolu līgumslēdzējas puses plāno pieņemt lēmumu, ar ko LBS protokola 15. panta satvarā pieņemtu Vidusjūras reģiona jūras piedrazojuma pārvaldības reģionālā plāna grozījumus (“paredzētais akts”).
 Reģionālie plāni Savienībai ir saistoši, kā nosaka LBS protokola 15. panta 3. punkts.
 3.Nostāja, kas jāieņem Savienības vārdā
 Rīcība jūras piedrazojuma mazināšanas jomā ir būtisks elements Savienības tiesību aktos par jūras vides, tās biodaudzveidības un ekosistēmu aizsardzību.
 Ievērojot 14. IAM un Neapoles deklarāciju, paredzētais akts nodrošinās jaunas definīcijas un paplašinās pasākumu tvērumu četrās svarīgās jomās (ekonomiskie instrumenti, plastmasas aprites ekonomika un jūras piedrazojuma avoti uz sauszemes un jūrā). Akts turklāt prasa no 2025. gada pieņemt preventīvus pasākumus, ar ko panāktu plastmasas aprites ekonomiku, it sevišķi — pakāpeniski izbeidzot noteiktu vienreizlietojamu plastmasas izstrādājumu patēriņu un ražošanu un ierobežojot noteiktu problemātisku ķīmisko piedevu izmantošanu plastmasas ražošanā (saskaņā ar Stokholmas konvenciju).
 Savienības nostāja ir vajadzīga tāpēc, ka paredzētā priekšlikuma ietekme ir juridiski saistoša.
 Priekšlikums atbilst Savienības iecerei samazināt piesārņojumu un uzlabot vides aizsardzību saskaņā ar zaļo kursu. Tāpēc tiek ierosināts Savienībai atbalstīt paredzētā akta pieņemšanu.
 4.Juridiskais pamats
 4.1.Procesuālais juridiskais pamats
 4.1.1.Principi
 Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 218. panta 9. punktā paredzēti lēmumi, ar kuriem nosaka “nostāju, kas Savienības vārdā jāapstiprina kādā ar nolīgumu izveidotā struktūrā, ja šāda struktūra ir tiesīga pieņemt lēmumus ar juridiskām sekām, izņemot lēmumus, kas papildina vai groza attiecīgajā nolīgumā noteikto iestāžu sistēmu”.
 Jēdziens “lēmumi ar juridiskām sekām” ietver aktus, kam ir juridiskas sekas saskaņā ar starptautisko tiesību normām, kuras reglamentē attiecīgo struktūru.
 4.1.2.Piemērošana konkrētajā gadījumā
 Barselonas konvencijas un tās protokolu līgumslēdzēju pušu sanāksme ir struktūra, kas izveidota ar nolīgumu, proti, ar Barselonas konvenciju.
 Ar paredzēto aktu tiks pieņemti Vidusjūras reģiona jūras piedrazojuma pārvaldības reģionālā plāna grozījumi, tāpēc tā pieņemšana ir akts ar juridiskām sekām.
 Barselonas konvencijā un tās pielikumos noteikto iestāžu sistēmu paredzētais akts nepapildina un negroza.
 Tāpēc ierosinātā lēmuma procesuālais juridiskais pamats ir LESD 218. panta 9. punkts.
 4.2.Materiālais juridiskais pamats
 4.2.1.Principi
 Lēmumam, ko pieņem saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu, materiālais juridiskais pamats galvenokārt ir atkarīgs no tā, kāds mērķis un saturs ir paredzētajam aktam, attiecībā uz kuru Savienības vārdā tiek ieņemta nostāja. Ja paredzētajam aktam ir divi mērķi vai divi komponenti un viens no tiem ir atzīstams par galveno, bet otram ir pakārtota nozīme, tad lēmums, ko pieņem saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu, jābalsta uz viena materiālā juridiskā pamata, proti, tā, ko prasa galvenais jeb dominējošais mērķis vai komponents.
 4.2.2.Piemērošana konkrētajā gadījumā
 Paredzētā akta galvenais mērķis un saturs attiecas uz vides aizsardzību.
 Tāpēc ierosinātā lēmuma materiālais juridiskais pamats ir LESD 192. panta 1. punkts.
 4.3.Secinājums
 Ierosinātā lēmuma juridiskajam pamatam vajadzētu būt LESD 192. panta 1. punktam, lasītam saistībā ar 218. panta 9. punktu.
 2021/0354 (NLE)
 Priekšlikums
 PADOMES LĒMUMS
 par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Konvencijā par Vidusjūras reģiona jūras vides un piekrastes aizsardzību (“Barselonas konvencija”) attiecībā uz lēmumu Protokola par Vidusjūras aizsardzību pret piesārņojumu no sauszemes avotiem (“LBS protokols”) 15. panta satvarā pieņemt Vidusjūras reģiona jūras piedrazojuma pārvaldības reģionālā plāna grozījumus
 EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
 ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 192. panta 1. punktu saistībā ar 218. panta 9. punktu,
 ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
 tā kā:
 (1)Grozīto Protokolu par Vidusjūras aizsardzību pret piesārņojumu no sauszemes avotiem un darbībām uz sauszemes (“LBS protokols”) Savienība noslēdza ar Padomes Lēmumu 1999/801/EK
 2
 , un minētais protokols stājās spēkā 2008. gada 11. maijā.
 (2)Saskaņā ar LBS protokola 15. pantu Barselonas konvencijas un tās protokolu līgumslēdzēju pušu sanāksmē var pieņemt reģionālus rīcības plānus, kuros ietverti pasākumi un to īstenošanas termiņi.
 (3)Savā 22. sanāksmē 2021. gada 7.–10. decembrī Barselonas konvencijas un tās protokolu līgumslēdzējas puses plāno LBS protokola 15. panta satvarā pieņemt Vidusjūras reģiona jūras piedrazojuma pārvaldības reģionālā plāna grozījumus (“paredzētais akts”). Paredzētais akts nodrošinās jaunas definīcijas un paplašinās pasākumu tvērumu četrās svarīgās jomās (ekonomiskie instrumenti, plastmasas aprites ekonomika un jūras piedrazojuma avoti uz sauszemes un jūrā).
 (4)Ar minēto lēmumu tiks pieņemti grozījumi Vidusjūras reģiona jūras piedrazojuma pārvaldības reģionālajā plānā, kas Savienībai saskaņā ar LBS protokola 15. panta 3. punktu ir saistošs, tāpēc jānosaka, kāda nostāja Savienības vārdā jāieņem Barselonas konvencijas un tās protokolu līgumslēdzēju pušu sanāksmē.
 (5)Tā kā paredzētais reģionālais plāns atbilst Savienības iecerei samazināt piesārņojumu un uzlabot vides aizsardzību, tiek ierosināts Savienībai minētā lēmuma pieņemšanu atbalstīt,
 IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
 1. pants
 Nostāja, kas Savienības vārdā jāieņem Barselonas konvencijas un tās protokolu līgumslēdzēju pušu 22. sanāksmē, ir atbalstīt tā lēmuma pieņemšanu, ar ko Protokola par Vidusjūras aizsardzību pret piesārņojumu no sauszemes avotiem (“LBS protokols”) 15. panta satvarā grozītu Vidusjūras reģiona jūras piedrazojuma pārvaldības reģionālo plānu.
 2. pants
 Šis lēmums ir adresēts Komisijai.
 Briselē,
 Padomes vārdā —
 priekšsēdētājs
 (1)
 OV L 322, 14.12.1999., 18.–31. lpp.
 (2)
 OV L 322, 14.12.1999., 18.–31. lpp.


text:
 EUROPEISKA KOMMISSIONEN
 Bryssel den 8.6.2022
 COM(2022) 263 final
 2022/0177(NLE)
 Förslag till
 RÅDETS BESLUT
 om bemyndigande för Republiken Polen att, i Europeiska unionens intresse, ratificera ändringen av konventionen om bevarande och förvaltning av sejresurserna i centrala Berings hav
 MOTIVERING
 1.BAKGRUND TILL FÖRSLAGET
 •Motiv och syfte med förslaget
 Konventionen om bevarande och förvaltning av sejresurserna i centrala Berings hav (konventionen) undertecknades 1994 av Polen, Kina, Japan, Sydkorea, Ryssland och Förenta staterna. Konventionen har följande mål: i) Att upprätta en internationell ordning för bevarande, förvaltning och optimalt nyttjande av sejresurserna i konventionsområdet. ii) Att återuppbygga och upprätthålla sejresurserna i Berings hav på nivåer som möjliggör maximal hållbar avkastning. iii) Att säkerställa samarbete när det gäller insamling och granskning av fakta om sej och andra levande marina resurser i Berings hav. iv) Att, om parterna är eniga om detta, skapa ett forum som tar ställning till fastställandet av sådana nödvändiga bevarande- och förvaltningsåtgärder avseende andra levande marina resurser än sej i konventionsområdet som kan komma att krävas i framtiden.
 Det kommersiella fisket i konventionsområdet, som nådde sin höjdpunkt 1989 med fångster på upp till 1 447 600 ton per år, har varit stängt sedan 1993 genom ett moratorium. Det fortsatta moratoriet stöds av ett vetenskapligt underlag som konsekvent har visat att sejbestånden återhämtar sig mycket långsamt. Det kommersiella fisket bedrivs dock fortfarande i Förenta staternas och Rysslands exklusiva ekonomiska zoner.
 Europeiska unionens deltagande i konventionen
 Polen har varit avtalsslutande part i denna organisation sedan 1994. Efter Polens EU-anslutning 2004 ska EU, i enlighet med artikel 6.9 första stycket i anslutningsakten, förvalta konventionen om bevarande och förvaltning av sejresurserna i centrala Berings hav. Konventionens text möjliggör dock för närvarande endast medlemskap för stater. Den skulle därför behöva ändras så att EU kan bli avtalsslutande part i egenskap av regional organisation för ekonomisk integration. Genom ett rådsbeslut bemyndigades Republiken Polen att, i Europeiska unionens intresse, förhandla om en ändring av konventionen som skulle göra det möjligt för Europeiska unionen att delta som fullvärdig part i konventionen. Republiken Polen har således föreslagit en ändring av konventionen som skulle göra det möjligt för regionala organisationer för ekonomisk integration att delta och för Europeiska unionen att bli part i konventionen. Republiken Polen föreslog ändringen av konventionen för konventionens depositarie i oktober 2016. Depositarien skickade 2017 ändringen till de avtalsslutande parterna.
 Konsekvenserna av EU-medlemskapet
 Det skulle få begränsade konsekvenser om EU anslöt sig till konventionen, eftersom medlemskapet inte förutsätter något budgetbidrag (organisationen har inte något sekretariat) och moratoriet förväntas vara kvar under den närmaste framtiden. Om fisket i området skulle öppnas på nytt skulle dock EU:s roll vara att främja den gemensamma fiskeripolitikens principer och normer i denna internationella organisation, särskilt antagandet av förvaltningsåtgärder baserade på bästa vetenskapliga underlag.
 EU:s intresse av konventionen grundas främst i unionens ansvar för att säkerställa bevarande och förvaltning av levande marina resurser inom och utanför EU.
 •Förenlighet med befintliga bestämmelser inom området
 De regionala fiskeriförvaltningsorganisationerna utgörs av internationella sammanslutningar av länder, varav vissa är kuststater, organisationer för regional ekonomisk integration, såsom EU, och fiskeorgan med fiskeintressen i ett visst område. Vissa regionala fiskeriförvaltningsorganisationer förvaltar alla fiskbestånd i ett visst område, medan andra inriktar sig på långvandrande arter, särskilt tonfisk, inom stora geografiska områden. Vissa har bara en rådgivande funktion, men de flesta har förvaltningsbefogenheter att fastställa fångstbegränsningar och begränsningar för fiskeansträngningen, tekniska åtgärder och kontrollkrav.
 I linje med kommissionens meddelande Europeiska gemenskapens deltagande i regionala fiskeorganisationer
 1
 , artiklarna 28 och 29 i förordning (EU) nr 1380/2013 om den gemensamma fiskeripolitiken
 2
 och rådets slutsatser av den 19 mars 2012 om kommissionens meddelande om den gemensamma fiskeripolitikens internationella dimension
 3
 spelar EU, företrädd av kommissionen, en aktiv roll i sex tonfiskorganisationer och i elva andra organisationer.
 Genom det gemensamma meddelandet från unionens höga
 representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik och kommissionen Internationell världshavsförvaltning: en agenda för havens framtid
 4
 och rådets slutsatser av den 3 april 2017 om agendan främjas åtgärder för att stödja de regionala fiskeriförvaltningsorganisationerna, förbättra deras effektivitet och, vid behov, även förbättra deras förvaltning. Detta är centralt för EU:s åtgärder inom dessa forum.
 •Förenlighet med unionens politik inom andra områden
 EU:s medlemskap i konventionen är helt förenligt med rådets slutsatser av den 23 oktober 2020 om kommissionens meddelande om EU:s strategi för biologisk mångfald för 2030
 5
 .
 2.RÄTTSLIG GRUND, SUBSIDIARITETSPRINCIPEN OCH PROPORTIONALITETSPRINCIPEN
 •Rättslig grund
 Detta förslag till rådets beslut grundar sig på fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 43.2 jämförd med artikel 218.6 a.
 •Subsidiaritetsprincipen (för icke-exklusiv befogenhet)
 Ej tillämpligt.
 •Proportionalitetsprincipen
 Ej tillämpligt.
 •Val av instrument
 I enlighet med artikel 218.6 a i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt krävs det för att rådet ska kunna anta detta beslut ett förslag från kommissionen och att Europaparlamentets godkännande har inhämtats.
 3.RESULTAT AV EFTERHANDSUTVÄRDERINGAR, SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR
 •Efterhandsutvärderingar/kontroller av ändamålsenligheten med befintlig lagstiftning
 Ej tillämpligt.
 •Samråd med berörda parter
 Ej tillämpligt.
 •Insamling och användning av sakkunnigutlåtanden
 Ej tillämpligt.
 •Konsekvensbedömning
 Ej tillämpligt.
 •Lagstiftningens ändamålsenlighet och förenkling
 Ej tillämpligt.
 •Grundläggande rättigheter
 Ej tillämpligt.
 4.BUDGETKONSEKVENSER
 Förslaget påverkar inte unionens budget.
 5.ÖVRIGA INSLAG
 •Genomförandeplaner samt åtgärder för övervakning, utvärdering och rapportering
 Ej tillämpligt.
 •Ingående redogörelse för de specifika bestämmelserna i förslaget
 Ej tillämpligt.
 2022/0177 (NLE)
 Förslag till
 RÅDETS BESLUT
 om bemyndigande för Republiken Polen att, i Europeiska unionens intresse, ratificera ändringen av konventionen om bevarande och förvaltning av sejresurserna i centrala Berings hav
 EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
 med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 43.2 jämförd med artikel 218.6 a,
 med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
 med beaktande av Europaparlamentets godkännande
 6
 , och
 av följande skäl:
 (1)Europeiska unionen (unionen) är avtalsslutande part i Förenta nationernas havsrättskonvention av den 10 december 1982
 7
 , enligt vilken samtliga medlemmar i det internationella samfundet ska samarbeta för att bevara och förvalta havets biologiska resurser.
 (2)Unionen är också avtalsslutande part i avtalet om genomförande av bestämmelserna i Förenta nationernas havsrättskonvention av den 10 december 1982 om bevarande och förvaltning av gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånd
 8
 .
 (3)I enlighet med artikel 3.1 d och 3.2 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) har unionen exklusiv befogenhet på området för bevarande av havets biologiska resurser inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken. De befogenheter som därigenom tilldelas unionen på intern nivå inbegriper även unionens befogenhet att samarbeta i internationella organisationer, bland annat inom ramen för regionala fiskeriförvaltningsorganisationer.
 (4)Republiken Polen är avtalsslutande part i konventionen om bevarande och förvaltning av sejresurserna i centrala Berings hav (konventionen). Unionen är inte part i konventionen. Enligt artikel 6.9 i akten om villkoren för Republiken Tjeckiens, Republiken Estlands, Republiken Cyperns, Republiken Lettlands, Republiken Litauens, Republiken Ungerns, Republiken Maltas, Republiken Polens, Republiken Sloveniens och Republiken Slovakiens anslutning till de fördrag som ligger till grund för Europeiska unionen och om anpassning av fördragen
 9
 ska, från och med dagen för anslutningen, de fiskeavtal som de nya medlemsstaterna ingått med tredjeländer förvaltas av unionen. Alla beslut som fattas enligt nämnda konvention bör genomföras i unionens rättsordning.
 (5)Det ligger i unionens intresse att på ett verkningsfullt sätt delta i genomförandet av konventionen. Ett sådant agerande kommer också att främja enhetlighet i unionens bevarandestrategi mellan de olika haven och stärka dess engagemang för ett långsiktigt bevarande och en hållbar användning av fiskeresurserna globalt.
 (6)Genom ett rådsbeslut
 10
 bemyndigades Republiken Polen att, i Europeiska unionens intresse, förhandla om en ändring av konventionen som skulle göra det möjligt för Europeiska unionen att delta som fullvärdig part i konventionen. Republiken Polen skulle därför föreslå en ändring av konventionen som skulle göra det möjligt för regionala organisationer för ekonomisk integration att delta och för Europeiska unionen att bli part i konventionen.
 (7)Republiken Polen föreslog nämnda ändring av konventionen för konventionens depositarie i oktober 2016.
 (8) Republiken Polen bör därför bemyndigas att ratificera ändringen av konventionen.
 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
 Artikel 1
 Republiken Polen bemyndigas härmed att, i Europeiska unionens intresse, ratificera den ändring av artikel XVI.4 i konventionen om bevarande och förvaltning av sejresurserna i centrala Berings hav som gör det möjligt för regionala organisationer för ekonomisk integration att bli parter i den konventionen.
 Artikel 2
 Detta beslut riktar sig till Republiken Polen.
 Utfärdat i Bryssel den
 På rådets vägnar
 Ordförande
 (1)
 KOM(1999) 613 slutlig, 8.12.1999.
 (2)
 Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1380/2013 av den 11 december 2013 om den gemensamma fiskeripolitiken, om ändring av rådets förordningar (EG) nr 1954/2003 och (EG) nr 1224/2009 och om upphävande av rådets förordningar (EG) nr 2371/2002 och (EG) nr 639/2004 och rådets beslut 2004/585/EG (EUT L 354, 28.12.2013, s. 22).
 (3)
 KOM(2011) 424 slutlig, 13.7.2011.
 (4)
 JOIN(2016) 49 final, 10.11.2016.
 (5)
 COM(2020) 380 final, 20.5.2020.
 (6)
 EUT C , s.
 (7)
 Rådets beslut 98/392/EG av den 23 mars 1998 om Europeiska gemenskapens ingående av Förenta nationernas havsrättskonvention av den 10 december 1982 och avtalet av den 28 juli 1994 om genomförande av del XI i denna konvention (EGT L 179, 23.6.1998, s. 1).
 (8)
 Rådets beslut 1998/414/EG av den 8 juni 1998 om Europeiska gemenskapens ratifikation av avtalet om genomförande av bestämmelserna i Förenta nationernas havsrättskonvention av den 10 december 1982 om bevarande och förvaltning av gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånd (EGT L 189, 3.7.1998, s. 14).
 (9)
 Fördrag mellan Konungariket Belgien, Konungariket Danmark, Förbundsrepubliken Tyskland, Republiken Grekland, Konungariket Spanien, Republiken Frankrike, Irland, Republiken Italien, Storhertigdömet Luxemburg, Konungariket Nederländerna, Republiken Österrike, Republiken Portugal, Republiken Finland, Konungariket Sverige, Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland (Europeiska unionens medlemsstater) och Republiken Tjeckien, Republiken Estland, Republiken Cypern, Republiken Lettland, Republiken Litauen, Republiken Ungern, Republiken Malta, Republiken Polen, Republiken Slovenien, Republiken Slovakien om Republiken Tjeckiens, Republiken Estlands, Republiken Cyperns, Republiken Lettlands, Republiken Litauens, Republiken Ungerns, Republiken Maltas, Republiken Polens, Republiken Sloveniens och Republiken Slovakiens anslutning till Europeiska unionen (EUT L 236, 23.9.2003, s. 17).
 (10)
 Rådets (jordbruk och fiske) beslut av den 11 april 2016, nr 7277/16 (ej offentliggjort).