text:
 |
 52011PC0824
 Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, milles käsitletakse õhusõidukite maapealset teenindust liidu lennujaamades ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 96/67/EÜ /* KOM/2011/0824 lõplik - 2011/0397 (COD) */
 SELETUSKIRI
 1.
 ETTEPANEKU TAUST
 1.1.
 Üldine taust – nõukogu 1996. aasta direktiiv
 Maapealse teeninduse teenused koosnevad
 kõikidest konkreetsele lennuettevõtjale maa peal pakutavatest lennundusega
 seotud toimingutest lennujaamas ning need on lennuahela oluline lüli. Maapealse
 teeninduse teenused hõlmavad järgmist 11 teenuseliiki:
 (1)
 maapealne juhtimine ja järelevalve;
 (2)
 reisijate teenindamine;
 (3)
 pagasikäitlus;
 (4)
 kauba- ja postikäitlus;
 (5)
 perroonikäitlus;
 (6)
 õhusõiduki teenindamine;
 (7)
 kütuse- ja õlikäitlus;
 (8)
 õhusõiduki hooldus;
 (9)
 lennutegevus ja meeskonna juhtimine;
 (10)
 maapealne transport;
 (11)
 toitlustusteenus.
 Maapealse teeninduse teenuste tõhus osutamine
 on oluline nii lennujaamade, lennuettevõtjate kui ka reisijate jaoks ning
 sellel on tähtis roll lennutranspordi taristu tõhusas kasutamises ja kogu
 lennundussüsteemi toimimises.
 Mõned hinnangud maapealse teeninduse turu kohta: komisjoni ja sidusrühmade hinnangute kohaselt on maapealse teeninduse
 tulu (kõiki liike arvesse võttes) ülemaailmselt ligikaudu 50 miljardit
 eurot. Hinnanguliselt töötab Euroopas selles sektoris vähemalt
 60 000 inimest[1].
 Maapealse teeninduse teenustega seotud kulud moodustavad 5–12 %[2] lennuettevõtjate
 tegevuskuludest.
 1996. aastal võeti Euroopa Ühenduses vastu
 nõukogu direktiiv 96/67/EÜ juurdepääsu kohta maapealse käitluse turule ühenduse
 lennujaamades. Direktiiv oli esimene samm maapealse teeninduse turu
 järkjärguliseks avamiseks ja nimetatud turule juurdepääsu ühtlustamiseks.
 Ajalooliselt on maapealse teenindusega
 tegelenud lennujaama käitajad või lennuettevõtjad. Tänapäeval on see Euroopas
 üha enam koondunud spetsialiseerunud ettevõtjate kätesse. Direktiivist
 tulenevalt põhineb juurdepääs maapealse teeninduse turule järgmistel
 põhimõtetel:
 ·
 omateeninduse vabadus, st lennuettevõtjatel on
 võimalik ise kõikides kommertslennujaamades teenindust teostada
 liiklustihedusest sõltumata. Nelja teenuseliigi puhul (pagasikäitlus,
 perroonikäitlus, kütuse- ja õlikäitlus, kauba- ja postikäitlus) võivad
 liikmesriigid anda omateeninduse õiguse vähemalt kahele lennujaama kasutajale lennujaamas,
 mille aastane vedude maht on suurem kui kaks miljonit reisijat või
 50 000 tonni kaupa;
 ·
 kolmandate isikute teenindusvabadus, st maapealsete
 teenuste osutajatele antud võimalus osutada teenuseid kolmandatele isikutele
 lennujaamades, mida läbib aastas enam kui kaks miljonit reisijat või
 50 000 tonni kaupa. Nelja eespool nimetatud teenuseliigi puhul, kus
 piirangud on lubatud, võivad liikmesriigid piirata teenuste osutajate arvu
 vähemalt kahele teenuseosutajale iga teenuseliigi kohta.
 1.2.
 Ettepaneku põhjused
 Vastavalt komisjoni erihinnangutele direktiivi
 kohta on viimane saavutanud peamise taotletud eesmärgi liberaliseerida
 maapealse teeninduse turg ELi lennujaamades: teenuste osutajate arv on
 suurenenud ja maapealse teeninduse hinnad on üldjuhul langenud. Peale selle on
 lennuettevõtjate sõnul tänu suuremale konkurentsile tõusnud teenuste kvaliteet.
 Alates direktiivi vastuvõtmisest
 1996. aastal on maapealse teeninduse raamtingimused märkimisväärselt
 muutunud. Kiirelt kasvava lennuliikluse ja piiratud läbilaskevõime kontekstis
 on lennujaamades pakutavate teenuste, sealhulgas maapealse teeninduse teenuste
 tõhusus ja kvaliteet üha uuesti ja üha tungivamalt päevakorral.
 Euroopa Liidu ühtse Euroopa taeva algatuses,
 mille siht on reformida Euroopa lennuliikluse juhtimise korraldust
 läbilaskevõime ja ohutusega seotud nõuete täitmiseks tulevikus, tunnistatakse
 vajadust kohaldada lennujaamade kui taristu olulise osa suhtes terviklikku nn
 väravast-väravasse lähenemisviisi. Viimased andmed näitavad, et
 70 protsenti viivitustest lennujaamas on seotud lennu teenindamisega.
 Väravast-väravasse lähenemisviisi eesmärk on optimeerida ja integreerida kõik
 lennu etapid ühest lennujaamast teise, kaasa arvatud maapealne teenindus, et
 suurendada tulemuslikkust viivituste, kulude, keskkonnamõju ja ohutuse
 valdkonnas.
 Järjestikused kriisid, mis on viimase kümnendi
 jooksul lennutranspordile halvasti mõjunud, on näidanud vajadust meetmete
 järele. Majanduskriis on sundinud nii liikmesriike kui ka tööstusharu püüdma
 kulusid vähendada. Terroristide rünnakud nõuavad kõrgemate ohutus- ja
 turvalisustasemete rakendamist. Ja lõpuks – rasked ilmastikuolud näitavad
 vajadust maapealsete toimingute parema koordineerimise järele lennujaamades.
 Komisjoni osalusel praeguse direktiivi üle
 peetud konsultatsioonid ning sellele antud hinnang (üksikasjad allpool)
 näitavad, et praegune õigusraamistik ei vasta enam eesmärgile. Probleem koosneb
 kahest osast: i) maapealse teeninduse teenuste
 pakkumine ei ole piisavalt tõhus sisenemis- ja laienemispiirangute tõttu ning
 ii) maapealse teeninduse teenuste üldine kvaliteet ei suuda sammu
 pidada üha suurenevate nõudmistega usaldusväärsuse, toimetuleku, ohutuse ja
 turvalisuse ning keskkonnaküsimuste valdkonnas.
 1.3.
 Ettepaneku eesmärk
 Käesolevale ettepanekule lisatud mõjuhinnangus
 ja selle kokkuvõttes kehtestatakse üldised ja konkreetsed eesmärgid määruse
 vastuvõtmiseks. Üldeesmärk on suurendada maapealse teeninduse teenuste tõhusust
 ja üldist kvaliteeti kasutajate (lennuettevõtjate) ja lõppkasutajate (reisijate
 ja ekspediitorite) jaoks ELi lennujaamades.
 Konkreetsed eesmärgid on järgmised:
 (1)
 tagada, et lennuettevõtjatel on ELi lennujaamades
 suurem maapealse teeninduse lahenduste valik;
 (2)
 ühtlustada ja muuta selgemaks riiklikud
 haldustingimused turule sisenemiseks (loa väljaandmine);
 (3)
 tagada lennujaama tasandil võrdsed
 konkurentsitingimused maapealse teenindusega tegelevatele ettevõtjatele, kes
 tegutsevad erineva õiguskorra alusel;
 (4)
 suurendada lennujaamas koordineerimist maapealse
 teeninduse pakkujate vahel (lennujaamade käitajad kui maapealsed koordinaatorid
 ELi lennundusvõrgustiku piires väravast-väravani lähenemisviisi raames);
 (5)
 muuta selgemaks õigusraamistik töötajate
 väljaõppeks ja üleviimiseks.
 1.4.
 Ettepaneku valdkonnas kehtivad õigusnormid
 Ettepanek käsitleb ELi lennujaamade maapealset
 teenindustkäsitleva määruse vastuvõtmist. Uus määrus asendaks ja muudaks
 kehtetuks olemasoleva direktiivi 96/67/EÜ. Maapealse teeninduse teenuseid ei
 käsitle otseselt ükski teine õigusnorm.
 1.5.
 Kooskõla Euroopa Liidu tegevuspõhimõtete ja
 eesmärkidega
 Algatus on üks meetmeist, mis
 on vajalikud Euroopa ühtse transpordipiirkonna loomiseks, nagu on kirjeldatud
 komisjoni valges raamatus „Euroopa ühtse transpordipiirkonna
 tegevuskava – konkurentsivõimelise ja ressursitõhusa transpordisüsteemi
 suunas”. Ühtlasi on see lennujaamapaketi osa t, mida komisjoni 2011. aasta
 tööprogrammis[3] käsitati strateegilise algatusena, mille eesmärk on kasutada ära ühtse
 turu võimalusi majanduskasvuks.
 2.
 HUVITATUD ISIKUTEGA TOIMUNUD KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE
 TULEMUSED
 2.1.
 Konsulteerimine huvitatud isikutega
 2.1.1.
 Konsultatsioonimeetodid, peamised sihtvaldkonnad ja
 vastajate üldiseloomustus
 Pärast kirjalikku konsulteerimist
 6. aprillil 2006 toimunud kohtumise raames pidas komisjon kõikide
 sidusrühmadega nõu direktiivi läbivaatamise eri võimaluste üle.
 24. jaanuaril 2007 võttis komisjon vastu
 aruande direktiivi kohaldamise kohta,[4]
 mis andis kinnitust sellele, et direktiivi peaeesmärgid on saavutatud, kuid
 esines ka negatiivseid suundumusi.
 Komisjon viis läbi konsultatsiooni
 sidusrühmadega maapealse teeninduse teenuste toimimise kohta ELi lennujaamades
 ning võimaluste kohta direktiiv ajavahemikus november 2009 –
 september 2010 läbi vaadata.
 Tsiviillennundus-sektori sotsiaalse dialoogi
 komitee maapealse teeninduse töörühma koosolek toimus 16. novembril 2009.
 Kohtumise järel võtsid kolm neljast võtmetähtsusega esindajast vastu
 ühisavalduse,[5]
 milles kutsuti üles parandama praegust hankesüsteemi ning võtma vastu
 sotsiaalklauslit töötajate üleviimise kohta tegevuse täieliku või osalise
 lõppemisekorral.
 2.1.2.
 Vastuste kokkuvõte
 Konsultatsiooni ja üksikute panuste kokkuvõte
 on kättesaadav aadressil:
 http://ec.europa.eu/transport/air/consultations/2010_02_12_directive_96_67_ec_en.htm.
 Konsultatsioonides toodi esile eri liiki
 sidusrühmade lahknevad huvid.
 Lennuettevõtjad rõhutasid vajadust tihedama
 konkurentsiga turu järele. Samuti väljendasid nad rahulolu direktiivi
 vastuvõtmise tulemusena üldiselt laienenud maapealse teeninduse pakkujate
 valiku üle, kuid rõhutasid, et see suundumus ei esine kõikjal Euroopas.
 Tööhõive stabiilsuse vähenemise all kannatavas
 sektoris toetasid maapealse teenindusega hõivatud töötajad sotsiaalsete
 küsimuste (ennekõike töötajate üleviimise) lahendamise vajadust ning
 väljendasid muret liigse konkurentsi tekitamise üle, mis võib hakata mõjutama
 töötingimusi.
 Lennujaamade käitajad kutsusid üles paremale
 koordineerimisele lennujaamades ning avaldasid soovi olla sõnaselgelt
 tunnustatud kui maapealse tegevuse koordinaatorid. Mõni lennujaama käitaja
 seisis vastu turu edasisele avamisele, kuna nende arvates mõjutaks see
 negatiivselt teenuste kvaliteeti nende lennujaamades ja suurendaks kulusid.
 Sõltumatud maapealsete teenuste osutajad
 rõhutasid vajadust õiglasema konkurentsi järele eri maapealse teeninduse
 teenuseosutajate vahel. Eelkõige pooldasid nad rangemaid nõudeid sellistele
 maapealse teeninduse toimingutele, mida teostavad lennujaamade käitajad ja
 lennuettevõtjad.
 Peaaegu kõik sidusrühmad kutsusid üles
 teenuste kvaliteeti parandama.
 2.2.
 Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine
 Komisjoniteostatava pideva järelevalve käigus
 maapealse teeninduse teenuste direktiivi kohaldamise üle koostati mitu
 välisuuringut, mille tulemused on kättesaadavad komisjoni veebilehel. Eelkõige
 viis komisjon pärast Euroopa Parlamendi 11. oktoobri 2007. aasta
 resolutsioonis[6]
 esitatud palvet ajavahemikul 2008–2009[7]
 läbi põhjaliku uuringu direktiivi rakendamise ja mõju kohta, keskendudes
 tööhõive, ohutuse ja turvalisusega seotud küsimustele. Lisauuringu direktiivi
 võimaliku läbivaatamise kohta tegi komisjon 2010. aastal[8].
 2.3.
 Mõju hindamine
 Mõjuhinnang annab ülevaate erinevatest
 kaalutud võimalustest. Direktiivi 96/67/EÜ läbivaatamisvõimaluste hindamiseks,
 kaaluti nelja poliitikapaketti (lisaks võimalusele säilitada olemasolev
 raamistik).
 Poliitikapakett PP1 parandaks süsteemi
 direktiivi minimaalse muumise kaudu, pakkudes võimaluse korral suuniseid.
 Pakett hõlmab järgmist: turu täielik avamine omateeninduseks, suunised loa
 saamise nõuete kohta, selgemad mõisted ja üksikasjalikumad nõuded eraldiseisva
 raamatupidamisarvestuse, tsentraliseeritud taristu, allhangete ja lennujaama
 kasutajate komitee[9]
 kohta. Pakett sisaldab suuniseid allhangete kohta ning ühtlustatud
 hankekriteeriume seoses koordineerimisega lennujaama tasandil. Paketiga
 tagatakse minimaalne väljaõpe ning konsulteerimine töötajate esindajatega
 hangete suhtes.
 Poliitikapaketi PP2 eesmärk on parandada
 praegust süsteemi ambitsioonikamate meetmete kogumi abil. See avab täielikult
 omateeninduse turu ning tõstab suurtes lennujaamades kolmandate isikute poolt
 maapealse teeninduse piiratudteenuse osutajate arvu minimaalselt kolmeni.
 Lisameetmed on lubade vastastikune tunnustamine ning ühtlustatud
 hankekriteeriumid, tsentraliseeritud taristu parem haldamine, lennujaama
 käitajate õiguslik eraldamine ja hangete pikem kestus. Pakett sisaldab uusi
 nõudeid allhangetele, lennujaama käitajate rolli kindlaksmääramist üldises
 tegevuses (ja võimalikke miinimumnõudeid) ning tegevusaruandlusega seotud
 kohustusi. Lisatud on ka miinimumnõuded väljaõppele ja liikmesriikide õigused
 piiratud teenuseid osutavate töötajate üleviimiseks samadel tingimustel
 Poliitikapakett PP2' sarnaneb
 poliitikapaketile PP2, kuid koosneb teistsugustest meetmetest vähem probleemsete
 tuvastatud valdkondade jaoks. Vahe seisneb selles, et luba ja kvaliteedi
 miinimumnõuded kehtestatakse ELi tasandil.
 Poliitikapakett PP3 püüab parandada kehtivat
 süsteemi intensiivsete poliitikameetmete kaudu, ühtlustades täielikult
 maapealse teeninduse turu õigusraamistiku: maapealse teeninduse turg avatakse
 täielikult ning tsentraliseeritud taristu parema haldamise kaudu tagatakse
 ühtne juurdepääs turule, viiakse sisse ELi tasandil lubade andmine ning
 võetakse ära lennujaama käitajate õigus enda lennujaamas maapealse teenindusega
 tegeleda. Lennujaama töö koordineerimiseks lisatakse nõuded allhankele,
 lennujaama käitajate rolli kindlaksmääramine üldises tegevuses (ja võimalikud
 miinimumnõuded) ning tegevusaruandlusega seotud kohustused. Pakett näeb ette
 töötajate täieliku üleviimise hankemenetluse puhul ning võtmetöötajate
 litsentseerimise.
 Arvesse võeti mõju hindamise komitee soovitusi
 peamiste muudatuste kohta, mis käsitlesid probleemide täpsema määratlemise
 vajadust, sotsiaalse kaitse sätete selgitamist töötajate üleviimise korral,
 suurema hulga teostatavate poliitikavalikute sisseviimist ning nende
 põhjalikumat võrdlemist.
 Ainult poliitikapakett PP2 täidab täielikult
 mõjuhinnangus seatud eesmärgid. Tagada tuleb õige tasakaal sotsiaalsete ja majanduslike
 mõjude vahel. Nimetatud poliitikapakett on käesoleva ettepaneku alus.
 3.
 ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG
 3.1.
 Ettepaneku kokkuvõte
 Omateenindusturu täielik avamine ja
 teenuste osutajate miinimumarvu suurendamine kolmele suurtes lennujaamades
 Direktiiv 96/67/EÜ lubab liikmesriikidel
 piirata omateenindust või kolmandatele isikutele pakutavat teenindust nelja
 teenuseliigi puhul minimaalselt kahe teenuseosutajaga. Selle tagajärjel
 seisavad lennuettevõtjad mõnes lennujaamas silmitsi piiratud valikuga kahe
 teenuseosutaja vahel iga nimetatud teenuse puhul ning neil ei ole alati õigust
 omateenindust teostada.
 Igal lennujaama kasutajal peaks olema lubatud
 omateenindust teostada. Peale selle peaks volitatud kolmandatest isikutest
 maapealse teeninduse teenuste osutajate arv olema vähemalt kolm suurtes
 lennujaamades, mida läbib aastas vähemalt viis miljonit reisijat või
 100 000 tonni kaupa.
 Ühtlustatud nõuete alusel antud lubade
 vastastikune tunnustamine
 Kolmveerand liikmesriikidest on kehtestatud
 loa väljaandmise süsteemi, mille tulemus on lugematu arv erinevaid
 haldusnõudeid, mida maapealse teeninduse teenuste osutajad või omateenindust
 teostavad lennujaama kasutajad ELis peavad täitma. Ühtlustatud nõuete alusel
 antud riiklike lubade vastastikune tunnustamine vähendab käitajate
 halduskulusid ning vähendab sisenemispiiranguid.
 Tsentraliseeritud taristute parem juhtimine[10]
 Tsentraliseeritud taristud on maapealse
 teeninduse teenuste osutamisel olulise tähtsusega. Selge õigusraamistiku
 puudumisel võivad maapealse teeninduse turul tekkida konkurentsitingimuste
 moonutused. Ettepanek sisaldab selget õigusraamistikku tsentraliseeritud
 taristu määratlemiseks ning maapealsete teenuste osutajatelt ja omateenindust
 teostavatelt lennuettevõtjatelt tsentraliseeritud taristu kasutamise eest nõutavate
 asude määramiseks. .
 Lennujaamade ja nende maapealse teeninduse
 toimingute õiguslik eraldamine
 Kui lennujaam osutab ise maapealse teeninduse
 teenuseid, siis peab tagama, et lennujaama osutatavad maapealsed teenused ei
 saaks lennujaama haldustoimingute kaudu ebaõiglast kasu.
 Praegust maapealseid teenuseid osutavate
 lennujaamade raamatupidamise lahususe süsteemi on väga keeruline kontrollida
 ning sellest ei piisa ausa konkurentsi tagamiseks. Ettepanekuga kutsutakse
 lennujaamu üles hoidma maapealse teeninduse toimingud sellise juriidilise isiku
 halduses, kes ei ole lennujaama juhtimistegevusega seotud..
 Täiustatud hankemenetlus
 Praegu kohaldatav seitsmeaastane
 maksimumperiood, milleks piiratud maapealse teeninduse teenuste osutaja
 valitakse, ei ole piisav eelkõige käitlusseadmete mahakandmiseks. Ettepanekus
 on sätestatud maksimumperioodi pikendamine kümnele aastale.
 Ettepanek sisaldab lisakirjeldusi piiratud
 teenuste osutajate valiku menetluse üksikasjade kohta, et tagada ühtlustatud
 kohaldamine ning see, et valitud ettevõtjad on tõesti kõige sobivamad maapealse
 teeninduse teenuseid osutama.
 Piiratud maapealsete teenuste osutaja
 valimisel peetakse nõu lennujaama kasutajate komiteega. Ettepanek sisaldab
 lennujaama kasutajate komitee kodukorda käsitlevaid sätteid huvide konflikti
 vältimiseks selliste lennuettevõtjate puhul, kes osutavad ka maapealse
 teeninduse teenuseid.
 Selgemaks muudetud allhanke-eeskirjad
 Kuigi allhanked suurendavad maapealse
 teeninduse teenuste osutajate puhul mõnikord vajaminevat paindlikkust, võib
 allhangete ja sariallhangete tulemus olla läbilaskevõime piiramine ja kahjulik
 mõju ohutusele.
 Seetõttu sisaldab ettepanek selgeid
 allhanke-eeskirju, mis lubavad maapealse teeninduse teenuste osutajatel
 allhankeid korraldada, sätestades samas ka teatavad piirangud: lennujaamad ja
 omateenindust teostavad lennuettevõtjad võivad allhankeid korraldada ainult
 vääramatu jõu puhul, sariallhangete tegemine on neile keelatud..
 Lennujaama käitaja roll maapealsete
 teenuste koordineerimisel
 Möödunud aasta rasketest ilmastikutingimustest
 põhjustatud kriis lennutranspordisektoris osutab lennujaamade maapealse
 tegevuse suurema koordineerimise vajadusele. Mõnes lennujaamas võis täheldada
 vähest suutlikkust kriisiolukorraga toime tulla ja seda ka maapealse teeninduse
 teenuste osutamisel. Probleemid ühes lennujaamas mõjutavad kogu võrgustikku,
 mistõttu on veelgi olulisem suurenda suutlikkust kriisiolukordadega toime
 tulla.
 Lennujaama käitaja peaks vastutama tema
 hallatava lennujaama maapealse teenindusega seotud toimingute nõuetekohase
 koordineerimise eest. Suurtes lennujaamades, mis on Euroopa
 lennutranspordivõrgu jaoks eriti olulise tähtsusega, peab lennujaama käitaja
 tagama, et tegevused on koordineeritud lennujaama ühise otsustamise ja
 nõuetekohase hädaolukorra lahendamise plaani põhjal.
 Lennujaama käitajate vastutus maapealse
 teenindusega seotud toimingute kvaliteedi miinimumnõuete eest, mis määratakse
 kindlaks delegeeritud õigusaktis
 Ühe maapealse teeninduse teenuste osutaja
 kvaliteedistandarditele mittevastav tegevus võib häirida lennujaama süsteemi
 lennutranspordisektori kõikide sidusrühmade kahjuks. Ühiste kvaliteedi
 miinimumstandardite puudumine kõikidele lennujaamas maapealse teeninduse
 teenuste osutajatele on sidusrühmade sõnul kehtiva direktiivi puudus.
 Ettepanekus sätestatakse kvaliteedi
 miinimumstandardite kehtestamise maapealse teeninduse teenuste osutamisele,
 mida peavad täitma kõik maapealse teeninduse teenuste osutajad ja
 omateenindusega tegelevad lennujaama kasutajad.
 Maapealse teeninduse teenuste osutamise
 aruandluskohustused, mis määratakse kindlaksdelegeeritud õigusaktis
 Piisavad, sõltumatud ja tsentraliseeritud
 andmed maapealse teeninduse teenuste osutamise kohta aitavad määrata
 asjakohased poliitikameetmed tulevikuks. Maapealse teeninduse teenuste osutajad
 ja omateenindust teostavad lennujaama kasutajad peaks teenindusteenuste
 osutamise kohta aru andma.
 Kohustuslik töötajate miinimumväljaõpe
 Sellises töömahukas sektoris nagu maapealne
 käitlus mõjutab töötajate pidev areng ja koolitamine oluliselt teenuste
 kvaliteeti. Teisest küljest suurendavad kehva väljaõppega töötajad
 vähekvaliteetsete teenuste ohtu ning võivad märkimisväärselt mõju avaldada
 maapealse teeninduse ohutusele ja turvalisusele. Ettepanekus tutvustatakse
 väljaõppe miinimumnõudeid kõikidele maapealsete teenuste osutajatele ning
 omateenindust teostavatele lennuettevõtjatele, et tagada tegevuse ohutus ja
 turvalisus ning luua käitajatele võrdsed konkurentsitingimused.
 Liikmesriikide võimalus kehtestada
 hankemenetluse korral nõue töötajate ülevõtmiseks samadel tingimustel
 Euroopa Kohtu praktika[11] kohaselt ei ole praegu selgust
 meetmete suhtes, mida liikmesriikidel on õigus võtta piiratud juurdepääsuga
 maapealse teeninduse teenuseid osutava ettevõtja vahetumise puhul.
 Töötajad vahetuvad maapealse teeninduse
 tööstusharus kiiresti ja osaliselt paistab selle põhjus olevat ka vastav
 direktiiv. Hankemenetluse käigus piiratud juurdepääsuga teenuste osutamiseks
 valitud teenuste osutajad tegutsevad vaid piiratud maksimaalse ajavahemiku
 jooksul. Seetõttu soodustab hankesüsteem ilmselt töötajate vahetumist.
 Töötajate vahetus võib mõjutada negatiivselt maapealse teeninduse teenuste
 kvaliteeti. Seepärast on asjakohane selgitada töötajate ülevõtmist käsitlevaid
 eeskirju, mis jäävad ettevõtjate üleminekut käsitleva direktiivi 2001/23/EÜ
 reguleerimisalast väljapoole, et võimaldada liikmesriikidel tagada piisav
 tööhõive ja sobivad töötingimused.
 3.2.
 Õiguslik alus
 Ettepaneku alus on ELi toimimise lepingu
 artikkel 100.
 3.3.
 Subsidiaarsuse põhimõte
 Subsidiaarsuse põhimõtet kohaldatakse
 ettepaneku selles osas, mis ei kuulu ELi ainupädevusse.
 Liikmesriigid ei suuda ettepaneku eesmärke
 täielikult saavutada, kuna lennuettevõtjad tegutsevad ühtsel lennundusturul
 ning maapealse teeninduse pakkujad tegutsevad kas Euroopa turul või
 rahvusvahelisel turul. Maapealse teeninduse teenuste raamistikku ei saa
 reguleerida madalamal tasandil. Individuaalsed meetmed liikmesriigi tasandil
 võivad takistada siseturu toimimist.
 ELi tasandi meetmed saavutaksid ettepaneku
 eesmärgid paremini. Euroopa tasandil maapealse teeninduse teenuste suhtes
 kehtivad eeskirjad on oluline osa lennunduse siseturgu toetavatest Euroopa
 õigusaktidest, sest õiglasel, läbipaistval ja mittediskrimineerival maapealsete
 teenuste osutamise süsteemil on kandev roll, et saavutada lennuahela tähtsaks
 osaks olevaid tõhusaid ja kvaliteetseid maapealse teeninduse teenuseid hõlmav
 eesmärk
 Seepärast on ettepanek kooskõlas
 subsidiaarsuse põhimõttega.
 3.4.
 Proportsionaalsuse põhimõte
 Ettepanek on kooskõlas proportsionaalsuse
 põhimõttega. Lisakoormus ettevõtjatele ja riigi ametiasutustele on piiratud
 vajadusega tagada maapealse teeninduse teenuste tõhusus ja üldine kvaliteet.
 Kuigi ettepanekus nähakse ette olulisi kulutusi peamiselt tsentraliseeritud
 taristute juhtimise täiustamiseks, lennujaamade õiguslikuks eraldamiseks ja
 aruandluskohustuste täitmiseks, peaks kulusid tasakaalustama saadav ulatuslik
 majanduslik ja kvaliteedialane kasu.
 3.5.
 Õigusakti valik
 Kavandatud õigusakt on määrus. Muud õigusaktid
 ei oleks asjakohased. Võttes arvesse vajadust kehtestada lennujaamades
 kvaliteedialased ühtlustatud miinimumnõuded, et rakendada väravast-väravani
 lähenemisviisi ja ühtlustada veelgi turule pääsemise tingimusi õiglasema
 konkurentsi tagamiseks maapealse teeninduse turul, ei oleks direktiiv, mille
 valimine 1996. aastal pakkus suuremat paindlikkust, praegu enam asjakohane.
 Õigusakt peab olema üldiselt kohaldatav.
 Määrus vastab probleemina määratletud
 maapealse teeninduse turgude ühtlustamise vajadusele ELi tasandil. Enamik
 kehtivas õigusraamistikus tuvastatud probleeme on seotud rakendamise
 lahknevustega liikmesriikide vahel.
 Seepärast on määrus kõige asjakohasem
 õigusakt, kuna teised võimalused ei oleks kavandatud eesmärkide saavutamiseks
 piisavad.
 4.
 MÕJU EELARVELE
 Ettepanek ei mõjuta ELi eelarvet.
 5.
 VALIKULISED ÜKSIKASJAD
 5.1.
 Seniste õigusaktide kehtetuks tunnistamine
 Ettepaneku vastuvõtmine tunnistab kehtetuks
 nõukogu 15. oktoobri 1996. aasta direktiivi 96/67/EÜ juurdepääsu
 kohta maapealse käitluse turule ühenduse lennujaamades.
 5.2.
 Euroopa Majanduspiirkond
 Kavandatavas õigusaktis käsitletakse Euroopa
 Majanduspiirkonnaga seotud küsimust, mistõttu tuleks seda kohaldada ka Euroopa
 Majanduspiirkonnas.
 2011/0397 (COD)
 Ettepanek:
 EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS,
 milles käsitletakse õhusõidukite maapealset
 teenindust liidu lennujaamades ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu
 direktiiv 96/67/EÜ
 (EMPs kohaldatav tekst)
 EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU
 NÕUKOGU,
 võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
 lepingut, eriti selle artikli 100 lõiget 2,
 võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
 olles edastanud seadusandliku akti eelnõu
 liikmesriikide parlamentidele,
 võttes arvesse Euroopa Majandus- ja
 Sotsiaalkomitee arvamust[12],
 võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust[13],
 toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt
 ning arvestades järgmist:
 (1)
 Nõukogu 15. oktoobri 1996. aasta direktiivis
 96/67/EÜ juurdepääsu kohta maapealse käitluse turule ühenduse lennujaamades[14] sätestatakse maapealse
 teeninduse turu järkjärguline avamine.
 (2)
 Lennujaamad ja maapealse teeninduse teenused on
 olulise tähtsusega lennutranspordi nõuetekohasel toimimisel ning täidavad
 võtmerolli lennuahelas. Maapealse teeninduse teenused hõlmavad kõiki
 lennuettevõtjatele maa peal lennujaamades osutatavaid lennundusega seotud
 tegevusi.
 (3)
 Brugge lennundusalasel tippkohtumisel
 2010. aasta oktoobris vastu võetud deklaratsioonis tunnistati liidu
 eeskirjade reformimise vajadust, et soodustada kõikide lennutranspordiahela
 lülide (sh lennujaamad, lennuettevõtjad, muude teenuste pakkujad)
 konkurentsivõimet.
 (4)
 Euroopa ühtse transpordipiirkonna tegevuskava
 käsitlevas valges raamatus[15]
 nimetatakse turule juurdepääsu parandamist ja lennujaamades kvaliteetsete
 teenuste pakkumist ülioluliseks kodanike elukvaliteedi jaoks ning tähtsaks
 meetmeks Euroopa ühtse transpordipiirkonna saavutamisel.
 (5)
 Maapealse teeninduse turu edasine järkjärguline
 avamine ning ühtlustatud nõuete kehtestamine maapealse teeninduse teenuste
 pakkumise suhtes tõstaks tõenäoliselt maapealsete teenuste tõhusust ja üldist
 kvaliteeti nii lennuettevõtjate kui ka reisijate ja ekspediitorite jaoks. See
 peaks parandama lennujaama tegevuse üldist kvaliteeti.
 (6)
 Võttes arvesse uut vajadust kvaliteedialaste
 ühtlustatud miinimumnõuete järele lennujaamades, et rakendada väravast-väravani
 lähenemisviisi ühtse Euroopa taeva algatuse elluviimiseks, ning vajadust veelgi
 suurema ühtlustamise järele, et kasutada täiel määral ära maapealse teeninduse
 turu järkjärgulisest avamisest saadavat kasu maapealsete teenuste parema
 kvaliteedi ja suurema tõhususe näol, peaks direktiivi 96/67/EÜ asendama
 määrusega.
 (7)
 Vaba juurdepääs maapealse teeninduse turule on
 vastavuses liidu lennujaamade tõhusa toimimise põhimõttega, kui kehtestatakse
 asjakohased turvameetmed. Vaba juurdepääsu maapealse teeninduse turule peab
 kehtestama järk-järgult ja kohandama selle sektori nõudmistele.
 (8)
 Direktiivi 96/67/EÜ kohane turu järkjärguline
 avamine on juba saavutanud häid tulemusi parema tõhususe ja kõrgema kvaliteedi
 näol. Seetõttu on asjakohane järkjärgulist avamist jätkata.
 (9)
 Igal lennujaama kasutajal peaks olema lubatud
 omateenindust teostada. Samas on vaja kehtestada selge ja piirav omateeninduse
 määratlus, et vältida väärkasutust ja kahjulikku mõju kolmandate isikutega
 seotud maapealseteeninduse turul.
 (10)
 Maapealse teeninduse teenuste teatavate liikide
 korral võib turulepääs mõjutada ohutust, turvalisust, läbilaskevõimet ja
 ruumikasutusega seotud piiranguid. Seetõttu on vaja, et oleks võimalik piirata
 seda liiki maapealse teeninduse teenuste volitatud osutajate arvu.
 (11)
 Mõnel juhul võivad ohutuse, turvalisuse,
 läbilaskevõime ja vaba ruumi piirangud õigustada lisapiirangute kehtestamist
 turulepääsule või omateenindusele eeldusel, et need piirangud on asjakohased,
 objektiivsed, läbipaistvad ja mittediskrimineerivad. Sellistel juhtudel on
 liikmesriikidel õigus taotleda erandi tegemist käesoleva määruse sätetest.
 (12)
 Erandite eesmärk on võimaldada lennujaama
 valdajatel nimetatud probleemid lahendada või neid vähemalt leevendada. Erandid
 peab heaks kiitma komisjon.
 (13)
 Kui maapealse teeninduse teenuste osutajate arvu
 piiramisega samal ajal tahetakse säilitada tõhusat ja ausat konkurentsi, siis
 peab teenuse osutajaid valima avatud, läbipaistva ja mittediskrimineeriva
 hankemenetluse kohaselt. Taolise menetluse üksikasjad tuleks täpsustada
 tulevikus.
 (14)
 Maapealse teeninduse teenuste osutajate valimisel
 peaks konsulteerima lennujaama kasutajatega, sest nemad on kõige rohkem
 huvitatud neile vajalike maapealse teeninduse teenuste kvaliteedist ja hinnast.
 (15)
 Seetõttu on maapealse teeninduse teenuste volitatud
 osutajate valimisel vaja tagada eelkõige lennujaama kasutajate esindatus ja
 nendega konsulteerimine.
 (16)
 Teatavatel asjaoludel ja eritingimustel on võimalik
 lennujaama maapealse teeninduse teenuste osutajate valimisega seoses laiendada
 avaliku teenindamise kohustust teistele lennujaamadele asjaomase liikmesriigi
 samas geograafilises piirkonnas.
 (17)
 On ebaselge, kas liikmesriikidel on õigus nõuda
 töötajate ülevõtmist maapealse teeninduse piiratud juurdepääsuga teenuste
 osutaja vahetumise korral. Töötajate vahetumine võib mõjuda halvasti maapealse
 teeninduse teenuste kvaliteedile. Seetõttu on asjakohane muuta selgemaks
 töötajate ülevõtmise kohta kehtivaid eeskirju, mis jäävad ettevõtjate
 üleminekut käsitleva direktiivi 2001/23/EÜ reguleerimisalast väljapoole, et
 võimaldada liikmesriikidel tagada piisav tööhõive ja sobivad töötingimused.
 (18)
 Selleks et tagada lennutranspordialase tegevuse
 nõuetekohane ja sujuv toimimine lennujaamades, et garanteerida ohutus ja
 turvalisus lennujaama maa-alal ning kaitsta keskkonda ja tagada kohaldatavate
 sotsiaalsätete ja -eeskirjade järgimine, peaks maapealse teeninduse teenuste
 osutamine alluma asjakohasele loa väljaandmise menetlusele. Võttes arvesse
 tõsiasja, et maapealse teeninduse teenuste osutamiseks loa väljaandmise
 süsteemid on praegu olemas enamikus liikmesriikides, kuid erinevad üksteisest
 märkimisväärselt, tuleb kehtestada lubade andmise ühtlustatud süsteem.
 (19)
 Tagamaks, et kõikidel teenuste osutajatel ja
 omateenindust teostavatel lennujaama kasutajatel on piisav majanduslik
 stabiilsus, hea maine, piisav kindlustuskate ning asjakohased teadmised
 maapealsest teenindusest ja lennujaama keskkonnast, ning võrdsete
 konkurentsitingimuste loomiseks peab loa väljaandmisele kehtestama
 miinimumnõuded.
 (20)
 Maapealsete teenuste tõhusaks osutamiseks on
 oluline avatud juurdepääs lennujaama tsentraliseeritud taristule ning selge
 õigusraamistik tsentraliseeritud taristu määratlemiseks. Siiski peab olema
 võimalik tsentraliseeritud taristu eest tasu võtta.
 (21)
 Tasud ei tohi olla diskrimineerivad ning arvutused
 peavad olema läbipaistvad. Tasud ei tohi ületada summat, mis katab
 tsentraliseeritud taristu pakkumise kulud, kaasa arvatud mõistlik tulu.
 (22)
 Lennujaama käitaja ja/või mõni teine selle
 lennujaama tsentraliseeritud taristu haldaja peab regulaarselt konsulteerima
 lennujaama kasutajatega taristu kindlaksmääramise ja tasude suuruse üle.
 (23)
 Lennujaama käitaja võib maapealse teeninduse
 teenuseid ka ise osutada. Kuna lennujaama käitaja võib ühtlasi oma otsuse kaudu
 avaldada märgatavat mõju maapealsete teenuste osutajate vahelisele
 konkurentsile, peavad lennujaamad hoidma maapealse teeninduse teenused sellise
 juriidilise isiku halduses, kes ei ole taristu haldamisega seotud.
 (24)
 Selleks et lennujaamadel oleks võimalik täita
 taristu haldamise funktsioone, tagada ohutus ja turvalisus lennujaama maa-alal
 ning garanteerida maapealse teeninduse teenuste toimimine ka kriisiolukordades,
 peab lennujaama käitaja vastutama maapealse teeninduse teenustenõuetekohase
 koordineerimise eest lennujaamas. Lennujaama käitaja annab konsolideeritud
 optimeerimist silmas pidades lennujaama maapealse teeninduse teenuste
 koordineerimise kohta aru Eurocontroli tulemuslikkuse hindamise organile.
 (25)
 Lennujaama käitajal, avaliku sektori asutusel või
 mõnel teisel lennujaama kontrollival organil peab olema ka õigus kehtestada
 vajalikud eeskirjad lennujaama taristu nõuetekohaseks toimimiseks.
 (26)
 Tuleb kindlaks määrata kohustuslikud kvaliteedi
 miinimumstandardid, mida maapealsete teenuste osutajad ja omateenindust
 teostavad lennujaama kasutajad peavad täitma, et tagada üldine teenuste
 kvaliteet ja luua teenuste osutajatele võrdsed konkurentsitingimused.
 (27)
 Pidades silmas tulemuslikkuse tõstmist kogu
 lennuahelas ning väravast-väravani lähenemisviisi rakendamist, peavad
 maapealsete teenuste osutajad ning omateenindust teostavad lennujaama kasutajad
 tulemuslikkusest komisjonile aru andma.
 (28)
 Sellises töömahukas sektoris nagu maapealne
 teenindus mõjutab töötajate pidev areng ja koolitamine oluliselt teenuste
 kvaliteeti. Seega tuleb kehtestada miinimumnõuded väljaõppele, et tagada
 tegevuse kvaliteet usaldusväärsuse, toimetuleku, ohutuse ja turvalisuse vallas
 ning luua käitajate seas võrdsed konkurentsitingimused.
 (29)
 Allhanked suurendavad maapealse teeninduse teenuste
 osutajate paindlikkust. Sellegipoolest võib allhanke või sariallhanke tagajärg
 olla piiratud läbilaskevõime või negatiivne mõju ohutusele ja turvalisusele.
 Seetõttu tuleb allhankeid piirata ning selgemaks muuta allhankeid reguleerivad
 eeskirjad.
 (30)
 Käesolevas määruses tunnustatud õigused kehtivad
 kolmandate riikide maapealse teeninduse teenuste osutajate ja omateenindust
 teostavate lennujaama kasutajate suhtes üksnes range vastastikkuse alusel.
 Sellise vastastikkuse puudumisel peab komisjonil olema luba otsustada, et
 liikmesriik või liikmesriigid peavad katkestama maapealse teenindusega seotud
 õiguste kasutamise nende teenuste osutajate ja lennujaama kasutajate kõnealuste
 poolt.
 (31)
 Liikmesriigid peavad säilitama õiguse tagada
 piisaval tasemel sotsiaalkaitse maapealse teeninduse teenuseid osutava
 ettevõtja töötajatele.
 (32)
 Tagamaks, et maapealse teeninduse teenuste
 osutajatele ja omateenindust teostavatele lennujaama kasutajatele kehtivad
 ühtlustatud kindlustusnõuded, tuleks kooskõlas ELi toimimise lepingu
 artikliga 290 delegeerida komisjonile õigus võtta vastu õigusakte
 maapealse teeninduse teenuste osutajate ja omateenindust teostavate lennujaama
 kasutajate kindlustusnõuete kohta. Tagamaks, et maapealse teeninduse teenuste
 osutajatele ja omateenindust teostavatele lennujaama kasutajatele kehtivad
 ühtlustatud ja nõuetekohaselt ajakohastatud kohustused seoses maapealse
 teeninduse teenuste kvaliteedi miinimumstandarditega ja maapealse teeninduse
 teenuste osutajate ja omateenindust teostavate lennujaama kasutajate
 aruandluskohustustega, tuleks komisjonile kooskõlas ELi toimimise lepingu
 artikliga 290 delegeerida õigus võtta vastu õigusakte maapealse teeninduse
 teenuste kvaliteedi miinimumstandardite kirjelduste kohta ning nende
 aruandluskohustuste sisu ja levitamise kirjelduste kohta. Eriti oluline on see,
 et komisjon konsulteerib ettevalmistuste käigus muuhulgas ka asjaomaste ekspertidega
 ning otsuse 98/500/EÜ kohaselt loodud asjaomase sektori sotsiaaldialoogi
 komiteega.
 (33)
 Delegeeritud õigusaktide ettevalmistamisel ja
 koostamisel peaks komisjon tagama vastavate dokumentide üheaegse, õigeaegse ja
 nõuetekohase üleandmise Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
 (34)
 Käesoleva määruse ühtsete kohaldamistingimuste
 tagamiseks tuleks komisjonile anda rakendusvolitused. Kõnealuseid volitusi
 tuleks kasutada vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari
 2011. aasta määrusele (EL) nr 182/2011, millega kehtestatakse
 eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli
 mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes[16].
 (35)
 Nõuandemenetlust tuleks kasutada rakendusotsuste
 vastuvõtmiseks maapealse teeninduse turu kolmandatele isikutele ja
 omateenindust teostavatele lennuettevõtjatele avamise ulatuse erandite suhtes
 eeldusel, et asjakohaste õigusaktide reguleerimisala on piiratud.
 (36)
 Nõuandemenetlust tuleks kasutada ka rakendusotsuste
 vastuvõtmiseks liikmesriikide avalike teenuste pakkumise kohustuse laiendamise
 kohta saarel paiknevale lennujaamale eeldusel, et asjakohaste õigusaktide
 reguleerimisala on piiratud.
 (37)
 Kontrollimenetlust tuleks kasutada rakendusotsuste
 vastuvõtmiseks kolmandatest riikidest pärit maapealsete teenuste osutajate ja
 lennujaama kasutajate maapealse teeninduse turule juurdepääsu õiguste täieliku
 või osalise peatamise kohta liikmesriikide territooriumil.
 (38)
 Kuna käesoleva määruse eesmärki, nimelt maapealse
 teeninduse teenuseid käsitlevate liidu õigusaktide ühtsemat rakendamist ei
 suuda liikmesriigid piisavas ulatuses saavutada lennutranspordi rahvusvahelise
 olemuse tõttu ning seda on seetõttu parem saavutada liidu tasandil, siis võib
 liit võtta meetmeid kooskõlas ELi toimimise lepingu artiklis 5 sätestatud
 subsidiaarsuse põhimõttega. Selles artiklis sätestatud proportsionaalsuse
 põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev määrus nimetatud eesmärgi saavutamiseks
 vajalikust kaugemale.
 (39)
 Cordobas 18. septembril 2006. aastal
 Gibraltari käsitleva dialoogi foorumi esimesel ministrite kohtumisel kokku
 lepitud Gibraltari lennujaama käsitlev ministrite avaldus asendab Londonis
 2. detsembril 1987. aastal esitatud ühisdeklaratsiooni Gibraltari
 lennujaama kohta ning ministrite avalduse täielikku järgimist loetakse 1987. aasta
 deklaratsiooni järgimiseks.
 (40)
 Seetõttu tuleks direktiiv 96/67/EÜ kehtetuks
 tunnistada,
 ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
 I peatükk – Reguleerimisala ja mõisted
 Artikkel 1
 Reguleerimisala
 Määrust kohaldatakse kõikide nende
 liikmesriigi territooriumil paiknevate lennujaamade suhtes, mille puhul
 kohaldatakse Euroopa Liidu toimimise lepingut ja mis on avatud kaubanduslikuks
 liikluseks.
 Käesoleva määruse kohaldamine Gibraltari
 lennujaamale ei mõjuta Hispaania Kuningriigi ning Suurbritannia ja
 Põhja-Iirimaa Ühendkuningriigi asjakohaseid õiguslikke seisukohti seoses
 vaidlusega selle territooriumi suveräänsuse üle, kus lennujaam paikneb.
 Artikkel 2
 Mõisted
 Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi
 mõisteid:
 (a)
 „lennujaam” – mis tahes maa-ala, mis on kohandatud
 õhusõidukite maandumiseks, startimiseks ja manööverdamiseks, kaasa arvatud
 lennuliikluse ja -teenuste nõuete täitmiseks vajalikud abirajatised, sealhulgas
 kaubanduslike lendude teenindamiseks vajalikud rajatised;
 (b)
 „lennujaama käitaja” – organ, kelle eesmärk on
 siseriikliku õiguse või määruse alusel ja, olenevalt olukorrast, koos teiste
 tegevusaladega või ilma nendeta, lennujaama taristute haldamine ja juhtimine
 ning asjaomases lennujaamas asuvate eri operaatorite tegevuste koordineerimine
 ja kontroll;
 (c)
 „lennujaama kasutaja” – iga füüsiline või
 juriidiline isik, kes vastutab reisijateveo, posti- ja/või kaubaveo eest õhu
 kaudu kõnealusest lennujaamast või kõnealusesse lennujaama;
 (d)
 „maapealne teenindus” – lennujaamades lennujaama
 kasutajatele pakutavad teenused, mida on kirjeldatud käesoleva määruse lisas;
 (e)
 „omateenindus” – olukord, kus lennujaama kasutaja
 osutab otseselt endale üht või mitut liiki maapealse teeninduse teenust ja ei
 sõlmi lepingut kolmanda isikuga selliste teenuste osutamiseks; käesolevas
 määruses ei loeta lennujaama kasutajaid omavahel kolmandateks isikuteks, kui:
 –
 ühele kasutajale kuulub enamusosalus teises
 kasutajas või
 –
 ühele kasutajale kuulub enamusosalus kõikides
 teistes kasutajates;
 (f)
 „maapealse teeninduse teenuste osutaja” – iga
 füüsiline või juriidiline isik, kes osutab kolmandatele isikutele üht või mitut
 liiki maapealse teeninduse teenust;
 (g)
 „tsentraliseeritud taristu” – konkreetsed
 lennujaama käitised ja/või rajatised, mida ei saa tehnilistel, keskkonna,
 kulude või läbilaskevõimega seotud põhjustel jaotada ega dubleerida ja mille
 olemasolu on ülioluline ja vajalik maapealse teeninduse teenuste osutamiseks;
 (h)
 „allhange” – maapealse teeninduse teenuste osutaja
 kui peatöövõtja või erandjuhtudel omateenindust teostava lennujaama kasutaja
 sõlmitud leping kolmanda poolega, keda nimetatakse alltöövõtjaks, tingimustel,
 mis eeldavad alltöövõtjalt ühte või mitut liiki (või alaliiki) maapealse
 teeninduse teenuste osutamist;
 (i)
 „luba” – pädeva asutuse poolt ettevõtjale antud
 luba loas nimetatud maapealse teeninduse teenuste osutamiseks;
 (j)
 „sõltumatu järelevalveasutus” – direktiivi
 2009/12/EÜ artiklis 11 osutatud asutus.
 II peatükk – Esialgsed üldnõuded
 Artikkel 3
 Lennujaama käitaja
 1.
 Kui lennujaama ei juhi ega käita üks organ, vaid
 mitu eri organit, siis loetakse käesoleva määruse kohaldamisel iga sellist
 üksust lennujaama käitaja osaks.
 2.
 Kui mitmel lennujaamal on üks käitaja, siis
 vaadeldakse iga sellist lennujaama käesoleva määruse kohaldamisel eraldi.
 Artikkel 4
 Lennujaama kasutajate komitee
 1.
 Igas asjaomases lennujaamas luuakse lennujaama
 kasutajate esindajate või lennujaama kasutajaid esindavate organisatsioonide
 komitee (edaspidi „lennujaama kasutajate komitee”).
 2.
 Kõigil lennujaama kasutajatel on õigus osaleda
 lennujaama kasutajate komitee töös või soovi korral olla selles esindatud
 selleks määratud organisatsiooni kaudu. Kui vastav organisatsioon neid aga
 esindab, siis ei osuta see organisatsioon asjaomases lennujaamas maapealse
 teeninduse teenuseid.
 3.
 Lennujaama kasutajate komitee kehtestab kirjalikult
 oma töökorra, kaasa arvatud hääletuskorra.
 Hääletuskord sisaldab konkreetseid sätteid selle
 kohta, kuidas vältida lennujaama kasutajate komitees selliste lennujaama
 kasutajate esindatusest põhjustatud huvide konflikti, kes osutavad asjaomases
 lennujaamas maapealse teeninduse teenuseid. Eelkõige siis, kui lennujaama
 kasutajate komiteega konsulteeritakse artiklite 8 ja 9 kohaselt
 toimuva valimismenetluse käigus, ei ole hääletamisõigust nendel lennujaama
 kasutajatel, kes taotlevad luba osutada üht või mitut maapealse teeninduse teenust
 kolmandatele isikutele.
 4.
 Häälte kaal lennujaama kasutajate komitees on
 järgmine:
 (a)
 olenemata ühe lennujaama kasutaja aastasest
 liiklusmahust lennujaamas ei ületa tema hääleõigus 49 % häälte
 koguhulgast;
 (b)
 omateenindust teostavate lennujaama kasutajate hääleõigus
 ei ületa ühte kolmandikku häälte koguhulgast.
 5.
 Lennujaama käitaja moodustab lennujaama kasutajate
 komitee sekretariaadi.
 Kui lennujaama käitaja keeldub seda tegemast või
 kui lennujaama kasutajate komitee sellega nõus ei ole, siis määrab lennujaama
 käitaja teise üksuse, mille lennujaama kasutajate komitee peab heaks kiitma.
 Lennujaama kasutajate komitee sekretariaat koostab ja haldab lennujaama
 kasutajate komiteesse kuuluvate lennujaama kasutajate või nende esindajate
 nimekirja.
 6.
 Lennujaama kasutajate komitee sekretariaat koostab
 iga lennujaama kasutajate komitee koosoleku kohta protokolli. Nimetatud
 protokollid peegeldavad tõeselt koosoleku käigus avaldatud seisukohti ja
 hääletustulemusi.
 III peatükk – Maapealse teeninduse turu
 avamine
 1. jagu Omateenindus
 Artikkel 5
 Omateenindus
 Igal lennujaama kasutajal on lubatud
 omateenindust teostada.
 2. jagu Kolmandatele isikutele osutatavad
 maapealse teeninduse teenused
 Artikkel 6
 Kolmandatele isikutele osutatavad maapealse teeninduse teenused
 1.
 Maapealse teeninduse teenuste osutajatel on vaba
 juurdepääs kolmandatele isikutele maapealse teeninduse teenuste osutamise
 turule kõigis lennujaamades, mille aastane veomaht ei ole olnud väiksem kui
 kaks miljonit reisijat või 50 000 tonni kaupa vähemalt kolmel
 eelneval aastal.
 2.
 Lõigus 1 osutatud lennujaamade puhul võivad
 liikmesriigid piirata järgmist liiki maapealsete teenuste volitatud osutajate
 arvu:
 (a)
 pagasikäitlus;
 (b)
 perroonikäitlus;
 (c)
 kütuse- ja õlikäitlus;
 (d)
 kauba ja posti füüsiline käitlus lennujaama
 terminali ja õhusõiduki vahel kas saabumisel, väljumisel või transiidi puhul.
 Liikmesriigid ei piira arvu vähemale kui kahele
 teenuste osutajale iga maapealse teeninduse teenuse liigi kohta või
 lennujaamade puhul, kus aastane veomaht ei ole olnud väiksem kui
 viis miljonit reisijat või 100 000 tonni kaupa vähemalt kolmel
 eelneval aastal, vähemale kui kolmele teenuste osutajale iga maapealse
 teeninduse teenuse liigi kohta.
 3.
 Lennujaamades, kus teenuste osutajate arv on
 kooskõlas käesoleva artikli lõikega 2 või artikli 14 lõike 1
 punktidega a ja c piiratud kahele või enamale teenuste osutajale, ei
 tohi vähemalt ühte teenuste osutajat otseselt või kaudselt kontrollida:
 (a)
 lennujaama käitaja;
 (b)
 ükski lennujaama kasutaja, kes on vedanud enam kui
 25 % lennujaamas teenuste osutajate valimise aastale eelneva aasta jooksul
 registreeritud reisijatest või kaubast;
 (c)
 organ, kes otseselt või kaudselt kontrollib
 lennujaama käitajat või keda kontrollib otseselt või kaudselt lennujaama
 käitaja, nagu on osutatud punktis a, või ükskõik missugune kasutaja, kellele
 on osutatud punktis b.
 Kontrolliks peetakse õigusi, lepinguid või muid
 vahendeid, mis kas eraldi või omavahel kombineeritult ning vastavaid asjaolusid
 või õigusnorme arvestades annavad võimaluse teenuste osutajat otsustavalt
 mõjutada, nagu on tõlgendanud Euroopa Kohus.
 4.
 Kui teenuste volitatud osutajate arv on
 lõike 2 kohaselt piiratud, siis ei või liikmesriigid piirata lennujaama
 kasutaja õigust valida mis tahes talle määratud lennujaama osas iga piiratud
 maapealse teeninduse teenuseliigi puhul kooskõlas lõigetes 2 ja 3
 sätestatud tingimustega vähemalt:
 –
 kahe maapealse teeninduse teenuste osutaja vahel
 või
 –
 kolme maapealse teeninduse teenuste osutaja vahel
 selliste lennujaamade puhul, mille aastane veomaht ei ole olnud väiksem kui
 viis miljonit reisijat või 100 000 tonni kaupa vähemalt kolmel
 eelneval aastal.
 5.
 Kui lennujaam saavutab käesolevas artiklis
 kehtestatud kaubaveo läve ilma vastavat reisijateveo läve saavutamata, siis ei
 kohaldata käesolevat määrust ainult reisijatega seotud maapealse teeninduse
 teenuse liikidele.
 6.
 Kõik lennujaamad, mille aastane veomaht ei ole
 olnud väiksem kui kaks miljonit reisijat või 50 000 tonni kaupa
 vähemalt kolmel järjestikusel aastal ja mille aastane veomaht jääb seejärel
 alla läviväärtust kaks miljonit reisijat või 50 000 tonni kaupa,
 hoiavad turu avatuna kolmandatest isikutest teenuseosutajatele vähemalt
 esimesel kolmel aastal pärast läviväärtuse saavutamata jätmist.
 7.
 Kõik lennujaamad, mille aastane veomaht ei ole
 olnud väiksem kui viis miljonit reisijat või 100 000 tonni kaupa
 vähemalt kolmel järjestikusel aastal ja mille aastane veomaht jääb alla
 läviväärtust viis miljonit reisijat või 100 000 tonni kaupa,
 hoiavad turu avatuna kolmandatest isikutest teenuseosutajatele vähemalt
 esimesel kolmel aastal pärast läviväärtuse saavutamata jätmist.
 Artikkel 7
 Teenuste osutajate valimine
 1.
 Maapealse teeninduse teenuste volitatud osutajad
 lennujaamas, kui nende arv on piiratud artikli 6 või artikli 14
 alusel, valitakse läbipaistva, avatud ja mittediskrimineeriva hankemenetluse
 käigus.
 2.
 Hanke korraldaja on
 (a)
 lennujaama käitaja, tingimusel, et ta:
 –
 ei osuta samasuguseid maapealse teeninduse
 teenuseid ja
 –
 ei kontrolli otseselt ega kaudselt ühtegi
 ettevõtjat, kes selliseid teenuseid osutab, ja
 –
 ei ole osaline üheski sellises ettevõtjas,
 (b)
 kõigil muudel juhtudel pädev asutus, kes on
 lennujaama käitajast sõltumatu.
 3.
 Lennujaama kasutajate komiteel ei ole
 valikumenetluse üheski etapis juurdepääsu taotlejate avaldustele. Lennujaama
 käitajal ei ole valikuprotseduuri üheski etapis juurdepääsu taotlejate avaldustele,
 kui ta ei ole hanke korraldaja.
 4.
 Pärast komisjoni teavitamist võib asjaomane
 liikmesriik lisada pakkumistingimustesse avalike teenuste pakkumise kohustuse,
 mida peavad täitma maapealse teeninduse teenuste osutajad lennujaamades, mis
 teenindavad tema territooriumi äärealasid või arengupiirkondi, kus teenuste
 osutajad ei soovi maapealse teeninduse teenuseid osutada ilma riigi toetuseta
 (st ainuõigus või hüvitised), ent kus need lennujaamad on asjaomasele
 liikmesriigile juurdepääsu tagamiseks ülitähtsad. Käesolev säte ei piira ELi
 riigiabieeskirjade kohaldamist.
 5.
 Pakkumiskutse tuleb välja kuulutada ja avaldada Euroopa
 Liidu Teatajas.
 6.
 Hanke korraldaja valib teenuste osutajad välja
 kahes etapis:
 (a)
 kvalifitseerimismenetlus taotlejate sobivuse
 kontrollimiseks ja
 (b)
 loa väljaandmise menetlus teenuste osutaja(te)
 valimiseks.
 Artikkel 8
 Kvalifitseerimismenetlus
 1.
 Kvalifitseerimismenetluse käigus kontrollib hanke
 korraldaja, kas taotlejad vastavad teatavatele miinimumnõuetele. Hanke
 korraldaja määrab kõnealused miinimumnõuded pärast konsulteerimist lennujaama
 kasutajate komitee ja lennujaama käitajaga, kui viimane ei ole hanke
 korraldaja.
 2.
 Miinimumnõuded on järgmised:
 (c)
 taotlejale on loa väljaandmise menetlust käsitleva
 IV peatükiga kooskõlas välja antud kehtiv luba;
 (d)
 taotleja tõendab oma suutlikkust kohaldada
 asjaomaseid sätteid ja eeskirju, kaasa arvatud kohaldatavad tööõiguse sätted,
 kollektiivlepingud, lennujaama tegevuseeskirjad ja kvaliteedinõuded, ning
 kinnitab seda kirjalikult.
 3.
 Hanke korraldaja koostab kvalifitseerimismenetluse
 kriteeriumidele vastavate eelistatud taotlejate nimekirja.
 Artikkel 9
 Loa väljaandmise menetlus
 1.
 Loa väljaandmise menetluse käigus valib hanke
 korraldaja eelistatud taotlejate nimekirjas olevate taotlejate seast teenuste
 osutaja ning pärast seda, kui on konsulteerinud lennujaama kasutajate komitee
 ja lennujaama käitajaga, kui viimane ei ole hanke korraldaja, annab talle loa
 teenuste osutamiseks.
 2.
 Teenuste osutaja valik põhineb taotlustes esitatud
 andmete võrdlemisel loa väljaandmise kriteeriumide loeteluga. Loa väljaandmise
 kriteeriumid on asjakohased, objektiivsed, läbipaistvad ja
 mittediskrimineerivad. Hanke korraldaja määrab loa väljaandmise kriteeriumid
 pärast konsulteerimist lennujaama kasutajate komitee ja lennujaama käitajaga,
 kui viimane ei ole hanke korraldaja.
 3.
 Loa väljaandmise kriteeriumid on järgmised:
 (a)
 äriplaani järjepidevus ja usutavus, mida hinnatakse
 näidiskuluarvestuste alusel;
 (b)
 tegevuse kvaliteeditase, mida hinnatakse
 näidislennuplaani alusel, kaasa arvatud vajaduse korral töötajate ja seadmete
 tõhus kasutamine, pagasi ja kauba viimane vastuvõtmisaeg, pagasi ja kauba
 tarneajad ning maksimaalne lennu teenindamiseks kuluv aeg;
 (c)
 materiaalsete ressursside piisavus, arvestades
 seadmete kättesaadavust ja nende keskkonnasõbralikkust;
 (d)
 inimressursside piisavus, arvestades töötajate
 kogemuste ja väljaõppe-/kvalifikatsiooniprogrammi piisavust;
 (e)
 info- ja kommunikatsioonitehnoloogia kvaliteet;
 (f)
 töökorralduse kavandamise kvaliteet;
 (g)
 keskkonnatoime.
 4.
 Loa väljaandmise kriteeriumide suhteline osakaal on
 kirjas pakkumiskutses ning asjaomastes dokumentides. Iga loa väljaandmise
 kriteeriumi suhtes kohaldatakse asjakohaseid maksimaalse ulatusega
 punktivahemikke. Hanke korraldaja võib kehtestada punktide miinimumarvu, mille
 edukas taotleja peab konkreetse kriteeriumi täitmiseks kokku saama.
 Miinimumpunktide kehtestamine on mittediskrimineeriv ning selgelt kirjeldatud
 pakkumiskutses ja asjaomastes dokumentides. Hanke korraldaja ei tohi esialgses
 pakkumiskutses kehtestatud loa väljaandmise kriteeriume tühistada, juurde lisada
 ega osadeks jagada.
 5.
 Luba osutada maapealse teeninduse teenuseid
 asjaomases lennujaamas antakse kõige suurema punktisumma saavutanud taotlejale,
 kes on saanud ka kõik nõutavad miinimumpunktid konkreetsete kriteeriumide eest.
 6.
 Lennujaama kasutajatega, kes soovivad pakkuda
 maapealset teenindust kolmandatele isikutele või kes teostavad omateenindust,
 loa väljaandmise menetluses ei konsulteerita.
 7.
 Hanke korraldaja tagab, et loa väljaandmise otsus
 ja otsuse põhjendused avaldatakse.
 Artikkel 10
 Valikuperiood ja tegevuse lõpetamine
 1.
 Maapealse teeninduse teenuste osutajad valitakse
 minimaalselt seitsmeks ja maksimaalselt kümneks aastaks, välja arvatud
 omateeninduse avamise ja kolmandatele isikutele osutatava maapealse
 teenindusega seotud erandite korral, nagu on sätestatud artikli 14
 lõikes 1. Täpne ajavahemik, kui kauaks luba antakse, ja tegevuse
 alustamise kuupäev näidatakse selgelt ära pakkumiskutses.
 2.
 Maapealse teeninduse teenuste osutaja hakkab
 teenust osutama ühe kuu jooksul pakkumiskutses märgitud alguskuupäevast. Hanke
 korraldaja võib piisavalt põhjendatud juhtudel pikendada seda ajavahemikku
 maapealse teeninduse teenuste osutaja palvel ja pärast nõupidamist lennujaama
 kasutajate komiteega kuni kuue kuuni. Pärast nimetatud perioodi lõppu kaotab
 luba kehtivuse.
 3.
 Hanke korraldaja näeb loa kehtivusperioodi lõppu
 ette ning tagab, et iga teenuste osutaja, kes on valitud pärast uut
 pakkumiskutset, on volitatud oma tegevust alustama esimesel päeval pärast
 eelmis(t)e välja valitud teenusepakkuja(te) loa kehtivusperioodi viimast päeva.
 4.
 Kui maapealse teeninduse teenuste osutaja lõpetab
 tegevuse enne loa kehtivusperioodi lõppu, siis asendatakse teenuste osutaja
 artiklites 7, 8, 9 ja käesolevas artiklis kirjeldatud valikumenetluse
 kohaselt. Kõik tegevuse lõpetavad teenuste osutajad teatavad hanke korraldajale
 kavatsusest tegevus lõpetada piisavalt vara ette, kuid mitte vähem kui kuus
 kuud enne lennujaamast lahkumist. Kui teenuste osutaja ei teavita hanke
 korraldajat piisavalt vara, võib talle kehtestada rahatrahvi, kui teenuste
 osutaja ei tõenda vääramatu jõu esinemist.
 5.
 Kui teenuste osutaja lõpetab oma tegevuse enne loa
 kehtivusaja lõppu ega jäta enne lennujaamast lahkumist hanke korraldajale
 piisavalt aega uue teenuste osutaja valimiseks, mille tulemusel tekib
 asjaomases lennujaamas teatavate maapealse teeninduse teenuste suhtes ajutine
 monopol, siis annab liikmesriik piiratud ajavahemikuks, mis ei ületa kümmet
 kuud, maapealse teeninduse teenuste osutamise õiguse asjaomases lennujaamas
 teisele teenusepakkujale, ilma et peaks kohaldama artiklites 7, 8, 9 ja
 käesolevas artiklis kehtestatud valikumenetlust.
 Kui liikmesriigil ei õnnestu leida maapealse
 teeninduse teenuste osutajat nimetatud piiratud ajavahemikuks, siis reguleerib
 liikmesriik nende maapealse teeninduse teenuste hindu, millele kehtib ajutine
 monopol, kuni uus teenuste osutaja hakkab lennujaamas asjaomaseid maapealse
 teeninduse teenuseid osutama.
 6.
 Hanke korraldaja teavitab lennujaama kasutajate
 komiteed ja vajaduse korral lennujaama käitajat artiklite 7, 8 ja 9
 ning käesoleva artikli alusel vastu võetud otsustest.
 7.
 Artikleid 7, 8 ja 9 ning käesolevat artiklit ei
 kohaldata riigihangete ja kontsessioonide võitjate määramisel, mida
 reguleerivad teised liidu õiguse sätted.
 Artikkel 11
 Lennujaama käitaja kui maapealse teeninduse teenuste osutaja
 1.
 Kui maapealse teeninduse teenuste osutajate arvu on
 kooskõlas artikliga 6 piiratud, siis võib lennujaama käitaja ise maapealse
 teeninduse teenuseid osutada ilma artiklites 7–10 kehtestatud
 valikumenetlust läbimata. Samamoodi võib ta menetlust järgimata anda
 ettevõtjale loa asjaomases lennujaamas maapealse teeninduse teenuseid osutada:
 (h)
 kui ta asjaomast ettevõtjat otseselt või kaudselt
 kontrollib;
 (i)
 kui ettevõtja käitajat otseselt või kaudselt
 kontrollib.
 2.
 Kui lõike 1 kohaselt maapealse teeninduse teenuseid
 osutav lennujaama käitaja ei täida enam lõikes 1 sätestatud tingimusi,
 siis võib see teenuste osutaja jätkata maapealse teeninduse teenuste pakkumist
 viie aasta jooksul ilma artiklites 7–10 kehtestatud valikumenetlust
 läbimata. Nimetatud viieaastase ajavahemiku lõpus teatab teenuste osutaja
 asjaomasele hanke korraldajale sellest piisavalt vara ette, kuid mitte vähem
 kui kuus kuud enne viieaastase perioodi lõppu. Kui teenuste osutaja ei teavita
 hanke korraldajat piisavalt vara, siis võib talle määrata rahatrahvi, kui
 teenuste osutaja ei tõenda vääramatu jõu esinemist. Kui teenuste osutaja
 lõpetab tegevuse enne viieaastase ajavahemiku lõppu, siis kohaldatakse
 artikli 10 lõikeid 4 ja 5.
 Artikkel 12
 Töötajate õiguste kaitsmine selliste töötajate üleviimise puhul, kes osutavad
 maapealse teeninduse teenuseid, mille suhtes kohaldatakse turule juurdepääsu
 piiranguid
 1.
 Käesolevat artiklit kohaldatakse ainult nende
 maapealse teeninduse teenuste suhtes, mille puhul asjaomane liikmesriik on
 kooskõlas artiklitega 6 või 14 teenuste osutajate arvu piiranud.
 2.
 Kui artiklites 7–10 kehtestatud valikumenetluse
 järel kaotab lõikes 1 nimetatud maapealse teeninduse teenuste osutaja
 õiguse nimetatud teenuseid pakkuda, siis võivad liikmesriigid nõuda maapealse
 teeninduse teenuste osutaja(te)lt, kes teenuste osutamise seejärel üle võtavad,
 et ta/nad tagaks(id) varem nimetatud teenuste osutamiseks palgatud töötajatele
 õigused, mida nende suhtes oleks kohaldatud juhul, kui oleks toimunud
 üleviimine nõukogu direktiivi 2001/23/EÜ[17]
 tähenduses.
 3.
 Liikmesriigid kohaldavad lõikes 2 esitatud
 nõuet vaid nende eelmise teenusteosutaja töötajate suhtes, kes olid kaasatud
 selliste maapealse teeninduse teenuste pakkumisse, mille osutamise loast
 eelmine teenusteosutaja ilma jäi, ja kes on vabatahtlikult nõus uu(t)e
 teenus(t)e osutaja(te) juurde tööle minema.
 4.
 Liikmesriigid piiravad lõikes 2 esitatud nõuet nii,
 et see oleks proportsionaalne teis(t)ele teenuste osutaja(te)le reaalselt üle
 antud tegevuse mahuga.
 5.
 Kui liikmesriik kehtestab lõikes 2 osutatud
 tingimuse, siis loetletakse artiklites 7–10 kehtestatud valikumenetluse
 hankedokumentides asjaomased töötajad ning märgitakse asjakohased üksikasjad
 töötajate lepinguliste õiguste ning tingimuste kohta, mille alusel töötajaid
 asjaomaste teenustega seostatakse.
 6.
 Kui maapealse teeninduse teenuste osutaja lõpetab
 lennujaama kasutajatele selliste maapealse teeninduse teenuste pakkumise, mis
 moodustavad olulise osa kõnealuse maapealse teeninduse teenuste osutaja lõikega
 2 hõlmamata toimingutest, või kui omateenindust teostav lennujaama kasutaja
 otsustab omateeninduse teostamise lõpetada, siis võivad liikmesriigid nõuda
 maapealse teeninduse teenuste osutaja(te)lt või omateenindust teostava(te)lt
 lennujaama kasutaja(te)lt, kes teenuste osutamise seejärel üle võtavad, et
 ta/nad tagaks(id) eespool nimetatud teenuste osutamiseks varem palgatud
 töötajatele õigused, mida nende suhtes oleks kohaldatud juhul, kui oleks
 toimunud üleviimine nõukogu direktiivi 2001/23/EÜ tähenduses.
 7.
 Liikmesriigid kohaldavad lõikes 6 esitatud nõuet
 vaid nende eelmise teenusteosutaja töötajate suhtes, kes olid kaasatud selliste
 maapealse teeninduse teenuste pakkumisse, mille osutamise eelmine
 teenusteosutaja lõpetab, ja kes on vabatahtlikult nõus uu(t)e
 teenus(t)eosutaja(te) või omateenindust teostavate lennujaamakasutajate juurde
 tööle minema.
 8.
 Liikmesriigid kohaldavad lõikes 6 esitatud nõuet
 vaid nende omateenindust teostava lennujaamakasutaja töötajate suhtes, kes olid
 kaasatud selliste maapealse teeninduse teenuste pakkumisse, mille osutamise
 eelmine omateenindust teostav lennujaamakasutaja otsustab lõpetada, ja kes on
 vabatahtlikult nõus uu(t)e teenus(t)eosutaja(te) või omateenindust teostavate
 lennujaamakasutajate juurde tööle minema.
 9.
 Liikmesriigid piiravad lõikes 6 esitatud nõuet nii,
 et see oleks proportsionaalne teis(t)ele teenus(t)eosutaja(te)le või
 omateenindust teostavatele lennujaamakasutajatele reaalselt üle antud tegevuse
 mahuga.
 10.
 Liikmesriik võib lubada juhtkonna ja töötajate
 asjakohase taseme esindajatel määrata läbirääkimiste käigus kindlaks käesoleva
 artikli rakendamise praktilised tingimused.
 11.
 Liikmesriigid teavitavad komisjoni kõikidest
 käesoleva artikli alusel võetud meetmetest.
 Artikkel 13
 Saarte lennujaamad
 Seoses maapealse teeninduse teenuste osutajate
 valikuga lennujaamas vastavalt artiklitele 7–10 võib liikmesriik laiendada
 avalike teenuste osutamise kohustust teistele lennujaamadele selles
 liikmesriigis tingimusel, et:
 (a)
 sellised lennujaamad asuvad sama geograafilise
 piirkonna saartel ja
 (b)
 iga sellise lennujaama aastane reisijateveo maht ei
 ole väiksem kui 100 000 reisijat aastas ning
 (c)
 komisjon on sellise laiendamise heaks kiitnud.
 Laiendamise heakskiitmise otsus on
 rakendusakt, mis võetakse vastu kooskõlas artikli 43 lõikes 2
 osutatud nõuandemenetlusega. Käesolev säte ei piira ELi riigiabieeskirjade
 kohaldamist.
 3. jagu Erandid seoses omateeninduse ja
 kolmandatele isikutele maapealse teeninduse teenuste osutamisega
 Artikkel 14
 Erandid
 1.
 Kui lennujaama eriomased piirangud kasutatava ruumi
 või läbilaskevõime suhtes, eriti need, mis tulenevad ülekoormusest ja ruumi
 kasutamise määrast, teevad võimatuks turu avamise ja/või omateeninduse
 rakendamise käesoleva määrusega sätestatud ulatuses, siis võib kõnealune
 liikmesriik otsustada:
 (a)
 piirata kogu lennujaamas või mõnes selle osas ühe
 või enama maapealse teeninduse teenuse liigi osutajate arvu vähemalt kahele,
 välja arvatud need teenuseliigid, millele on osutatud artikli 6
 lõikes 2; sellisel juhul kohaldatakse artikli 6 lõiget 3;
 (b)
 reserveerida ühele teenuse osutajale üks või enam
 artikli 6 lõikes 2 nimetatud maapealse teeninduse teenuste liiki
 lennujaamade puhul, mille aastane veomaht ei ole väiksem kui kaks miljonit
 reisijat või 50 000 tonni kaupa;
 (c)
 piirata artikli 6 lõikes 2 osutatud ühe
 või mitme maapealse teeninduse teenuse osutajate arvu ühele või kahele
 teenuseosutajale sellistel lennujaamade puhul, mille aastane veomaht ei ole
 väiksem kui viis miljonit reisijat või 100 000 tonni kaupa;
 kusjuures kahe teenuste osutaja puhul kohaldatakse artikli 6 lõiget 3;
 (d)
 reserveerida artiklis 5 nimetatud omateenindus
 piiratud arvule lennujaama kasutajatele tingimusel, et sellised kasutajad
 valitakse asjakohaste, objektiivsete, läbipaistvate ja mittediskrimineerivate
 kriteeriumide alusel.
 2.
 Kõigi lõike 1 alusel tehtavate erandite puhul
 tuleb:
 (a)
 täpselt kindlaks määrata maapealse teeninduse
 teenuse liik või liigid, mille suhtes erand tehakse, ning seda õigustavad
 eriomased piirangud kasutatava ruumi või mahuga seoses;
 (b)
 lisada nende piirangute kõrvaldamiseks vajalike
 meetmete kava.
 3.
 Erandid ei tohi:
 (a)
 põhjustada konkurentsi moonutamist maapealse
 teeninduse teenuste osutajate ja/või omateenindust teostavate lennujaama
 kasutajate vahel;
 (b)
 ulatuda vajalikust kaugemale.
 4.
 Liikmesriigid teatavad komisjonile kõikidest
 lõike 1 alusel kavandatavatest eranditest ja nende põhjendustest vähemalt
 kuus kuud enne erandite jõustumist.
 5.
 Komisjon avaldab Euroopa Liidu Teatajas
 kokkuvõtte erandi tegemise otsustest, millest talle on teatatud, ja kutsub
 huvitatud isikuid märkusi esitama.
 6.
 Komisjon vaatab hoolikalt läbi liikmesriikide esitatud
 erandite tegemise otsused. Selleks analüüsib komisjon olukorda üksikasjalikult
 ja uurib liikmesriikide esitatud asjakohaseid meetmeid, et kontrollida, kas
 väidetavad piirangud on olemas ning kas turu avamine ja/või omateeninduse
 teostamine käesolevas määruses sätestatud ulatuses on tõepoolest võimatu
 7.
 Lisaks sellisele läbivaatamisele ja pärast
 konsultatsioone asjaomase liikmesriigiga võib komisjon kinnitada liikmesriigi
 otsuse või selle vaidlustada, kui ta leiab, et väidetavate piirangute olemasolu
 ei ole tõendatud või need ei ole nii ranged, et õigustada erandi tegemist.
 Pärast konsulteerimist asjaomase liikmesriigiga võib komisjon nõuda
 liikmesriigilt erandi kestuse muutmist või piirata selle kasutamist sellele
 lennujaama osale, kus väidetavate piirangute olemasolu on tõendatud.
 8.
 Komisjon teeb otsuse hiljemalt kuus kuud pärast
 liikmesriigilt täieliku teatise saamist ja otsus avaldatakse Euroopa Liidu
 Teatajas.
 9.
 Käesoleva artikli lõigetes 7 ja 8
 osutatud rakendusotsused võetakse vastu kooskõlas artikli 43 lõikes 2
 osutatud nõuandemenetlusega.
 10.
 Liikmesriikide poolt lõike 1 kohaselt tehtud
 erandite kestus ei tohi ületada kolme aastat, välja arvatud lõike 1
 punktide b ja c alusel tehtud erandid. Hiljemalt kuus kuud enne
 nimetatud perioodi lõppu teeb liikmesriik uue otsuse mis tahes erandi
 taotlemise kohta, mis toimub samuti vastavalt käesoleva artikli sätetele.
 11.
 Liikmesriikide poolt lõike 1 punktide b ja c alusel
 tehtud erandite kestus ei tohi ületada kahte aastat. Siiski võib liikmesriik
 lõikes 1 sätestatud kaalutlustel taotleda selle perioodi pikendamist veel
 ühe kaheaastase ajavahemiku võrra. Komisjon võtab vastu otsuse sellise taotluse
 kohta. Rakendusotsus võetakse vastu kooskõlas artikli 43 lõikes 2
 osutatud nõuandemenetlusega.
 Artikkel 15
 Konsulteerimine maapealse teeninduse teenuste osutajate ja lennujaama
 kasutajatega
 Lennujaama käitaja korraldab konsulteerimise
 käesoleva määruse kohaldamise kohta, milles osalevad käitaja ise, lennujaama
 kasutajate komitee ja maapealse teeninduse teenuseid osutavad ettevõtjad.
 Konsultatsiooni teemad hõlmavad muu hulgas nende maapealse teeninduse teenuste
 hindu, mille kohta artikli 14 lõike 1 punktide b ja c
 alusel on tehtud erand, ning asjaomaste teenuste osutamise korraldust.
 Konsultatsioonikohtumine peetakse vähemalt üks kord aastas. Lennujaama käitaja
 koostab koosoleku protokolli, mis saadetakse vastava nõudmise korral
 komisjonile.
 IV peatükk – Loa väljaandmise menetlused
 Artikkel 16
 Nõue hankida asjakohane, kõikides ELi liikmesriikides tunnustatud luba
 1.
 Lennujaamades, mille aastane veomaht ei ole olnud
 väiksem kui kaks miljonit reisijat või 50 000 tonni kaupa
 vähemalt kolmel järjestikusel aastal, ei ole ettevõtjatel lubatud osutada
 maapealse teeninduse teenuseid maapealse teeninduse teenuste osutaja ega omateenindust
 teostava kasutajana, kui neil ei ole selleks vastavat luba. Luba antakse
 ettevõtjale, kes vastab käesolevas peatükis esitatud nõuetele.
 2.
 Iga liikmesriik määrab pädeva asutuse (edaspidi
 „loa väljaandja”), mis on sõltumatu kõikidest lennujaama käitajatest ja mis
 vastutab maapealse teeninduse teenuste osutamiseks vajalike lubade väljaandmise
 eest.
 3.
 Loa väljaandja ei anna välja lubasid ega pikenda
 nende kehtivust, kui mõni käesolevas peatükis esitatud nõue on täitmata.
 Artikkel 17
 Loa väljaandmise tingimused
 1.
 Lubade väljaandmisega tegelev liikmesriigi asutus
 annab ettevõtjale loa, kui:
 (a)
 ettevõtja on asutatud ja registreeritud
 liikmesriigis;
 (b)
 ettevõtja struktuur võimaldab loa väljaandjal
 käesoleva peatüki sätteid kohaldada;
 (c)
 ettevõtja vastab artiklis 18 sätestatud finantstingimustele;
 (d)
 ettevõtja vastab artiklis 19 sätestatud hea maine
 tõendamise tingimustele;
 (e)
 ettevõtja vastab artiklis 20 sätestatud töötajate
 kvalifikatsiooni tingimustele;
 (f)
 ettevõtja vastab artiklis 21 sätestatud
 tingimustele tegevusjuhendi kohta;
 (g)
 ettevõtja vastab artiklis 22 sätestatud
 kindlustustingimustele.
 2.
 Lõike 1 punkte a, c ja d ei kohaldata omateenindust
 teostavatele lennujaama kasutajatele, kes ei osuta maapealse teeninduse
 teenuseid kolmandatele isikutele. Omateeninduse loa saanud lennujaama kasutajatel
 ei ole õigust osutada selle loa alusel maapealse teeninduse teenuseid
 kolmandatele isikutele.
 3.
 Luba taotlev või loa saanud ettevõtja peab kinni
 kõikidest sotsiaalkaitset, keskkonnakaitset ja lennujaama turvalisust
 käsitlevatest riiklikest sätetest kõikides liikmesriikides, kus ta tegutseb.
 Artikkel 18
 Loa väljaandmise finantstingimused
 1.
 Luba taotlev ettevõtja ei tohi olla maksejõuetu ega
 osaline üheski samaväärses menetluses ega pankrotis.
 2.
 Loa väljaandja hindab põhjalikult, kas luba taotlev
 ettevõtja suudab tõendada, et:
 (h)
 ta on igal ajal suuteline täitma realistlikel
 eeldustel põhinevaid tegelikke ja potentsiaalseid kohustusi 24 kuu jooksul
 tegevuse algusest ning
 (i)
 ta suudab katta oma äriplaani ja realistlike
 eelduste kohase tegevuse käigus tekkivad püsi- ja tegevuskulud kolme kuu
 jooksul tegevuse algusest, arvestamata sissetulekut tegevusest.
 3.
 Lõikes 1 osutatud hindamise eesmärgil esitab iga
 taotleja eelmise kahe majandusaasta auditeeritud raamatupidamisaruanded.
 4.
 Lõikes 2 osutatud hindamise eesmärgil esitab iga
 taotleja vähemalt kolme esimese tegevusaasta äriplaani. Äriplaanis tuuakse
 üksikasjalikult välja taotleja finantssidemed teiste äriliste ettevõtmistega,
 millega taotleja on seotud sidusettevõtjate kaudu kas otseselt või kaudselt.
 Taotleja esitab kogu asjakohase teabe, eelkõige järgmised andmed:
 (j)
 prognoositav bilanss, kaasa arvatud kasumiaruanne,
 järgnevaks kolmeks aastaks;
 (k)
 prognoositavad rahavoogude aruanded ja
 likviidsusplaanid esimese kolme tegevusaasta kohta;
 (l)
 andmed seadmete ostmise/rentimise rahastamise
 kohta, kaasa arvatud rentimise puhul vajaduse korral kõikide rendilepingute
 tingimused.
 Artikkel 19
 Hea maine tõendamine
 1.
 Luba taotlev ettevõtja esitab tõendid selle kohta,
 et on tasunud viimasel aastal kõik maksud ja sotsiaalkindlustusmaksed
 liikmesriikides, kus ta tegutseb, või kui tal liidus majandustegevust ei toimu,
 siis andmed maksude tasumise kohta oma päritoluriigis.
 2.
 Ettevõtja esitab tõendid ka selle kohta, et tema
 tegevust pidevalt ja reaalselt juhtivad isikud on laitmatu mainega või et neile
 ei ole välja kuulutatud pankrotti. Loa väljaandja peab liikmesriikide
 kodanikepuhul piisavaks tõendiks dokumente, millest järeldub, et need nõuded on
 täidetud, ja mille on välja andnud selle liikmesriigi pädevad asutused, kus
 ettevõtja on asutatud ja registreeritud või kus isikul on alaline elukoht.
 3.
 Kui liikmesriik, kus ettevõtja on asutatud ja
 registreeritud, või liikmesriik, kus isikul on alaline elukoht, ei anna välja
 lõikes 2 osutatud dokumente, siis võib need dokumendid asendada
 vandega – või kui liikmesriigis ei ole vande andmist sätestatud, siis
 vandele vastava tõotusega –, mille asjaomane isik annab pädeva justiits-
 või haldusasutuse ees või vajaduse korral selle liikmesriigi notari või
 kvalifitseeritud kutseorgani ees, kus ettevõtja on asutatud ja registreeritud
 või kus isikul on alaline elukoht. Asjaomane asutus, notar või kvalifitseeritud
 kutseorgan annab välja kinnituse, millega tõendatakse vande või vandele vastava
 tõotuse autentsust.
 Artikkel 20
 Töötajate kvalifikatsioon
 Luba taotlev ettevõtja tõendab, et tema
 töötajatel on olemas kvalifikatsioon, tööalased kogemused ja piisavalt pikk
 karjäär taotletava tegevuse teostamiseks.
 Artikkel 21
 Tegevusjuhend
 Luba taotlev ettevõtja esitab asjaomaste
 toimingute tegevusjuhendi, mis sisaldab järgmist teavet:
 (a)
 organisatsiooniskeem, juhtkond, kohustuste ja
 tööülesannete kirjeldus, aruandlus;
 (b)
 võime lennujaama kontekstis turvaliselt tegutseda;
 (c)
 seadmetega seotud põhimõtted;
 (d)
 töötajate kvalifikatsiooninõuded ning vastavad
 koolitusnõuded ja koolituskava;
 (e)
 ohutus- ja kvaliteedijuhtimise menetlused;
 (f)
 teeninduse standardmeetodid, kaasa arvatud koostöö
 lennujaama kasutajate ja käitajatega ning teatavate klientidega seotud
 toimingute ja konkreetsete käitlemismeetodite koordineerimine;
 (g)
 kiirreageerimisega seotud põhimõtted;
 (h)
 julgeolekujuhtimismenetlused..
 Artikkel 22
 Kindlustusnõuded
 1.
 Liidus maapealse teeninduse teenuste osutajad ja
 omateenindust teostavad lennujaama kasutajad on kindlustatud liikmesriigi
 territooriumil maapealse teenindusega seoses põhjustatud hüvitamiskohustustega kahjude
 eest vastutamise suhtes.
 2.
 Komisjonil on õigus täpsustada kindlustusnõuete ja
 miinimumsummade üksikasju artikli 42 kohase delegeeritud õigusakti abil..
 Artikkel 23
 Loa kehtivus
 1.
 Loa kehtivusaeg on viis aastat.
 2.
 Luba kehtib loal märgitud teenuste liikidele ja/või
 alaliikidele.
 3.
 Maapealse teeninduse teenuste osutaja on igal ajal
 suuteline lube väljaandva pädeva asutuse nõudmisel tõendama, et ta vastab
 kõikidele käesoleva peatüki nõuetele.
 4.
 Loa väljaandja jälgib käesoleva peatüki nõuetele
 vastamist. Igal juhul vaadatakse nõuetele vastamine üle järgmistel juhtudel:
 (a)
 kui kahtlustatakse võimalikku probleemi;
 (b)
 kui seda nõuab teise liikmesriigi lubade
 väljaandja;
 (c)
 kui seda nõuab komisjon.
 5.
 Luba esitatakse uue kinnituse saamiseks, kui
 maapealse teeninduse ettevõtja:
 (a)
 ei ole alustanud tegevust kaheteistkümne kuu
 jooksul loa saamisest või
 (b)
 on tegevuse peatanud enam kui kaheteistkümneks
 kuuks.
 6.
 Maapealse teeninduse ettevõtja teavitab loa
 väljaandjat:
 (a)
 ette olulistest muutustest oma tegevuse ulatuses;
 (b)
 ettevõtja suhtes algatatud maksejõuetusmenetlusest.
 Artikkel 24
 Loa tühistamine
 1.
 Loa väljaandja võib igal ajal loa tühistada, kui
 maapealse teeninduse teenuste osutaja või omateenindust teostav lennujaama
 kasutaja ei vasta endast olenevatel põhjustel käesolevas peatükis sätestatud tingimustele.
 Tühistamise põhjused edastatakse asjaomasele teenuste osutajale või
 omateenindust teostavale lennujaama kasutajale ning teiste liikmesriikide
 lubade väljaandjatele.
 2.
 Loa väljaandja tühistab loa, kui maapealse
 teeninduse teenuste osutaja esitab loa väljaandjale teadlikult või hooletusest
 olulise küsimuse kohta väärteavet.
 Artikkel 25
 Loa väljaandmise otsus
 1.
 Loa väljaandja teeb taotluse kohta otsuse esimesel
 võimalusel ja hiljemalt kahe kuu jooksul pärast kogu vajaliku teabe esitamist,
 võttes arvesse kõiki olemasolevaid tõendeid. Otsus tehakse teatavaks taotlejale
 ja loa väljaandjatele teistes liikmesriikides. Keeldumises märgitakse selle
 põhjused.
 2.
 Loa väljaandmisest võib keelduda ainult juhul, kui
 maapealse teeninduse teenuste osutaja või omateenindust teostav lennujaama
 kasutaja ei vasta endast olenevatel põhjustel käesolevas peatükis osutatud
 tingimustele.
 3.
 Loa väljaandja avalikustab lubade väljaandmise ja
 tühistamise menetluse ja teavitab sellest komisjoni.
 Artikkel 26
 Lubade vastastikune tunnustamine
 Liikmesriigis poolt käesoleva peatükikohaselt
 väljaantud luba annab teenuseosutajatele õiguse osutada maapealse teeninduse
 teenuseid kas maapealse teeninduse teenuste osutajana või omateenindust
 teostava lennujaama kasutajana kõikides liikmesriikides vastavalt loaga
 kehtestatud tingimustele, ilma et see mõjutaksartiklites 6 ja
 14 sätestatud turulepääsupiiranguid.
 V peatükk – Lennujaama käitajate ja
 tsentraliseeritud taristu haldajate kohustused
 Artikkel 27
 Juurdepääs tsentraliseeritud taristutele ja rajatistele
 1.
 Käesolevat artiklit kohaldatakse ainult
 lennujaamadele, mille aastane veomaht ei ole olnud väiksem kui
 kaks miljonit reisijat või 50 000 tonni kaupa vähemalt kolmel
 eelneval aastal.
 2.
 Lennujaama käitaja avaldab lennujaamas paiknevate
 tsentraliseeritud taristute loetelu.
 3.
 Tsentraliseeritud taristute haldamine võidakse
 usaldada lennujaama käitajale või mõnele teisele organile, kes võib teha nende
 taristute kasutamise maapealse teeninduse teenuste osutajatele ja omateenindust
 teostavatele lennujaama kasutajatele kohustuslikuks. Asjaomaste taristute
 haldamine toimub läbipaistval, objektiivsel ja mittediskrimineerival viisil.
 4.
 Lennujaama käitaja või vajaduse korral avaliku
 sektori asutus või mõni teine organ, kes kontrollib lennujaama käitajat,
 otsustab objektiivsetel alustel ning pärast lennujaama kasutajate komitee ja
 lennujaamas maapealse teeninduseteenuseid osutavate ettevõtjatega nõupidamist,
 millised taristud tuleb tsentraliseerida. Lennujaama käitaja või vajaduse
 korral avaliku sektori asutus või mõni muu lennujaama käitajat kontrolliv organ
 tagab, et kõik taristud või rajatised, mis kuuluvad mõiste „tsentraliseeritud
 taristu” alla, on vastavalt tähistatud ja et asjaomase taristu või rajatise
 korral järgitakse käesolevas peatükis kehtestatud nõudeid.
 5.
 Kui lennujaama kasutajate komitee ei nõustu
 lennujaama käitaja otsusega taristu tsentraliseerida või tsentraliseerimata
 jätta, või tsentraliseerimise ulatusega, siis võib ta paluda asjaomase
 liikmesriigi sõltumatul järelevalveasutusel otsustada, kas asjaomane taristu
 tuleks tsentraliseerida või mitte ja millises ulatuses seda teha.
 6.
 Maapealse teeninduse teenuste osutajatel ja
 omateenindust teostavatel lennujaama kasutajatel on avatud juurdepääs
 lennujaama taristutele, tsentraliseeritud taristutele ja lennujaama rajatistele
 sellises ulatuses, mis võimaldab neil oma toiminguid teostada. Lennujaama
 käitaja või vajaduse korral tsentraliseeritud taristu haldaja või avaliku
 sektori asutus või muu organ, kes lennujaama käitajat kontrollib, võib
 juurdepääsule kehtestada tingimused, mis on asjakohased, objektiivsed,
 läbipaistvad ja mittediskrimineerivad.
 7.
 Maapealse teeninduse jaoks lennujaamas kasutatav
 ruum jagatakse erinevate maapealse teeninduse teenuste osutajate ja
 omateenindust teostavate lennujaama kasutajate vahel, kaasa arvatud uued
 tegijad, sellises ulatuses, mis on neile vajalik oma õiguste kasutamiseks ja
 mis võimaldab tulemuslikku ja ausat konkurentsi asjakohaste, objektiivsete,
 läbipaistvate ja mittediskrimineerivate eeskirjade ja kriteeriumide alusel.
 8.
 Kui otsuse tegemine tsentraliseeritud taristu
 ulatuse kohta on usaldatud sõltumatule järelevalveasutusele kooskõlas käesoleva
 artikli lõikega 5, siis kohaldatakse direktiivi 2009/12/EÜ artiklis 6
 kehtestatud menetlust.
 Artikkel 28
 Tasud tsentraliseeritud taristute ja rajatiste kasutamise eest
 1.
 Käesolevat artiklit kohaldatakse ainult
 lennujaamadele, mille aastane veomaht ei ole olnud väiksem kui
 kaks miljonit reisijat või 50 000 tonni kaupa vähemalt kolmel
 eelneval aastal.
 2.
 Kui tsentraliseeritud taristute või lennujaama
 rajatiste kasutamine on tasuline, tagab lennujaama käitaja või vajaduse korral
 tsentraliseeritud taristu haldaja, et tasumäär on kehtestatud vastavalt
 asjakohastele, objektiivsetele, läbipaistvatele ja mittediskrimineerivatele
 kriteeriumidele.
 3.
 Lennujaama käitajal või vajaduse korral
 tsentraliseeritud taristu haldajal on õigus võetavate tasudega katta tehtud
 kulutused ja teenida mõistlikku tulu. Tasud on tasud osutatud teenuse eest.
 4.
 Kõik lõikes 1 osutatud tasud määratakse kindlaks
 konkreetse lennujaama tasandil pärast konsulteerimist lennujaama kasutajate
 komitee ja lennujaamas maapealse teeninduse teenuseid osutavate ettevõtjatega.
 Lennujaama käitaja või vajaduse korral tsentraliseeritud taristu haldaja esitab
 kord aastas lennujaama kasutajate komiteele ja lennujaamas maapealse teeninduse
 teenuseid osutavatele ettevõtjatele teavet tasude määramise aluseks võetud
 komponentide kohta. Teave sisaldab vähemalt alljärgnevat:
 (a)
 erinevate tasu eest osutatavate teenuste ja
 pakutavate taristute loetelu;
 (b)
 tasu kehtestamisel kasutatud meetodid;
 (c)
 tasustatud rajatiste ja teenuste üldine
 kulustruktuur;
 (d)
 tulu erinevatest tasudest, tasustatud teenuste
 kogumaksumus ja varade tootlikkus;
 (e)
 avaliku sektori asutuste poolne tasustatud
 rajatiste ja teenuste rahastamine;
 (f)
 suurte kavandatud investeeringute prognoositud
 tulemus seoses nende mõjuga lennujaama läbilaskevõimele.
 5.
 Lennujaama käitaja avalikustab tasumäärad ja
 osutatavate teenuste üksikasjaliku loetelu, et näidata, et kõik
 tsentraliseeritud taristute, maapealseks teeninduseks kasutatava ruumi ja
 maapealse teenindusega seotud olulise tähtsusega teenuste kasutamise eest
 võetavad tasud katavad täielikult või osaliselt ainult asjaomased kulud.
 Vajaduse korral edastab tsentraliseeritud taristu haldaja tasumäärad ning
 osutatavate teenuste üksikasjaliku loetelu lennujaama käitajale.
 6.
 Kui lennujaama kasutajate komitee ei nõustu
 lennujaama käitaja või vajaduse korral tsentraliseeritud taristu haldaja
 kehtestatud tasuga, siis võib ta paluda asjaomase liikmesriigi sõltumatul
 järelevalveasutusel tasu suuruse kehtestada..
 7.
 Kui otsuse tegemine tasude suuruse kohta on
 usaldatud sõltumatule järelevalveasutusele kooskõlas käesoleva artikli
 lõikega 6, siis kohaldatakse direktiivi 2009/12/EÜ artiklis 6
 kehtestatud menetlust.
 Artikkel 29
 Õiguslik eraldamine
 1.
 Lennujaamades, mille aastane veomaht ei ole olnud
 väiksem kui kaks miljonit reisijat või 50 000 tonni kaupa
 vähemalt kolmel eelneval aastal, asutab lennujaama käitaja või
 tsentraliseeritud taristu haldaja, kui ta osutab maapealse teeninduse teenuseid
 kolmandatele isikutele, nende maapealse teeninduse teenuste osutamiseks
 iseseisva juriidilise isiku.
 Asjaomane isik on õigusliku vormi, struktuuri ja
 otsustusprotsessi poolest sõltumatu kõikidest isikutest, kes tegelevad taristu
 haldamisega lennujaamas, kus lennujaama käitaja osutab maapealse teeninduse
 teenuseid kolmandatele isikutele, ning kõikidest tsentraliseeritud taristuga
 seotud üksustest, kui tsentraliseeritud taristu haldaja osutab maapealse
 teeninduse teenuseid kolmandatele isikutele.
 2.
 Lennujaamades, mille aastane veomaht ei ole olnud
 väiksem kui kaks miljonit reisijat või 50 000 tonni kaupa
 vähemalt kolmel eelneval aastal, ei tohi lennujaama taristu või
 tsentraliseeritud taristu haldamise eest vastutavad isikud osaleda otseselt ega
 kaudselt maapealse teenindusega tegeleva sõltumatu ettevõtja struktuuris.
 3.
 Lõikes 1 osutatud maapealse teeninduse teenuseid
 osutav juriidiline isik ei tohi saada rahalist ristsubsideerimist lennujaama
 taristu haldamisega seotud lennundusalasest tegevusest juhtudel, mil lennujaama
 käitaja osutab maapealse teeninduse teenuseid, ega lennujaama tsentraliseeritud
 taristu haldamisega seotud lennundusalasest tegevusest juhtudel, mil
 tsentraliseeritud taristu haldaja osutab maapealse teeninduse teenuseid, mis
 võimaldaks maapealse teenindusega tegeleval juriidilisel isikul kolmandatele
 isikutele osutatavate maapealse teeninduse teenuste eest küsitavaid hindasid
 vähendada.
 4.
 Käesoleva artikli tähenduses on lennujaama käitaja
 lennundusalane tegevus igasugune tegevus, mida lennujaama käitaja teostab
 asjaomases lennujaamas ja mis on seotud teenuste osutamise või taristute
 pakkumisega lennujaama kasutajatele, maapealse teeninduse teenuste osutajatele
 lennutranspordiga seotud toimingute teostamiseks või lennujaama kasutavatele
 lennureisijatele, näiteks lennujaamatasude kehtestamine, taristute ja rajatiste
 määramine, turvalisus- ja ohutusmeetmed lennujaamas. Lennundusalase tegevuse
 hulka ei kuulu kinnisvaraga seotud tegevused või tegevused muudes sektorites
 kui lennutransport.
 5.
 Iga majandusaasta lõpus kontrollib sõltumatu
 audiitor olukorda ja kinnitab avalikult, et ristsubsideerimist ei ole toimunud.
 Kui maapealse teeninduse teenuseid osutav juriidiline isik saab ristsubsiidiume
 lennundusalase tegevuse hulka mitte kuuluvast tegevusest, näitab lennujaama
 taristut haldav isik või tsentraliseeritud taristut haldav isik, et see on
 toimunud kooskõlas lõikega 3.
 VI peatükk – tegevuse ja kvaliteedi
 koordineerimine
 Artikkel 30
 Lennujaama käitaja roll maapealse teeninduse teenuste koordineerimisel
 1.
 Lennujaama käitaja vastutab tema hallatava
 lennujaama maapealse teeninduse teenuste nõuetekohase koordineerimise eest.
 Maapealse koordinaatorina tagab lennujaama käitaja eelkõige selle, et maapealse
 teeninduse teenuste osutajate ja omateenindust teostavate lennujaama kasutajate
 tegevus on vastavuses artiklis 31 sätestatud lennujaama
 tegevuseeskirjadega.
 2.
 Lennujaamade puhul, mille aastane veomaht ei ole
 olnud väiksem kui viis miljonit reisijat või 100 000 tonni kaupa
 vähemalt kolmel järjestikusel aastal, kohaldatakse ka järgmist:
 (a)
 maapealse teeninduse teenuste osutajate ja
 omateenindust teostavate lennujaama kasutajate tegevus vastab artiklis 32
 sätestatud kvaliteedi miinimumstandarditele;
 (b)
 lennujaama käitaja tagab, et maapealse teeninduse
 teenuste osutajate ja omateenindust teostavate lennujaama kasutajate tegevust
 koordineeritakse ühise otsustamise ja nõuetekohase hädaolukorra lahendamise
 plaaniga.
 3.
 Käesoleva artikli sätted ei piira ELi
 konkurentsieeskirjade kohaldamist.
 4.
 Lennujaama käitaja esitab aastaaruande
 lõikes 2 esitatud meetmete kohaldamise kohta Eurocontroli tulemuslikkuse
 hindamise organile. Tulemuslikkuse hindamise organ esitab konsolideeritud
 aruande komisjonile.
 5.
 Lennujaama käitaja annab riikliku loa väljaandjale
 aru kõikidest maapealse teeninduse teenuste osutajate või omateenindust
 teostavate lennujaama kasutajatega seotud probleemidest asjaomases lennujaamas.
 Artikkel 31
 Tegevuseeskirjad
 1.
 Käesoleva artikli tähenduses on tegevuseeskirjad
 igasugused lennujaama käitaja, avaliku sektori asutuse või mõne muu lennujaama
 kontrolliva organi määratud eeskirjad lennujaama nõuetekohaseks toimimiseks.
 2.
 Tegevuseeskirjad võib kehtestada lennujaama
 käitaja, avaliku sektori asutus või mõni muu lennujaama kontrolliv organ.
 3.
 Tegevuseeskirjad vastavad järgmistele põhimõtetele:
 (a)
 neid kohaldatakse eri maapealse teeninduse teenuste
 osutajate ja lennujaama kasutajate suhtes mittediskrimineerival viisil;
 (b)
 nad peavad vastama ettenähtud eesmärgile;
 (c)
 nad ei tohi tegelikkuses piirata turulepääsu või
 vähendada omateeninduse vabadust allapoole käesoleva määrusega sätestatud
 taset.
 4.
 Liikmesriik võib vajaduse korral lennujaama käitaja
 ettepanekul:
 (a)
 keelata maapealse teeninduse teenuste osutajal või
 omateenindust teostaval lennujaama kasutajal osutada maapealse teeninduse
 teenuseid või teostada omateenindust, kui asjaomane teenuste osutaja või
 kasutaja ei järgi tegevuseeskirju;
 (b)
 nõuda lennujaamas maapealse teeninduse teenuste
 osutajatelt osalemist siseriiklike õigusnormidega sätestatud avalike teenuste
 pakkumise kohustuste, sh pideva teenindamise tagamise kohustuse täitmises ausal
 ja mittediskrimineerival viisil.
 Artikkel 32
 Kvaliteedi miinimumstandardid
 1.
 Käesoleva artikli tähenduses on kvaliteedi
 miinimumstandardid maapealse teeninduse teenuste kvaliteedile kehtestatud
 miinimumnõuded.
 2.
 Lennujaamades, mille aastane veomaht ei ole olnud
 väiksem kui viis miljonit reisijat või 100 000 tonni kaupa
 vähemalt kolmel eelneval aastal, määrab lennujaama käitaja või vajaduse korral
 avaliku sektori asutus või mõni muu lennujaama kontrolliv asutus maapealse
 teeninduse teenuste osutamiseks kvaliteedi miinimumstandardid.
 3.
 Maapealse teeninduse teenuste osutajad ja
 omateenindust teostavad lennujaama kasutajad peavad asjaomastest kvaliteedi
 miinimumstandarditest kinni. Peale selle peavad lennujaama kasutajad ja
 maapealse teeninduse teenuste osutajad kinni kvaliteedi miinimumstandarditest
 oma lepingulistes suhetes.
 4.
 Kvaliteedi miinimumstandardid hõlmavad eelkõige
 järgmiseid valdkondi: tegevuse tulemuslikkus, väljaõpe, reisijate teavitamine
 ja abistamine (järgides eelkõige Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrustega (EÜ)
 nr 261/2004[18]
 ja (EÜ) nr 1107/2006[19] sätteid)
 ühine otsustamine, ohutus, turvalisus, hädaolukorra lahendamise meetmed ja
 keskkonnaküsimused.
 5.
 Kvaliteedi miinimumstandardid on õiglased,
 läbipaistvad, mittediskrimineerivad ega piira kohaldatavate liidu õigusaktide
 rakendamist, sh määruste (EÜ) nr 261/2004 ja (EÜ) nr 1107/2006
 kohaldamist. Need on järjepidevad, proportsionaalsed ja lennujaama tegevuste
 kvaliteedi suhtes asjakohased. Sellega seoses võetakse arvesse tolli, lennujaama
 turvalisuse ja immigratsioonimenetluse kvaliteeti.
 6.
 Kvaliteedi miinimumstandardid vastavad komisjoni
 kehtestatud spetsifikatsioonidele. Komisjonil on õigus võtta nimetatud
 spetsifikatsioonid vastu delegeeritud õigusaktidega vastavalt artiklile 42.
 7.
 Enne standardite kehtestamist konsulteerib
 lennujaama käitaja lennujaama kasutajate komitee ja maapealse teeninduse
 teenuste osutajatega.
 Artikkel 33
 Maapealse teeninduse tulemuslikkusest aruandmise kohustus
 1.
 Lennujaamades, mille aastane veomaht ei ole olnud
 väiksem kui viis miljonit reisijat või 100 000 tonni kaupa
 vähemalt kolmel järjestikusel aastal, annavad maapealse teeninduse teenuste
 osutajad ja omateenindust teostavad lennujaama kasutajad tegevuse
 tulemuslikkusest aru komisjonile.
 2.
 Komisjonil on õigus võtta artikli 42 kohase
 delegeeritud õigusaktiga vastu üksikasjalikud spetsifikatsioonid
 aruandluskohustuse sisu ja levitamise kohta.
 Artikkel 34
 Väljaõpe
 1.
 Maapealse teeninduse teenuste osutajad ja
 omateenindust teostavad lennujaama kasutajad tagavad, et kõik maapealse
 teenindusega tegelevad töötajad, kaasa arvatud juhtkond ja nõukogu liikmed,
 läbivad regulaarselt erialaseid ja korduskoolitusi, et nad saaksid neile antud
 ülesandeid täita.
 2.
 Iga maapealse teenindusega tegelev töötaja osaleb
 vähemalt kaks päeva töötajale antud ülesannete täitmisega seotud asjakohasel
 koolitusel. Iga töötaja läbib asjakohase väljaõppe, kui ta asub uuele tööle või
 kui talle määr uus tööülesanne.
 3.
 Kui see on kõnealuste maapealse teeninduse teenuste
 puhul asjakohane, siis hõlmab väljaõpe vähemalt järgmist:
 (a)
 turvalisus, kaasa arvatud turvakontroll, tegevuse
 turvalisus, turvaseadmed ja turvariskide juhtimine;
 (b)
 ohtlikud kaubad;
 (c)
 lennuala turvalisus, kaasa arvatud turvafilosoofia,
 ohutuseeskirjad, ohud, inimtegurid, lennuala märgistus ja märgistusvahendid,
 hädaolukorrad, võõrobjektidest tingitud kahjustuste vältimine, isikukaitse,
 õnnetus- ja vahejuhtumid ja ohuolukorrad ning lennuala turvalisuse järelevalve;
 (d)
 lennuala sõidukijuhtide väljaõpe, kaasa arvatud
 üldised kohustused ja protseduurid (protseduurid halvenenud nähtavuse korral),
 sõidukite varustus, lennujaama eeskirjad, liiklus- ja manööverdamisalade
 paigutus;
 (e)
 maapealsete teenindusseadmete (GSE) töö ja
 juhtimine, kaasa arvatud kõnealuste seadmete hooldus ja töö;
 (f)
 lastimise kontroll, kaasa arvatud üldine pädevus ja
 teadmised kaalu ja tasakaalu kohta, õhusõiduki konstruktsioonist tulenevad
 laadimispiirangud, kaubalaadimisvahendid, käsitsilaadimine, lastinimekiri,
 tasakaalutabelid ja -graafikud, laadimisjuhiste aruanne (LIR), laadimisteated
 ja ohtlike kaupade laadimise kontroll;
 (g)
 reisijate teenindamise praktiline koolitus, kaasa
 arvatud sildtrapi juhtimise, reisijate teavitamise ja abistamise koolitus
 kooskõlas määrustega (EÜ) nr 261/2004 ja (EÜ) nr 1107/2006;
 (h)
 pagasikäitluse praktiline koolitus;
 (i)
 õhusõidukite teenindamise ja laadimise alane
 väljaõpe;
 (j)
 õhusõiduki maapealne teisaldamine, kaasa arvatud
 õhusõiduki maapealse teisaldamisega seotud tegevused, seadmetega töötamine,
 seadmete õhusõidukiga ühendamise ja lahtiühendamise protseduurid, õhusõiduki
 maapealse teisaldamise viipemärgid, õhusõiduki juhendamine ja õhusõiduki
 abistamine maapealsel teisaldamisel;
 (k)
 kauba- ja postikäitlus, kaasa arvatud kaupadega
 kauplemisele kohaldatavad keelud ja piirangud;
 (l)
 õhusõiduki teenindamise koordineerimise alane
 väljaõpe;
 (m)
 keskkond, kaasa arvatud mahavoolanud vedelike
 kontrollimine, heite juhtimine ja jäätmete kõrvaldamine;
 (n)
 hädaabimeetmed ja hädaolukordade juhtimine;
 (o)
 aruandlussüsteemid;
 (p)
 kvaliteedikontrolli allhanked.
 4.
 Kõik maapealse teeninduse teenuste osutajad ja omateenindust
 teostavad lennujaama kasutajad annavad lennujaama käitajale kord aastas aru
 koolituskohustusest kinnipidamise kohta.
 Artikkel 35
 Allhanked
 1.
 Ilma et see piiraks lõigete 2, 3 ja 4 kohaldamist,
 võivad maapealse teeninduse teenuste osutajad korraldada allhankeid.
 2.
 Omateenindust teostavad lennujaama kasutajad võivad
 maapealseks teeninduseks palgata alltöövõtjad ainult juhul, kui nad ei ole
 ajutiselt vääramatu jõu tõttu võimelised omateenindust teostama.
 3.
 Alltöövõtjad ei tohi sõlmida allhankelepinguid maapealse
 teeninduse teenuste osutamiseks.
 4.
 Artikli 11 lõikes 1 osutatud maapealse teeninduse
 teenuste osutaja ei tohi sõlmida allhankelepinguid maapealse teeninduse
 teenuste osutamiseks, välja arvatud juhul, kui ta ei ole ajutiselt võimeline
 vääramatu jõu tõttu asjaomaseid maapealse teeninduse teenuseid osutama.
 5.
 Kõik üht või enamat alltöövõtjat kasutavad
 maapealse teeninduse teenuste osutajad ja omateenindust teostavad lennujaama
 kasutajad tagavad, et alltöövõtjad täidavad käesolevast määrusest tulenevaid maapealse
 teeninduse teenuste osutajate kohustusi.
 6.
 Kõik üht või enamat alltöövõtjat kasutavad
 maapealse teeninduse teenuste osutajad ja omateenindust teostavad lennujaama
 kasutajad teatavad lennujaama käitajale asjaomaste alltöövõtjate nimed ja
 tegevusalad.
 7.
 Kui maapealse teeninduse teenuste osutaja taotleb
 luba maapealse teeninduse teenuste osutamiseks vastavalt artiklis 7
 kehtestatud valikumenetlusele, siis märgib ta nende alltöövõtjate arvu,
 tegevusalad ja nimed, keda ta kavatseb kasutada.
 VII peatükk – Rahvusvahelised suhted
 Artikkel 36
 Suhted kolmandate riikidega
 1.
 Ilma et see piiraks liidu rahvusvahelisi kohustusi,
 võib komisjon vastavalt artikli 43 lõikes 3 osutatud
 uurimismenetlusele otsustada, et liikmesriik võtab või liikmesriigid võtavad
 meetmed, kaasa arvatud tema/nende territooriumil toimiva maapealse teeninduse
 turule juurdepääsu õiguse täielik või osaline peatamine kolmandast riigist
 pärit maapealse teeninduse teenuste osutajate ja omateenindust teostavate
 lennujaama kasutajate suhtes, eesmärgiga leevendada asjaomase kolmanda riigi
 diskrimineerivat käitumist, kui ilmneb, et kõnealune kolmas riik teeb seoses
 juurdepääsuga maapealse teeninduse turule või omateeninduse turule järgmist:
 (a)
 ei kohtle asjaomase liikmesriigi maapealse
 teeninduse teenuste osutajaid ja omateenindust teostavaid lennujaama kasutajaid
 de jure või de facto selliselt, nagu kõnealune liikmesriik
 kohtleb selle kolmanda riigi maapealse teeninduse teenuste osutajaid ja
 omateenindust teostavaid lennujaama kasutajaid oma lennujaamades;
 (b)
 ei kohtle asjaomase liikmesriigi maapealse
 teeninduse teenuste osutajaid ja omateenindust teostavaid lennujaama kasutajaid
 de jure või de facto sama soodsatel tingimustel kui oma maapealse
 teeninduse teenuste osutajaid ja omateenindust teostavaid lennujaama kasutajaid;
 (c)
 kohtleb muude kolmandate riikide maapealse
 teeninduse teenuse osutajaid ja omateenindust teostavaid lennujaama kasutajaid
 soodsamalt kui asjaomaste liikmesriikide maapealse teeninduse teenuse osutajaid
 ja omateenindust teostavaid lennujaama kasutajaid.
 2.
 Kolmandast riigist pärit maapealse teeninduse
 teenuse osutajaks ja omateenindust teostavaks lennujaama kasutajaks peetakse
 juriidilist või füüsilist isikut, mis on asutatud asjaomase kolmanda riigi
 seaduste kohaselt ja mille ametlik aadress, peakorter või peamine tegevuskoht
 asub asjaomase kolmanda riigi territooriumil.
 3.
 Liit ja/või liikmesriigid tagavad, et seoses
 turulepääsuõigustega kolmandates riikides ei esine liidus diskrimineerimist
 kolmandatele riikidele maapealse teeninduse teenuseid osutavate lennujaama
 kasutajate ja teiste liidu maapealse teeninduse teenuste osutajate vahel.
 VIII peatükk – Aruandlus- ja
 järelevalvekohustused
 Artikkel 37
 Liikmesriikide aruandluskohustused
 1.
 Liikmesriigid edastavad enne iga aasta
 1. juulit komisjonile lennujaamade nimekirja, kus kehtib vähemalt üks
 artikli 6 lõikes 2 või artiklis 14 kehtestatud maapealse
 teeninduse turule juurdepääsu piirangutest.
 2.
 Liikmesriigid esitavad enne iga aasta
 1. juulit komisjonile liikmesriigilt loa saanud maapealse teeninduse
 teenuste osutajate ja omateenindust teostavate lennujaama kasutajate nimekirja
 vastavalt loa väljaandmise menetluse IV peatükile.
 Artikkel 38
 Lennujaamade loetelude avaldamine
 Iga aasta lõpus avaldab komisjon Euroopa
 Liidu Teatajas järgmise teabe:
 (a)
 loetelu liidu lennujaamadest, mille aastane veomaht
 ei ole olnud väiksem kui viis miljonit reisijat või
 100 000 tonni kaupa vähemalt kolmel eelneval aastal;
 (b)
 loetelu liidu lennujaamadest, mille aastane veomaht
 ei ole olnud väiksem kui kaks miljonit reisijat või 50 000 tonni
 kaupa vähemalt kolmel eelneval aastal;
 (c)
 loetelu kaubanduslikuks liikluseks avatud liidu
 lennujaamadest;
 (d)
 loetelu lennujaamadest, millele kohaldatakse
 piiranguid kooskõlas artikli 6 lõikega 2 või artikliga 14;
 (e)
 loetelu maapealse teeninduse teenuste osutajatest
 ja omateenindust teostavatest lennujaama kasutajatest, kes on saanud loa
 kooskõlas loa väljaandmise menetlust käsitleva IV peatükiga.
 Artikkel 39
 Hindamis- ja teabearuanne
 1.
 Komisjon esitab aruande käesoleva määruse
 kohaldamise kohta Euroopa Parlamendile ja nõukogule mitte hiljem kui viis
 aastat pärast määruse kohaldamist. Aruandes hinnatakse eelkõige kõiki
 asjaolusid, mis mõjutavad märkimisväärselt maapealse teeninduse teenuste
 kvaliteeti, tööhõivet ja töötingimusi. Aruanne sisaldab lennujaamade valimi kohta
 järgmiseid näitajaid ja -kriteeriume:
 (a)
 maapealse teeninduse teenuste osutajate keskmine
 arv liidu lennujaamades 11 teenuseliigi puhul;
 (b)
 omateenindust teostavate lennujaama kasutajate arv
 igas liidu lennujaamas 11 teenuseliigi puhul;
 (c)
 lennujaamade arv, kus maapealse teeninduse teenuste
 osutajate arv on piiratud, ja piirangu(te) väärtus;
 (d)
 ettevõtjate arv, kellel on liikmesriigi luba ja kes
 tegutsevad teises liikmesriigis;
 (e)
 sidusrühmade hinnang loa väljaandmise süsteemile
 (loa väljaandmise kriteeriumid, rakendusküsimused, hind jmt);
 (f)
 maapealse teeninduse teenuste osutajate ja
 omateenindust teostavate lennujaama kasutajate arv liidus (kokku);
 (g)
 iga lennujaama tsentraliseeritud taristute
 hinnakujundus- ja juhtimissüsteem;
 (h)
 lennujaama käitaja turuosa maapealses teeninduses
 igas lennujaamas 11 teenuseliigi puhul;
 (i)
 kolmandatele riikidele maapealse teeninduse
 teenuseid osutavate lennujaama kasutajate turuosa igas lennujaamas kõikide
 teenuseliikide puhul;
 (j)
 maapealse teeninduse teenustega seotud ohutusalased
 õnnetused;
 (k)
 sidusrühmade hinnang lennujaamade maapealse
 teeninduse teenuste kvaliteedile seoses töötajate pädevuse, keskkonna,
 turvalisuse ja tegevuste koordineerimisega (ühine otsustamine, hädaolukorra
 lahendamise meetmed, väljaõpe lennujaama kontekstis, allhanked);
 (l)
 kvaliteedi miinimumstandardid maapealse teeninduse
 ettevõtjatele;
 (m)
 väljaõppe sisu;
 (n)
 töötajate üleviimine ja selle mõju töötajate
 kaitsele;
 (o)
 tööhõive ja töötingimused maapealse teeninduse
 sektoris.
 2.
 Komisjon ja liikmesriigid teevad lõikes 1
 osutatud aruande jaoks teabe kogumisel koostööd.
 3.
 Kõnealuse aruande põhjal võib komisjon otsustada,
 kas käesolev määrus on vaja läbi vaadata või mitte.
 IX peatükk – Sotsiaalkaitse
 Artikkel 40
 Sotsiaalkaitse
 Ilma et see piiraks käesoleva määruse
 kohaldamist ning kooskõlas liidu õiguse teiste sätetega võivad liikmesriigid
 võtta vajalikud meetmed töötajate õiguste kaitsmiseks.
 X peatükk – Otsuste või konkreetsete
 meetmete kohta kaebuse esitamine
 Artikkel 41
 Kaebuse esitamise õigus
 1.
 Liikmesriigid või vajaduse korral lennujaamade
 käitajad tagavad, et igal õigustatud huvi omaval isikul on õigus esitada kaebus
 artikli 6 lõike 2 (kolmandatele isikutele osutatavad maapealse
 teeninduse teenused), artiklite 7–10 (valikumenetlus), artikli 13
 (saarte lennujaamad), artiklite 23 ja 24 (loa väljaandmise otsused),
 artikli 27 (juurdepääs tsentraliseeritud taristutele ja rajatistele),
 artikli 28 (tasud tsentraliseeritud taristute ja rajatiste kasutamise
 eest), artikli 31 (tegevuseeskiri) ja artikli 32 (kvaliteedi
 miinimumstandardid) alusel tehtud otsuste või konkreetsete meetmete suhtes.
 2.
 Kaebuse võib esitada riigi kohtule või avaliku
 sektori asutusele, kes ei ole asjaomase lennujaama käitaja ning ei sõltu
 lennujaama käitajat kontrollivast avaliku sektori asutusest, kui see on
 vajalik. Kui käesolevas määruses on nii sätestatud, siis võib kaebuse esitada
 sõltumatule järelevalveasutusele.
 XI peatükk – Sätted rakendamise ja
 volituste kohta
 Artikkel 42
 Delegeeritud volituste rakendamine
 1.
 Komisjonile antakse õigus võtta vastu delegeeritud
 õigusakte käesolevas artiklis sätestatud tingimustel.
 2.
 Artiklites 22, 32 ja 33 osutatud õigus volitusi
 delegeerida antakse määramata ajaks alates käesoleva määruse jõustumise
 kuupäevast.
 3.
 Euroopa Parlament ja nõukogu võivad
 artiklites 22, 32 ja 33 osutatud volituste delegeerimise igal ajal
 tagasi võtta. Tagasivõtmise otsusega lõpetatakse otsuses nimetatud volituse
 delegeerimine. Otsus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa
 Liidu Teatajas või otsuses nimetatud hilisemal kuupäeval. See ei mõjuta
 juba jõustunud delegeeritud õigusaktide kehtivust.
 4.
 Niipea kui komisjon on delegeeritud õigusakti vastu
 võtnud, teeb ta selle Euroopa Parlamendile ja nõukogule samal ajal teatavaks.
 5.
 Artiklite 22, 32 ja 33 alusel vastu võetud
 delegeeritud õigusakt jõustub üksnes juhul, kui Euroopa Parlament ega nõukogu
 ei ole kahe kuu jooksul pärast õigusakti teatavakstegemist Euroopa
 Parlamendile ja nõukogule esitanud selle suhtes vastuväiteid või kui Euroopa
 Parlament ja nõukogu on mõlemad enne selle tähtaja möödumist komisjonile
 teatanud, et nad ei esita vastuväiteid. Euroopa Parlamendi või nõukogu
 algatusel pikendatakse seda tähtaega kahe kuu võrra.
 Artikkel 43
 Komiteemenetlus
 1.
 Komisjoni abistab komitee määruse (EL)
 nr 182/2011 tähenduses.
 2.
 Käesolevale lõikele osutamisel kohaldatakse määruse
 (EL) nr 182/2011 artiklit 4. Kui komitee arvamus tuleb saada
 kirjaliku menetluse teel, siis lõpetatakse see menetlus tulemust saavutamata,
 kui komitee eesistuja arvamuse esitamisele seatud tähtaja jooksul sedasi
 otsustab või kui komitee liikmete enamik seda taotleb.
 3.
 Käesolevale lõikele osutamisel kohaldatakse määruse
 (EL) nr 182/2011 artiklit 5. Kui komitee arvamus tuleb saada
 kirjaliku menetluse teel, siis lõpetatakse see menetlus tulemust saavutamata,
 kui komitee eesistuja arvamuse esitamisele seatud tähtaja jooksul sedasi
 otsustab või kui komitee liikmete enamik seda taotleb.
 XII peatükk – Lõppsätted
 Artikkel 44
 Kehtetuks tunnistamine
 Direktiiv 96/67/EÜ tunnistatakse kehtetuks
 alates käesoleva määruse kohaldamise kuupäevast.
 Viiteid kehtetuks tunnistatud direktiivile
 käsitatakse viidetena käesolevale määrusele.
 Artikkel 45
 Üleminekusätted
 1.
 Direktiivi 96/67/EÜ artikli 11 kohaselt enne
 käesoleva määruse rakendamise kuupäeva valitud teenuste osutajate luba jääb
 kehtima direktiivis 96/67/EÜ kehtestatud tingimustel kuni esialgselt kavandatud
 valikuperioodi lõppemiseni.
 2.
 Lennujaamades, kus teenuseliigi kohta valiti
 direktiivi 96/67/EÜ artikli 6 lõike 2 kohaselt ainult kaks teenuste
 osutajat ja kuhu käesoleva määruse artikli 6 lõike 2 kohaselt peaks
 valima vähemalt kolm teenuste osutajat, korraldatakse kooskõlas käesoleva
 määruse artiklitega 7–13 valikumenetlus, mille käigus valitakse välja
 kolmas teenuste osutaja, kes saab tegevust alustada hiljemalt ühe aasta jooksul
 alates käesoleva määruse kohaldamise kuupäevast.
 3.
 Direktiivi 96/67/EÜ artikli 14 kohaselt välja
 antud load kehtivad kuni nende kehtivusaja lõpuni ja mitte ühelgi juhul kauem
 kui kaks aastat pärast käesoleva määruse kohaldamise kuupäeva.
 4.
 Kui ettevõtjale on välja antud luba kooskõlas
 käesoleva määrusega, siis taotleb ta kahe kuu jooksul kõigi lubade tühistamist,
 mis on talle välja antud kooskõlas direktiivi 96/67/EÜ artikliga 14. Kui
 direktiivi 96/67/EÜ artikli 14 kohaselt välja antud luba kaotab kehtivuse
 kahe kuu jooksul uue loa väljaandmisest käesoleva määruse kohaselt, siis ei ole
 ettevõtja kohustatud tühistamist taotlema.
 5.
 Käesoleva määruse artiklit 26 ei kohaldata
 lubadele, mis on välja antud kooskõlas direktiivi 96/67/EÜ artikliga 14.
 Artikkel 46
 Jõustumine ja kohaldamine
 Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval
 pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
 Käesolevat määrust kohaldatakse alates
 XX.XX.20XX [18 kuud pärast vastuvõtmise kuupäeva].
 Käesolev määrus on tervikuna siduv ja
 vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
 Brüssel,
 Euroopa Parlamendi nimel Nõukogu
 nimel
 President eesistuja
 LISA
 MAAPEALSE
 TEENINDUSE TEENUSELIIKIDE LOETELU
 1.
 Maapealne juhtimine ja järelevalve hõlmab järgmisi
 alaliike:
 1.1.
 esindus- ja sideteenused kohalike avaliku sektori
 asutuste või mis tahes muu üksusega, maksed lennujaama kasutaja nimel ja
 ametiruumide võimaldamine tema esindajatele;
 1.2.
 lastimise, teadete edastamise ja
 telekommunikatsiooni kontroll;
 1.3.
 kaubalaadimisvahendite käitlus, ladustamine ja
 haldamine;
 1.4.
 kõik muud järelevalveteenused enne lendu, lennu
 ajal või pärast lendu ja kõik muud lennujaama kasutaja nõutud haldusteenused.
 2.
 Reisijate teenindamine hõlmab kõikvõimalikku teavet
 ja abi (sealhulgas reisijate õigustega seotud asjaomastes ELi õigusaktides
 sätestatud teavet ja abi) saabuvatele, lahkuvatele, ümberistuvatele või
 transiitreisijatele, kaasa arvatud piletite ja reisidokumentide kontroll,
 pagasi registreerimine ja selle toimetamine sorteerimispaika.
 3.
 Pagasikäitlus hõlmab pagasi käitlust
 sorteerimispaigas, selle sorteerimist, ettevalmistust ärasaatmiseks, laadimist ettenähtud
 veovahendeile ning nendelt mahalaadimist pagasi vedamiseks õhusõidukist
 sorteerimispaika ja vastupidi, samuti pagasi transporti sorteerimispaigast
 väljastamispaika.
 4.
 Kauba- ja postikäitlus hõlmab järgmisi alaliike:
 4.1.
 kauba puhul: eksport-, transiit- ja importkauba
 füüsiline käitlus, nendega seotud dokumentide käitlus, tolliprotseduurid ja
 poolte vahel kokku lepitud või asjaolude tõttu vajalikud turvaprotseduurid;
 4.2.
 posti puhul: saabuva ja väljuva posti füüsiline
 käitlus, nendega seotud dokumentide käitlus ja poolte vahel kokku lepitud või
 asjaolude tõttu vajalikud turvaprotseduurid.
 5.
 Perroonikäitlus hõlmab järgmisi alaliike:
 5.1.
 õhusõiduki juhendamine maapinnal saabumisel ja
 väljumisel;
 5.2.
 abi õhusõiduki sildumisel ja sobivate seadmetega
 varustamine;
 5.3.
 sidepidamine õhusõiduki ja perrooniteenuste osutaja
 vahel;
 5.4.
 õhusõiduki laadimine ja tühjakslaadimine, kaasa
 arvatud sobivate seadmetega varustamine ning nende käitamine, samuti meeskonna
 ja reisijate vedu õhusõiduki ning terminali vahel ning pagasi transport õhusõiduki
 ja terminali vahel;
 5.5.
 mootori käivitamiseks vajalike seadmetega
 varustamine ja nende käitamine;
 5.6.
 õhusõiduki teisaldamine saabumisel ja väljumisel,
 samuti sobivate seadmetega varustamine ja nende käitamine;
 5.7.
 toidu ja jookide transport, õhusõidukile laadimine
 ja sealt mahalaadimine.
 6.
 Õhusõiduki teenindamine hõlmab järgmisi alaliike:
 6.1.
 õhusõiduki puhastamine väljast ja seest ning
 tualeti- ja veeteenused;
 6.2.
 kabiini jahutamine ja soojendamine, lume ja jää
 eemaldamine, õhusõiduki jäätõrje;
 6.3.
 salongi varustamine vastavate salongiseadmetega,
 nende seadmete ladustamine.
 7.
 Kütuse- ja õlikäitlus hõlmab järgmisi alaliike:
 7.1.
 kütuse tankimise ja väljapumpamise operatsioonide
 korraldamine ja teostamine, kaasa arvatud kütuse ladustamine ning kütusetarnete
 kvaliteedi ja hulga kontroll, kui need toimuvad lennujaama läheduses;
 7.2.
 õli ja muude vedelike lisamine.
 8.
 Õhusõiduki hooldus hõlmab järgmisi alaliike:
 8.1.
 tavateenindus enne väljalendu;
 8.2.
 lennujaama kasutaja soovitud eriteenindus;
 8.3.
 tagavaraosade ja vastavate seadmete hankimine ja
 haldamine;
 8.4.
 sobiva parkimis- ja/või angaarikoha tellimine või
 reserveerimine.
 9.
 Lennutegevus ja meeskonna juhtimine hõlmab järgmisi
 alaliike:
 9.1.
 ettevalmistus lennuks lähtelennujaamas või mis
 tahes teises punktis;
 9.2.
 abistamine lennu ajal, kaasa arvatud vajaduse
 korral ümbersuunamine;
 9.3.
 lennujärgne tegevus;
 9.4.
 meeskonna juhtimine.
 10.
 Maapealne transport hõlmab järgmisi alaliike:
 10.1.
 meeskonna, reisijate, pagasi, kauba ja posti veo
 korraldamine ning teostamine sama lennujaama eri terminalide vahel, välja
 arvatud samasugune vedu õhusõiduki ja sama lennujaama territooriumil asuva mis
 tahes muu punkti vahel;
 10.2.
 igasugune lennujaama kasutaja soovitud erivedu.
 11.
 Toitlustusteenus hõlmab järgmisi alaliike:
 11.1.
 suhtlemine tarnijatega ja haldusjuhtimine;
 11.2.
 toidu, jookide ja nende ettevalmistamiseks vajalike
 seadmete ladustamine;
 11.3.
 selliste seadmete puhastamine;
 11.4.
 seadmete, samuti baari- ja toidukaupade
 ettevalmistamine ja tarnimine.
 [1] IAHA (sõltumatute teenuseosutajate ühendused) hinnang
 liikmete kohta. Kõik maapealsete teenuste osutajad ei ole IAHA liikmed ning
 seega võib maapealse teeninduse valdkonnas tegutsevate töötajate arv ületada
 isegi 110 000 piiri.
 [2] Konsultatsioonid sidusrühmadega ja „Lennundusturu
 ülevaade – aastaaruanded”, kättesaadavad aadressil
 http://ec.europa.eu/transport/air/observatory_market/annual_reports_en.htm.
 [3] KOM(2010) 623.
 [4] KOM(2006) 821 (lõplik).
 [5] Lennujaamu esindavate ELi kutseühingute (ACI-Europe),
 sõltumatute teenuseosutajate (IAHA) ja ametiühingute (Euroopa Transpordi
 Föderatsioon, ETF) avaldus 7. aprillist 2011. Kättesaadav aadressil: https://www.itfglobal.org/files/seealsodocs/28646/Statement%20GH%20ACI%20IAHA%20ETF%20070411.pdf.
 [6] Euroopa Parlamendi 11. oktoobri 2007. aasta
 resolutsioon lennujaamade läbilaskevõime ja maapealse teeninduse kohta: tõhusama
 poliitika suunas. (2007/2092(INI)), kättesaadav aadressil: http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?type=TA&language=ET&reference=P6-TA-2007-0433
 [7] „Direktiivi 96/67/EÜ mõju uuring maapealse käitluse
 teenustele aastail 1996–2007”, Lennujaamade Uurimiskeskus, veebruar 2009. Kättesaadav
 aadressil: http://ec.europa.eu/transport/air/studies/doc/airports/2009_02_ground_handling.pdf.
 [8] „Direktiivi 96/67/EÜ (juurdepääsu kohta maapealse
 käitluse turule ühenduse lennujaamades) võimalik läbivaatamine”, Steer Davies
 Gleave, juuni 2010. Kättesaadav aadressil: http://ec.europa.eu/transport/air/studies/airports_en.htm.
 [9] Lennujaama kasutajate komitee on igas lennujaamas loodud
 lennujaama kasutajate (st lennuettevõtjate) esindajatest koosnev komitee.
 [10] Tsentraliseeritud taristud on maapealsete teenuste
 osutamiseks kasutatavad taristud, kui nende keerukus, maksumus või
 keskkonnamõju ei võimalda jaotamist või dubleerimist.
 [11] 9. detsembri 2004. aasta otsus kohtuasjas C-460/02: komisjon
 vs. Itaalia. 14. juuli 2005. aasta otsus kohtuasjas C-386/03: komisjon
 vs. Saksamaa.
 [12] ELT C , , lk .
 [13] ELT C , , lk .
 [14] EÜT L 272, 25.10.1996, lk 36.
 [15] KOM(2011) 144 (lõplik).
 [16] ELT L 55, 28.2.2011, lk 13.
 [17] Nõukogu direktiiv 2001/23/EÜ, 12. märts 2001,
 ettevõtjate, ettevõtete või nende osade üleminekul töötajate õigusi kaitsvate
 liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, EÜT L 82, 22.3.2001,
 lk 16.
 [18] ELT L 46, 17.2.2004, lk 1.
 [19] ELT L 204, 26.7.2006, lk 1.