jurisdiction: EU

text:
 |
 52014PC0660
 Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om skydd mot subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska unionen (kodifiering) /* COM/2014/0660 final - 2014/0305 (COD) */
 MOTIVERING
 1. Inom ”Medborgarnas Europa” fäster
 kommissionen stor vikt vid att unionsrätten förenklas och förtydligas så att
 den blir mer tillgänglig och begriplig för medborgarna och därmed ger dem nya
 möjligheter och tillfällen att utöva de särskilda rättigheter som de kan
 åberopa.
 Ett hinder för att uppnå detta mål är dock att ett
 stort antal bestämmelser som har ändrats flera gånger och ofta på ett
 väsentligt sätt finns spridda i såväl den ursprungliga rättsakten som i senare
 ändringsrättsakter. För att kunna fastställa vilka bestämmelser som gäller
 fordras därför att ett stort antal rättsakter kontrolleras och jämförs.
 Unionsrättens klarhet och överskådlighet är därför
 beroende av att ofta ändrade bestämmelser kodifieras.
 2. Genom beslut av den 1 april 1987[1] gav kommissionen sina
 avdelningar i uppdrag att kodifiera rättsakter senast efter det att de ändrats
 för tionde gången. Den underströk samtidigt att detta är en minimiregel och att
 avdelningarna bör sträva efter att kodifiera de texter som de har ansvar för
 med ännu kortare mellanrum för att göra bestämmelserna klara och begripliga.
 3. Detta bekräftades i
 ordförandeskapets slutsatser från Europeiska rådet i Edinburgh i december 1992[2], där också betydelsen
 av en kodifiering betonades, eftersom den garanterar förutsebarhet i fråga om
 vilken lag som är tillämplig vid en viss tidpunkt i en viss fråga.
 Kodifieringen ska genomföras i enlighet med det
 normala förfarandet för antagande av unionens rättsakter.
 Eftersom rättsakterna inte får ändras i sak vid en
 kodifiering har Europaparlamentet, rådet och kommissionen i ett
 interinstitutionellt avtal av den 20 december 1994 enats om en påskyndad
 arbetsmetod i syfte att snabbt kunna anta kodifierade rättsakter.
 4. Detta förslag avser en kodifiering
 av rådets förordning (EG) nr 597/2009 av den 11 juni 2009 om skydd
 mot subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska
 gemenskapen[3].
 Den nya förordningen ersätter de olika rättsakter som omfattas av kodifieringen[4]. Förslaget följer de
 kodifierade texterna vad beträffar innehållet i sak och begränsar sig därmed
 till att föra samman texterna, vilket innebär att de ändringar som krävs till
 följd av kodifieringen endast är av formell karaktär.
 5. Detta förslag till kodifiering har
 utarbetats på grundval av en föregående konsolidering på 22 officiella språk av
 förordning (EG) nr 597/2009 och dess ändringsrättsakter, som genomförts av
 Europeiska unionens publikationsbyrå med hjälp av ett databehandlingssystem. I
 de fall artiklarna har numrerats om framgår förhållandet mellan de gamla och
 nya artikelnumren av en tabell i bilaga VI till den kodifierade förordningen.
 ê 597/2009
 (anpassad)
 2014/0305 (COD)
 Förslag till
 EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING
 om skydd mot subventionerad import från
 länder som inte är medlemmar i Europeiska Ö unionen Õ (kodifiering)
 EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA
 UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
 med beaktande av Ö fördraget om Europeiska
 unionens funktionssätt Õ, särskilt
 artikel Ö 207.2 Õ,
 med beaktande av Europeiska kommissionens
 förslag,
 efter översändande av utkastet till
 lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,
 med beaktande av Europeiska ekonomiska och
 sociala kommitténs yttrande[5],
 i enlighet med det ordinarie
 lagstiftningsförfarandet, och
 av följande skäl:
 ê 597/2009 skäl 1
 (anpassad)
 (1) Rådets förordning (EG) nr Ö 597/2009[6] Õ har ändrats på ett
 väsentligt sätt[7].
 För att skapa klarhet och överskådlighet bör den förordningen kodifieras.
 ê 597/2009 skäl 3
 (anpassad)
 (2) Bilaga 1 A i avtalet om
 upprättande av Ö Världshandelsorganisationen Õ (WTO‐avtalet)
 innehåller bl.a. 1994 års Allmänna tull- och handelsavtal (GATT 1994),
 ett avtal om jordbruk Ö (jordbruksavtalet) Õ, ett avtal om
 genomförande av artikel VI i GATT 1994 (1994 års antidumpningsavtal)
 och ett avtal om subventioner och utjämningsåtgärder (subventionsavtalet).
 ê 597/2009 skäl 5
 (anpassad)
 (3) För att säkerställa en Ö korrekt Õ och öppen
 tillämpning av reglerna i Ö subventionsavtalet, Õ bör Ö det avtalets
 ordalydelse Õ i möjligaste mån Ö återspeglas i unionens Õ lagstiftning.
 ê 597/2009 skäl 6
 (anpassad)
 (4) Det är dessutom Ö lämpligt Õ att tillräckligt
 utförligt förklara när en subvention ska anses föreligga, enligt vilka
 principer den ska utjämnas (särskilt om subventionen är selektivt riktad) samt
 enligt vilka kriterier storleken på den utjämningsbara subventionen ska
 beräknas.
 ê 597/2009 skäl 7
 (5) När förekomsten av en
 subvention fastställs är det nödvändigt att visa att ett finansiellt bidrag har
 beviljats av en offentlig myndighet eller annat offentligt organ inom ett lands
 territorium, eller att någon annan form av inkomst- eller prisstöd enligt artikel XVI
 i GATT 1994 har förelegat och att ett mottagande företag härigenom har
 beviljats en förmån.
 ê 597/2009 skäl 8
 (6) För beräkning av förmånen för
 mottagaren, i de fall ett riktmärke för marknaden inte finns i det berörda
 landet, bör riktmärket fastställas genom anpassning av de villkor som råder i
 det berörda landet på grundval av de faktiska uppgifter som är tillgängliga
 där. Om detta inte är praktiskt genomförbart på grund av att det inte finns
 några uppgifter om sådana priser och kostnader eller på grund av att dessa är
 otillförlitliga, bör riktmärket fastställas med hjälp av de villkor som gäller
 på andra marknader.
 ê 597/2009 skäl 9
 (anpassad)
 (7) Det är Ö lämpligt Õ att Ö ha Õ tydliga och
 detaljerade riktlinjer med avseende på de faktorer som kan bidra till att
 fastställa huruvida den subventionerade importen har vållat eller riskerar att
 vålla väsentlig skada. När det ska visas att den skada som har drabbat Ö unionsindustrin Õ kan tillskrivas den
 berörda importens volym och prisnivå, bör effekten av andra faktorer också
 uppmärksammas, särskilt de rådande marknadsvillkoren inom Ö unionen Õ.
 ê 597/2009 skäl 10
 (anpassad)
 (8) Det är lämpligt att definiera
 begreppet Ö ”unionsindustri” Õ och att föreskriva
 att parter som står i ekonomisk intressegemenskap med exportörer kan uteslutas
 från denna industri samt att definiera begreppet ”stå i ekonomisk
 intressegemenskap med”. Det är också nödvändigt att göra det möjligt att vidta
 åtgärder som innebär utjämningstullar till förmån för producenterna i en region
 i Ö unionen Õ, och att lägga fast
 riktlinjer för hur en sådan region ska definieras.
 ê 597/2009 skäl 11
 (anpassad)
 (9) Det är nödvändigt att Ö föreskriva Õ vem som kan göra en
 framställning rörande utjämningstullar, inbegripet i vilken omfattning detta bör
 stödjas av Ö unionsindustrin Õ samt vilka uppgifter
 om utjämningsbara subventioner, skada och orsakssamband som en sådan
 framställning bör innehålla. Det är också tillrådligt att närmare ange
 förfaranden för hur framställningar ska avslås eller hur förfaranden ska
 inledas.
 ê 597/2009 skäl 12
 (anpassad)
 (10) Det är nödvändigt att Ö precisera Õ på vilket sätt
 berörda parter bör underrättas om vilka uppgifter myndigheterna kräver. Ö Berörda parter Õ bör ges tillräckliga
 möjligheter att framlägga all relevant bevisning och försvara sina intressen.
 Det är också Ö lämpligt Õ att klart ange vilka
 regler och förfaranden som ska följas vid undersökningen, särskilt reglerna om
 hur berörda parter ska ge sig till känna, redogöra för sin inställning och inom
 bestämda tidsfrister tillhandahålla uppgifter, om denna inställning och dessa
 uppgifter ska kunna beaktas. Det är även lämpligt att ange villkoren för att en
 berörd part ska kunna få tillgång till och yttra sig över de uppgifter som
 lämnats av andra berörda parter. Medlemsstaterna och kommissionen bör även
 samarbeta när det gäller att inhämta uppgifter.
 ê 597/2009 skäl 13
 (anpassad)
 (11) Det är nödvändigt att Ö föreskriva Õ på vilka villkor
 provisoriska tullar får införas, inbegripet villkoret att de inte får införas
 tidigare än 60 dagar eller senare än nio månader efter det att ett förfarande
 har inletts. Kommissionen får under alla omständigheter endast införa sådana
 tullar för en period om fyra månader.
 ê 597/2009 skäl 14
 (anpassad)
 (12) Det är nödvändigt att närmare
 ange förfaranden för godtagande av åtaganden som undanröjer eller uppväger
 utjämningsbara subventioner och skada i stället för att införa provisoriska
 eller slutgiltiga tullar. Det är även lämpligt att Ö föreskriva om Õ konsekvenserna av
 överträdelse eller återtagande av ett åtagande och att föreskriva att
 provisoriska tullar kan införas vid misstanke om överträdelse eller när
 ytterligare undersökningar är nödvändiga för att komplettera
 undersökningsresultaten. När ett åtagande godkänns bör det tillses att det
 föreslagna åtagandet och dess genomförande inte medför någon
 konkurrensbegränsning.
 ê 597/2009 skäl 15
 (13) Det anses lämpligt att göra
 det möjligt att återta ett åtagande och införa tullen genom en enda rättsakt.
 Det är också nödvändigt att se till att förfarandet för återtagande avslutas
 inom en tidsfrist på normalt sex månader och under alla omständigheter högst
 nio månader, så att det kan tillses att de åtgärder som gäller efterlevs.
 ê 597/2009 skäl 16
 (14) Det är nödvändigt att
 föreskriva att ett förfarande normalt, oberoende av om slutgiltiga åtgärder
 vidtas eller inte, ska avslutas inom 12 månader eller senast inom 13 månader
 efter det att undersökningen inleddes.
 ê 597/2009 skäl 17
 (anpassad)
 (15) En undersökning eller ett
 förfarande bör avslutas om subventionsbeloppet är försumbart, i synnerhet när
 det är fråga om import av varor med ursprung i utvecklingsländer, om den
 subventionerade importens volym eller skadan anses vara negligerbar, och dessa
 begrepp bör definieras. Om åtgärder ska vidtas är det nödvändigt att föreskriva
 att undersökningen ska avslutas och att ange att åtgärderna bör ligga på en
 nivå som understiger beloppet för den utjämningsbara subventionen, om en sådan
 lägre nivå är tillräcklig för att undanröja skadan. Om stickprov ska tas är det
 nödvändigt att närmare Ö ange Õ en metod för
 beräkning av tullarnas belopp.
 ê 597/2009 skäl 18
 (16) Det är nödvändigt att
 föreskriva ett retroaktivt uttag av provisoriska tullar om detta bedöms vara
 lämpligt och att närmare ange de omständigheter som kan leda till att tullar
 tillämpas retroaktivt för att undvika att effekten av de slutgiltiga åtgärder
 som ska tillämpas omintetgörs. Det är även nödvändigt att föreskriva att tull
 kan tas ut retroaktivt vid överträdelse eller återtagande av åtaganden.
 ê 597/2009 skäl 19
 (anpassad)
 (17) Det är nödvändigt att
 föreskriva att åtgärderna ska upphöra att gälla efter fem år om inte en översyn
 visar att de bör behållas. När tillräckliga bevis för ändrade förhållanden har
 lagts fram är det även nödvändigt att möjliggöra interimsöversyn eller
 undersökningar för att avgöra om det är berättigat att betala tillbaka
 utjämningstullar.
 ê 597/2009 skäl 20
 (18) Trots att subventionsavtalet inte
 innehåller bestämmelser om kringgående av utjämningsåtgärder finns det en
 möjlighet att kringgå dessa på ett sätt som liknar men inte är identiskt med
 kringgående av antidumpningsåtgärder. Det förefaller således lämpligt att i
 denna förordning införa bestämmelser som syftar till att motverka kringgående.
 ê 597/2009 skäl 21
 (anpassad)
 (19) Det är Ö lämpligt Õ att klargöra vilka
 parter som har rätt att begära att en undersökning avseende kringgående ska
 inledas.
 ê 597/2009 skäl 22
 (anpassad)
 (20) Det är också Ö lämpligt Õ att klargöra vilka
 bruk som utgör kringgående av gällande åtgärder. Kringgående kan ske antingen
 inom eller utanför Ö unionen Õ. Följaktligen bör
 det föreskrivas att den befrielse från de utvidgade tullarna som får beviljas
 importörer även ska kunna beviljas exportörer när tullar Ö tillämpas Õ i syfte att motverka
 sådant kringgående som sker utanför Ö unionen Õ.
 ê 597/2009 skäl 23
 (21) Det är viktigt att tillåta att
 utjämningsåtgärderna tillfälligt upphävs om det inträder sådana tillfälliga
 förändringar i marknadsförhållandena som gör att åtgärderna tillfälligtvis inte
 är ändamålsenliga.
 ê 597/2009 skäl 24
 (22) Det är nödvändigt att
 föreskriva att sådan import som är föremål för undersökning ska kunna
 registreras vid importtillfället för att åtgärder mot denna import ska kunna
 vidtas senare.
 ê 597/2009 skäl 25
 (23) För att säkerställa att
 åtgärderna genomförs på ett riktigt sätt måste medlemsstaterna övervaka och
 till kommissionen avge rapporter rörande importen av de produkter som är
 föremål för undersökning eller åtgärder och rörande de tullbelopp som tas ut i
 enlighet med denna förordning. Det är dessutom nödvändigt att införa en
 möjlighet för kommissionen att begära att medlemsstaterna – med
 förbehåll för att sekretessbestämmelserna iakttas – lämnar uppgifter
 som kan användas för övervakning av prisåtaganden och kontroll av de gällande
 åtgärdernas verkningsgrad.
 ê 597/2009 skäl 27
 (anpassad)
 (24) Ö Det är
 tillrådligt att föreskriva kontrollbesök för att kontrollera de uppgifter som
 lämnats om utjämningsbara subventioner och skada. Dessa besök bör dock ske på
 villkor att korrekt besvarade frågeformulär har mottagits. Õ
 ê 597/2009 skäl 28
 (25) För att undersökningarna ska
 kunna slutföras inom utsatt tid är det väsentligt att stickprov tas om antalet
 parter eller transaktioner är stort.
 ê 597/2009 skäl 29
 (26) När parter inte samarbetar på
 ett tillfredsställande sätt är det nödvändigt att föreskriva att andra
 uppgifter kan användas för att utreda de faktiska omständigheterna samt att
 dessa uppgifter kan vara mindre gynnsamma för parterna än om de hade
 samarbetat.
 ê 597/2009 skäl 30
 (anpassad)
 (27) Bestämmelser bör Ö finnas Õ om behandling av
 konfidentiella uppgifter så att affärs- eller statshemligheter inte röjs.
 ê 597/2009 skäl 31
 (anpassad)
 (28) Det är Ö väsentligt Õ att föreskriva att
 de parter som Ö uppfyller
 villkoren för detta Õ ska informeras om de
 viktigaste omständigheterna och övervägandena på ett Ö korrekt Õ sätt och att detta, med
 beaktande av beslutsgången Ö i unionen, Õ ska ske inom en
 tidsfrist som gör det möjligt för Ö dem Õ att bevaka sina
 intressen.
 ê 597/2009 32
 (anpassad)
 (29) Ö Det är lämpligt
 att föreskriva ett förvaltningssystem genom vilket argument kan framföras för
 huruvida åtgärder ligger i unionens intresse, inbegripet konsumenternas
 intresse, och att fastställa tidsfrister inom vilka sådana uppgifter ska lämnas
 samt de berörda parternas rätt att få ta del av uppgifter. Õ
 ê 597/2009 skäl 33
 (anpassad) (anpassad)
 (30) Vid tillämpning av reglerna i
 subventionsavtalet är det, för att upprätthålla den jämvikt mellan rättigheter
 och skyldigheter som eftersträvats i det avtalet, väsentligt att Ö unionen Õ beaktar sina större
 handelsparters tolkning av dessa Ö rättigheter och
 skyldigheter Õ, såsom denna
 avspeglas i lagstiftning eller praxis.
 ê 37/2014 artikel
 1 och bilaga punkt 18 (anpassad)
 (31) För genomförandet av denna
 förordning Ö krävs det Õ enhetliga villkor
 för antagande av provisoriska och slutgiltiga tullar och för avslutande av en
 undersökning utan åtgärder. Dessa åtgärder bör antas av kommissionen i enlighet
 med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011[8].
 (32) Det rådgivande förfarandet bör
 användas för antagande av provisoriska åtgärder med hänsyn till dessa åtgärders
 effekter och deras logiska placering i tiden i förhållande till antagandet av
 slutgiltiga åtgärder. Det bör också användas för godtagande av åtaganden,
 inledande eller uteblivet inledande av översyn när åtgärderna upphör att gälla,
 tillfälligt upphävande av åtgärder, utvidgning av det tillfälliga upphävandet
 av åtgärder och återinförande av åtgärder, med hänsyn till dessa åtgärders
 effekter jämfört med de slutgiltiga åtgärdernas effekter. Om ett dröjsmål med
 att införa åtgärder skulle orsaka skada som är svår att avhjälpa, måste
 kommissionen ges befogenhet att anta provisoriska åtgärder med omedelbar
 verkan.
 ê 597/2009 (anpassad)
 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
 Artikel 1
 Principer
 1. En utjämningstull får införas för att
 kompensera för en subvention som direkt eller indirekt har beviljats för
 tillverkning, export eller transport av en produkt vars övergång till fri
 omsättning inom Ö unionen Õ vållar skada.
 2. Trots vad som sägs i punkt 1 ska produkter
 som inte importeras direkt från ursprungslandet utan exporteras till Ö unionen Õ via ett
 mellanliggande land fullt ut omfattas av bestämmelserna i denna förordning och
 transaktionen eller transaktionerna ska, i tillämpliga fall, anses ha utförts
 mellan ursprungslandet och Ö unionen Õ.
 Artikel 2
 Definitioner
 I denna förordning avses med
 a) subventionerad produkt: en produkt för vilken en
 utjämningsbar subvention har beviljats enligt vad som avses i Ö artiklarna 3 och 4 Õ. En sådan subvention kan beviljas av de
 offentliga myndigheterna antingen i den importerade produktens ursprungsland
 eller i ett mellanliggande land från vilket produkten exporteras till Ö unionen Õ, i denna förordning kallat exportlandet,
 b) offentliga
 myndigheter: offentliga organ inom ursprungslandets eller exportlandets
 territorium,
 c) likadan
 produkt: en produkt som är identisk med, det vill säga i alla avseenden likadan
 som, den ifrågavarande produkten, eller, i avsaknad av en sådan produkt, en
 annan produkt som har egenskaper som i hög grad liknar den berörda produktens
 egenskaper även om den inte i alla avseenden är likadan,
 d) skada: väsentlig
 skada för Ö unionsindustrin Õ, risk för väsentlig skada för Ö unionsindustrin Õ, eller avsevärd försening vid upprättande av
 en Ö unionsindustri Õ, om inte annat anges, och begreppet ska
 tolkas i enlighet med bestämmelserna i artikel 8.
 Artikel 3
 Definition av en subvention
 En subvention ska anses föreligga om
 1. a) ett finansiellt bidrag
 från de offentliga myndigheterna i ursprungslandet eller exportlandet
 förekommer, det vill säga när
 i) ett offentligt förfarande innebär en direkt
 överföring av medel (t.ex. genom bidrag, lån och kapitaltillskott), eller
 en möjlig direkt överföring av medel eller förpliktelser (t.ex. lånegarantier),
 ii) offentliga intäkter som normalt sett
 skulle tas ut inte drivs in eller efterskänks (t.ex. i fall av skattemässiga
 incitament såsom skattereduktioner); i detta fall ska befrielse för en
 exporterad produkt från tullar eller skatter som tas ut för en likadan produkt
 som är avsedd för inhemsk konsumtion, eller återbetalning av sådana tullar
 eller skatter till belopp som inte överstiger de belopp som ska utgå, inte
 betraktas som en subvention, under förutsättning att en sådan befrielse beviljas
 i enlighet med bestämmelserna i bilagorna I, II och III,
 iii) offentliga myndigheter tillhandahåller
 andra varor eller tjänster än sådana som rör allmän infrastruktur, eller köper
 varor,
 iv) de offentliga myndigheterna
 –
 gör utbetalningar via en fond, eller
 –
 ålägger ett privat organ att utföra en eller flera
 av de funktioner som räknas upp i leden i, ii och iii och som normalt ligger
 inom deras kompetens och rent faktiskt inte skiljer sig från de offentliga
 myndigheternas normala praxis,
 eller
 b) det förekommer någon annan form av
 inkomst- eller prisstöd i enlighet med artikel XVI i GATT 1994, och
 2. en förmån därmed beviljas.
 Artikel 4
 Utjämningsbara subventioner
 1. Subventioner ska vara föremål för
 utjämningsåtgärder endast om de är selektiva i enlighet med vad som avses i
 punkterna 2, 3 och 4.
 2. För att avgöra om en subvention är
 selektivt riktad till ett företag eller en industri eller en grupp av företag
 eller industrier, nedan kallade vissa företag, som ligger under den
 beviljande myndighetens behörighet, ska följande principer tillämpas:
 a) Om den myndighet som beviljar
 subventionen eller den tillämpliga lagstiftningen uttryckligen begränsar
 subventionen till att avse vissa företag, ska subventionen anses vara selektiv.
 b) Om den myndighet som beviljar subventionen
 eller den tillämpliga lagstiftningen fastställer objektiva kriterier eller
 villkor som avgör rätten till och storleken av en subvention, ska selektivitet
 inte anses föreligga under förutsättning att alla som uppfyller kraven för
 subventionen också automatiskt får den och att de nämnda kriterierna iakttas
 och villkoren följs strikt.
 c) Om det finns anledning att anta att
 en subvention i själva verket är selektiv, trots att en tillämpning av
 principerna under leden a och b visar motsatsen, får även andra faktorer
 beaktas. Sådana faktorer är att ett begränsat antal företag utnyttjar ett
 subventionsprogram, att vissa företag dominerar vad gäller utnyttjandet av ett
 subventionsprogram, att vissa företag får oproportionerligt stora subventioner
 samt det sätt på vilket den myndighet som beviljar subventionen har utövat sina
 skönsmässiga befogenheter när den beslutar att bevilja en subvention. I detta
 sammanhang ska särskilt beaktas uppgifter om hur ofta ansökningar om
 subventioner har avslagits eller godkänts och skälen för dessa beslut.
 I led b avses med objektiva kriterier eller
 villkor sådana kriterier eller villkor som är neutrala, som inte gynnar
 vissa företag framför andra, och som är ekonomiska till sin karaktär och
 tillämpas generellt, exempelvis antalet anställda eller företagets storlek.
 Kriterierna och villkoren ska vara tydligt
 angivna i lag, annan författning eller andra offentliga handlingar så att de
 kan kontrolleras.
 Vid tillämpning av första stycket c ska hänsyn
 tas såväl till diversifieringsgraden i den ekonomiska verksamheten inom den
 beviljande myndighetens behörighet som till den tid som subventionsprogrammet
 har tillämpats.
 3. En subvention som är begränsad till att
 avse vissa företag inom ett bestämt geografiskt område som ligger under den
 beviljande myndighetens behörighet ska anses vara selektiv. Fastställande och
 ändringar av allmänt tillämpliga avgiftssatser av offentliga myndigheter på
 alla nivåer ska inte betraktas som en selektiv subvention enligt denna
 förordning.
 4. Oberoende av bestämmelserna i punkterna 2
 och 3 ska följande subventioner betraktas som selektiva:
 a) Subventioner som rättsligt eller
 faktiskt är knutna till exportresultat, ensamt eller som ett av flera villkor,
 inbegripet de exempel som räknas upp i bilaga I.
 b) Subventioner som är beroende av att
 inhemska produkter används framför importerade, oavsett om detta är det enda
 villkoret eller ett av flera villkor.
 För att uppnå de mål som anges i led a ska
 subventioner anses faktiskt knutna till exportresultat om omständigheterna
 visar att beviljandet av subventionen, även om denna rättsligt sett inte är
 knuten till exportresultatet, rent faktiskt är knutet till verklig eller
 förväntad export eller verkliga eller förväntade exportintäkter. Enbart det
 förhållandet att en subvention beviljas ett exportföretag ska inte i sig anses
 utgöra en exportsubvention i enlighet med denna bestämmelse.
 5. Alla beslut om selektivitet enligt
 bestämmelserna i denna artikel ska vara klart och tydligt underbyggda genom
 faktiska bevis.
 Artikel 5
 Beräkning av storleken på den
 utjämningsbara subventionen
 Storleken på utjämningsbara subventioner ska
 beräknas i förhållande till den förmån som mottagaren konstateras få under den
 tid som subventionsundersökningen avser. Normalt sett motsvaras denna tid av
 mottagarens senaste räkenskapsår, men den kan utgöras av varje annan period om
 minst sex månader som infaller före undersökningens början och för vilken det
 finns tillförlitliga ekonomiska och andra relevanta uppgifter.
 Artikel 6
 Beräkning av förmånen för mottagaren
 Vid beräkning av förmånen för mottagaren ska
 följande gälla:
 a) Offentligt tillskott av kapital till
 ett företag ska inte anses medföra någon förmån om inte investeringen får anses
 strida mot sedvanlig investeringspraxis, inbegripet tillhandahållande av
 riskkapital, bland privata investerare inom ursprungs- eller exportlandets
 territorium.
 b) Offentliga lån ska inte anses
 medföra en förmån om det inte finns någon skillnad mellan det belopp det
 lånande företaget betalar för det offentliga lånet och det belopp företaget
 skulle ha behövt betala för ett likvärdigt kommersiellt lån som det faktiskt
 skulle ha kunnat få på marknaden. I sådana fall ska förmånen anses utgöra
 skillnaden mellan dessa två belopp.
 c) Offentliga lånegarantier ska inte
 anses medföra en förmån om det inte finns någon skillnad mellan det belopp som
 det lånande företaget betalar för ett lån med offentlig lånegaranti och det
 belopp som företaget skulle behöva betala för ett jämförbart kommersiellt lån
 utan offentlig lånegaranti. I sådana fall ska förmånen anses utgöra skillnaden
 mellan dessa två belopp, justerad för att beakta eventuella skillnader i
 avgifter.
 d) Offentligt tillhandahållande av
 varor eller tjänster, eller offentliga köp av varor, ska inte anses innebära en
 förmån om inte tillhandahållandet har skett mot för låg ersättning eller köpet
 har skett mot för hög ersättning. Frågan om huruvida ersättningen är för hög
 eller för låg ska avgöras med beaktande av rådande marknadsvillkor för
 produkterna eller tjänsterna i fråga i det land som tillhandahåller eller köper
 dem, inbegripet pris, kvalitet, tillgänglighet, säljbarhet, transport och andra
 villkor för köpet eller försäljningen.
 Om det inte finns några sådana rådande
 marknadsvillkor för produkterna eller tjänsterna i fråga i det land som
 tillhandahåller eller köper dem, som kan användas som lämpliga riktmärken, ska
 en av följande bestämmelser tillämpas:
 i) De villkor som råder i landet i fråga
 ska justeras på grundval av de faktiska kostnader, priser och andra faktorer
 som är tillgängliga i det landet med hjälp av ett lämpligt belopp som avspeglar
 normala marknadsvillkor.
 ii) I tillämpliga fall ska de villkor
 användas som råder på marknaden i ett annat land eller på världsmarknaden och
 som är tillgängliga för mottagaren.
 Artikel 7
 Allmänna bestämmelser om beräkning
 1. Utjämningsbara subventioners storlek ska
 beräknas per enhet av den subventionerade produkt som exporteras till Ö unionen Õ.
 När detta belopp bestäms får följande avdrag
 göras från det sammanlagda subventionsbeloppet:
 a) Ansökningsavgifter eller andra
 kostnader som är nödvändiga för att bli berättigad till eller erhålla
 subventioner.
 b) Exportskatter, tullar eller andra
 avgifter som tas ut vid export av produkten till Ö unionen Õ med särskild avsikt
 att utjämna subventionen.
 Om en berörd part begär ett sådant avdrag
 åligger det honom att visa att denna begäran är berättigad.
 2. Om subventionen inte beviljas på grundval
 av framställda, producerade, exporterade eller transporterade kvantiteter ska
 den utjämningsbara subventionens storlek, allt efter omständigheterna,
 bestämmas genom att den sammanlagda subventionens värde fördelas i proportion
 till produktions-, försäljnings- eller exportvolymen av de ifrågavarande
 produkterna under perioden för subventionsundersökningen.
 3. Om subventionen kan knytas till förvärv
 eller framtida förvärv av fasta anläggningar ska den utjämningsbara
 subventionens storlek beräknas genom att subventionen fördelas över en period
 som motsvarar en normal avskrivningstid för sådana tillgångar i den
 ifrågavarande industrin.
 Det på så sätt beräknade beloppet, som kan
 hänföras till undersökningsperioden, inbegripet sådana belopp som rör fasta
 anläggningar som förvärvats före denna period, ska fördelas på det sätt som
 anges i punkt 2.
 Om tillgångarna inte är avskrivningsbara ska
 subventionen jämställas med ett räntefritt lån och behandlas i enlighet med
 artikel 6 b.
 4. Om subventionen inte kan knytas till
 förvärv av fasta anläggningar, ska storleken på den fördel som erhålls under
 undersökningsperioden i princip hänföras till denna period och fördelas i
 enlighet med punkt 2, om det inte på grund av särskilda omständigheter finns
 anledning att hänföra den till en annan period.
 Artikel 8
 Fastställande av skada
 1. Skada ska fastställas på grundval av
 faktiska bevis och fastställelsen ska omfatta en objektiv granskning av
 a) den subventionerade importens volym
 och effekter på Ö unionsmarknadens Õ priser för likadana
 produkter, och
 b) denna imports inverkan på Ö unionsindustrin Õ.
 2. Såvitt avser den subventionerade importens
 volym ska en undersökning göras av huruvida en betydande ökning av
 subventionerad import ägt rum antingen i absoluta tal eller i förhållande till
 produktion eller konsumtion i Ö unionen Õ. Såvitt avser den
 subventionerade importens effekter på priserna ska en undersökning även göras
 av om huruvida betydande prisunderskridanden skett för de subventionerade
 importprodukterna i förhållande till en likadan, av Ö unionsindustrin Õ framställd, produkt
 eller om denna import på något annat sätt får till följd att priserna sänks
 väsentligt eller till att väsentliga prisökningar som annars skulle ha ägt rum
 förhindras. Varken en enskild faktor eller flera av dessa faktorer behöver
 nödvändigtvis vara avgörande.
 3. Om en undersökning avseende utjämningstull
 samtidigt avser en produkt från mer än ett land samtidigt, ska en samlad
 bedömning av verkningarna av denna import göras endast om det fastställs att
 a) de utjämningsbara subventionernas
 storlek i förhållande till importen från varje enskilt land överstiger
 tröskelvärdet enligt vad som avses i artikel 14.5 och volymen på importen från
 varje enskilt land inte är negligerbar, samt
 b) det är lämpligt att göra en samlad
 bedömning av verkningarna av denna import under beaktande av de
 konkurrensvillkor som råder mellan de importerade produkterna och de
 konkurrensvillkor som råder mellan de importerade produkterna och den likadana Ö unionsprodukten Õ.
 4. Granskningen av den subventionerade
 importens inverkan på den berörda Ö unionsindustrin Õ ska innefatta en
 utvärdering av alla relevanta ekonomiska faktorer och förhållanden som påverkar
 industrins situation, inbegripet den omständigheten att en industri ännu inte
 har återhämtat sig från effekterna av tidigare subventionering eller dumpning,
 de utjämningsbara subventionernas storlek, faktisk och möjlig nedgång i
 försäljning, vinst, illverkningsvolym, marknadsandel, produktivitet,
 investeringsavkastning, kapacitetsutnyttjande, faktorer som påverkar priserna
 inom Ö unionen Õ, faktiska och
 möjliga negativa effekter på likviditetsflödet, lagerhållning, sysselsättning,
 löner, tillväxt och förmåga att anskaffa kapital eller investeringsmedel och,
 såvitt avser jordbruket, om ianspråktagandet av de offentliga stödprogrammen
 har ökat. Denna uppräkning är inte uttömmande och varken en enskild faktor
 eller flera av dessa faktorer behöver nödvändigtvis vara avgörande.
 5. Med hjälp av de relevanta bevis som
 framläggs med avseende på punkt 1 ska det visas att den subventionerade
 importen vållar skada. Detta innebär särskilt att det ska visas att den volym
 och/eller de prisnivåer som avses i punkt 2 påverkar Ö unionsindustrin Õ på sätt som anges i
 punkt 4 och att denna påverkan är så omfattande att den kan betraktas som
 väsentlig.
 6. Andra kända faktorer än den subventionerade
 importen som samtidigt med denna skadar Ö unionsindustrin Õ ska också granskas
 för att den skada som vållas av dessa faktorer inte ska tillskrivas den
 subventionerade importen enligt punkt 5. Faktorer som i detta sammanhang kan
 betraktas som relevanta är bland annat volymen och priserna på den icke
 subventionerade importen, minskad efterfrågan eller förändringar i
 konsumtionsmönstren, restriktiva handelsbruk som tillämpas av producenterna i
 tredjeland och i Ö unionsländer Õ, konkurrens mellan
 dessa producenter, den tekniska utvecklingen samt Ö unionsindustrins Õ exportresultat och
 produktivitet.
 7. Den subventionerade importens effekter ska
 utvärderas i förhållande till Ö unionsindustrins Õ produktion av den
 likadana produkten när tillgängliga uppgifter gör det möjligt att särskilja
 denna produktion på grundval av sådana kriterier som produktionsprocessen samt
 producenternas försäljning och vinst. Om produktionen inte på detta sätt kan
 särskiljas, ska den subventionerade importens effekter utvärderas genom
 granskning av produktionen av den minsta varugrupp eller produktserie som
 inbegriper den likadana produkten och för vilken nödvändiga uppgifter kan
 tillhandahållas.
 8. Ett fastställande av risk för väsentlig
 skada ska ske på grundval av fakta och inte endast påståenden, antaganden eller
 avlägsna möjligheter. Den förändring av förhållandena som skulle kunna skapa en
 situation där subventionen skulle vålla skada måste klart kunna förutses och
 vara nära förestående.
 För att fastställa om det föreligger risk för
 väsentlig skada ska följande faktorer beaktas:
 a) De ifrågavarande subventionernas art
 och de kommersiella effekter som dessa kan komma att få.
 b) En betydande ökningstakt för
 subventionerad import till Ö unionsmarknaden Õ som talar för att en
 väsentligt ökad import är sannolik.
 c) Tillräcklig och fritt tillgänglig
 kapacitet hos exportören eller en nära förestående, väsentlig ökning av denna
 kapacitet som talar för en väsentligt ökad subventionerad export till Ö unionen Õ, med beaktande av
 förekomsten av andra exportmarknader som skulle kunna ta emot ytterligare
 export.
 d) Om importen sker till priser som
 väsentligt skulle kunna sänka priserna eller hindra de prisökningar som annars
 skulle ha ägt rum och som sannolikt skulle öka efterfrågan på ytterligare
 import.
 e) Lagerhållningen av den undersökta
 produkten.
 Ingen av dessa faktorer i sig är nödvändigtvis
 en avgörande bedömningsgrund men de faktorer som beaktas måste tillsammans leda
 till slutsatsen att ytterligare subventionerad export är nära förestående och
 att väsentlig skada kommer att inträffa om inte skyddsåtgärder vidtas.
 Artikel 9
 Definition
 av Ö unionsindustri Õ
 1. Vid
 tillämpning av denna förordning ska med begreppet Ö unionsindustri Õ avses alla
 producenter inom Ö unionen Õ som tillverkar den
 likadana produkten eller de av dessa producenter vilkas sammanlagda
 tillverkning av produkten utgör en betydande del, enligt definitionen i artikel
 10.6, av Ö unionens Õ sammanlagda
 tillverkning av denna produkt, utom i följande fall:
 a) När producenterna står i ekonomisk
 intressegemenskap med exportörer eller importörer eller själva importerar den
 produkt som påstås vara subventionerad, får begreppet Ö unionsindustri Õ tolkas så att det
 avser de övriga producenterna.
 b) I undantagsfall får Ö unionens Õ territorium såvitt
 avser den ifrågavarande produktionen indelas i två eller flera konkurrerande
 marknader och producenterna inom varje marknad får betraktas som en separat
 industri om
 i) producenterna inom en sådan marknad
 säljer hela eller nästan hela sin tillverkning av den ifrågavarande produkten
 på denna marknad, och
 ii) efterfrågan på denna marknad inte i
 väsentlig omfattning tillgodoses av producenter av den ifrågavarande produkten
 som har sin verksamhet någon annanstans inom Ö unionen Õ.
 Under sådana omständigheter kan skada anses
 föreligga även då en större del av den sammanlagda Ö unionsindustrin Õ inte vållas någon
 skada, under förutsättning att den subventionerade importen är koncentrerad
 till en sådan isolerad marknad och att den subventionerade importen vållar de
 producenter som står för hela eller nästan hela produktionen inom den marknaden
 skada.
 2. Vid tillämpning av punkt 1 ska producenter
 anses stå i ekonomisk intressegemenskap med en exportör eller en importör
 endast om
 a) någon av dem direkt eller indirekt
 kontrollerar den andra, eller
 b) båda direkt eller indirekt
 kontrolleras av en tredje part, eller
 c) de tillsammans, direkt eller
 indirekt, kontrollerar en tredje part under förutsättning att det finns
 anledning att tro eller misstänka att detta förhållande är av sådan art att det
 gör att den berörda producenten uppträder på ett annat sätt än producenter som
 inte står i ekonomisk intressegemenskap på detta sätt.
 Vid tillämpning av denna punkt ska en
 producent anses kontrollera den andra om den förra rättsligt eller faktiskt kan
 inskränka eller påverka inriktningen av den senares verksamhet.
 3. När begreppet Ö unionsindustri Õ har tolkats som
 producenterna inom en viss region ska exportörerna eller de offentliga
 myndigheter som beviljar utjämningsbara subventioner ges tillfälle att erbjuda
 åtaganden för den berörda regionen enligt artikel 13. I sådana fall ska vid
 utvärdering av i vad mån åtgärderna ligger i Ö unionens Õ intresse särskilt
 avseende fästas vid regionens intressen. Om ett godtagbart åtagande inte görs
 omedelbart eller om de situationer som avses i artikel 13.9 och 13.10
 föreligger, får en provisorisk eller slutgiltig utjämningstull införas för Ö unionen Õ i dess helhet. I
 sådana fall kan tullarna, om detta är genomförbart, begränsas till att avse
 särskilda producenter eller exportörer.
 4. Bestämmelserna i artikel 8.7 är tillämpliga
 på denna artikel.
 Artikel 10
 Inledande av förfaranden
 1. Med undantag för punkt 8 ska en
 undersökning för att fastställa förekomst, grad och effekt av en påstådd
 subvention inledas när en fysisk eller juridisk person eller en sammanslutning
 som inte är juridisk person på Ö unionsindustrins Õ vägnar gör en
 skriftlig framställning.
 Framställningen kan göras till kommissionen
 eller en medlemsstat som ska vidarebefordra den till kommissionen. Kommissionen
 ska sända medlemsstaterna en kopia av varje framställning den tar emot.
 Framställningen ska anses gjord den första arbetsdagen efter det att den
 översändes till kommissionen med rekommenderat brev eller efter det att
 kommissionen skriftligen erkänt sig ha mottagit det.
 Om en medlemsstat utan att en framställning
 har gjorts förfogar över tillräckliga bevis för en subvention och en därav
 följande skada för Ö unionsindustrin
 Õ ska den omedelbart
 översända dessa bevis till kommissionen.
 2. En framställning enligt punkt 1 ska
 innehålla tillräckliga bevis om förekomsten av en utjämningsbar subvention
 (och, om möjligt, om dess belopp), skada och orsakssamband mellan den påstått
 subventionerade importen och den påstådda skadan. Framställningen ska innehålla
 sådana uppgifter som rimligen är tillgängliga för klaganden och som rör
 följande förhållanden:
 a) Klagandens identitet och en
 beskrivning av volymen och värdet på klagandens tillverkning inom Ö unionen Õ av den likadana
 produkten. Om en skriftlig framställning görs för Ö unionsindustrins Õ räkning ska i
 framställningen anges den industri för vars räkning den görs med hjälp av den
 förteckning över samtliga kända Ö unionsproducenter Õ av den likadana
 produkten (eller sammanslutningar av Ö unionsproducenter Õ av den likadana
 produkten), och, i möjligaste mån, uppgift om hur stor del av volymen och
 värdet på Ö unionens Õ tillverkning av den
 likadana produkten som dessa producenter står för.
 b) En fullständig beskrivning av den
 produkt som påstås vara subventionerad, namnen på ursprungs- eller
 exportlandet/länderna, varje känd exportörs eller utländsk producents identitet
 samt en förteckning över kända importörer av produkten i fråga.
 c) Bevis angående förekomsten,
 omfattningen och arten av subventionen i fråga samt bevis för att den är utjämningsbar.
 d) Hur volymen av den påstått
 subventionerade importen har utvecklats, denna imports inverkan på priset för
 den likadana produkten på Ö unionsmarknaden Õ och dess påverkan på
 Ö unionsindustrin Õ, enligt vad som
 framgår av relevanta faktorer och förhållanden som påverkar tillståndet inom
 denna bransch, t.ex. de som räknas upp i artikel 8.2 och 8.4.
 3. Kommissionen ska i möjligaste mån pröva
 riktigheten och tillförlitligheten hos de bevis som framläggs i framställningen
 för att fastställa om den är tillräcklig för att motivera att en undersökning
 inleds.
 4. En undersökning kan inledas för att avgöra
 om de påstådda subventionerna är selektiva enligt artikel 4.2 och 4.3.
 5. En undersökning kan även inledas angående
 åtgärder av det slag som räknas upp i bilaga IV, i den mån de inrymmer ett
 inslag av subvention i enlighet med artikel 3, i syfte att fastställa huruvida
 åtgärderna i fråga helt och hållet överensstämmer med bestämmelserna i den
 bilagan.
 6. En undersökning enligt punkt 1 ska endast
 inledas om det, på grundval av en granskning av i vilken grad Ö unionsproducenter Õ av en likadan
 produkt stöder eller motsätter sig framställningen, konstaterar att
 framställningen har gjorts av Ö unionsindustrin Õ eller på dess
 vägnar. Framställningen ska anses gjord av Ö unionsindustrin Õ eller på dess vägnar
 om den stöds av Ö unionsproducenter Õ vilkas sammanlagda
 produktion utgör mer än 50 % av den totala produktionen av den likadana
 produkten för den del av Ö unionsindustrin Õ som antingen
 uttrycker stöd för eller motsätter sig framställningen. Undersökningen ska dock
 inte inledas om de Ö unionsproducenter Õ som uttryckligen
 stöder framställningen tillsammans svarar för mindre än 25 % av Ö unionsindustrins Õ sammanlagda
 produktion av den likadana produkten.
 7. Om ett beslut inte redan har fattats om att
 en undersökning ska inledas, ska myndigheterna undvika att offentliggöra en
 ansökan om att en undersökning ska inledas. Kommissionen ska dock, så snart som
 möjligt efter det att en framställning som är vederbörligen underbyggd i
 enlighet med denna artikel har tagits emot och i alla händelser innan en
 undersökning inleds, underrätta det berörda ursprungs- eller exportlandet, som
 ska uppmanas att inleda samråd i syfte att klargöra situationen såvitt avser de
 frågor som avses i punkt 2 och för att uppnå en ömsesidigt tillfredsställande
 lösning.
 ê 37/2014 artikel
 1 och bilaga punkt 18.1
 8. Om kommissionen på grund av särskilda
 omständigheter beslutar att en undersökning ska inledas utan att en skriftlig
 framställning av denna innebörd har mottagits från en unionsindustri eller på
 dess vägnar, ska detta endast göras om den förfogar över tillräckliga bevis för
 förekomsten av en utjämningsbar subvention, en skada och ett orsakssamband
 enligt vad som anges i punkt 2. Kommissionen ska tillhandahålla medlemsstaterna
 information så snart den har fastställt att det finns ett behov av att inleda
 en sådan undersökning.
 ê 597/2009
 (anpassad)
 9. Bevis som rör subventioner och skada ska
 granskas samtidigt när beslut fattas om huruvida en undersökning ska inledas
 eller inte. En framställning ska avslås om de bevis som rör utjämningsbar
 subventionering eller skada inte räcker till för att motivera att förfarandet
 fortsätter. Förfaranden ska inte inledas mot länder vilkas import motsvarar en
 marknadsandel som är mindre än 1 %, om inte dessa länder tillsammans
 svarar för 3 % eller mer av Ö unionens Õ konsumtion.
 10. En framställning får återkallas innan
 undersökningen har inletts och ska då betraktas som icke ingiven.
 ê 37/2014 artikel
 1 och bilaga 18.2
 11. Om det klart framgår att det finns
 tillräckliga bevis fö. att motivera att ett förfarande inleds, ska kommissionen
 inleda förfarandet inom 45 dagar efter dagen då klagomålet lämnades in och
 offentliggöra ett tillkännagivande i Europeiska unionens officiella tidning.
 Om tillräckliga bevis inte har lagts fram, ska klaganden informeras om detta
 inom 45 dagar efter det att klagomålet lämnades in till kommissionen.
 Kommissionen ska, normalt inom 21 dagar från den dag då den mottog
 klagomålet, tillhandahålla medlemsstaterna information om sin analys av
 klagomålet.
 ê 597/2009
 (anpassad)
 12. Tillkännagivandet om att ett förfarande
 inleds ska innehålla ett meddelande om att en undersökning har inletts, uppgift
 om vilken produkt och vilka länder som berörs, en sammanfattning av den
 information som har mottagits och en föreskrift om att alla relevanta uppgifter
 ska lämnas till kommissionen.
 Vidare ska de tidsfrister anges inom vilka
 berörda parter ska ge sig till känna och skriftligen redogöra för sin
 ståndpunkt samt lämna uppgifter, om denna ståndpunkt och dessa uppgifter ska
 kunna beaktas vid undersökningen. I tillkännagivandet ska även anges den tid
 inom vilken berörda parter kan begära att bli hörda av kommissionen enligt
 artikel 11.5.
 13. Kommissionen ska underrätta de exportörer,
 importörer och intresseorganisationer för dessa som den vet är berörda samt
 ursprungs- och/eller exportlandet och klagandena om att förfarandet har inletts
 och ska, samtidigt som den ser till att skydda konfidentiella uppgifter,
 tillhandahålla de kända exportörerna och myndigheterna i ursprungs- och/eller
 exportlandet den fullständiga texten till den skriftliga framställning som
 avses i punkt 1 och, om de begär det, även förse de andra berörda parterna med
 texten. Om antalet berörda exportörer är särskilt stort behöver den
 fullständiga texten till framställningen endast tillställas myndigheterna i
 ursprungs- och/eller exportlandet eller den berörda branschorganisationen.
 14. En undersökning avseende utjämningstull
 ska inte hindra tullklarering.
 Artikel 11
 Undersökningen
 1. Sedan förfarandet har inletts ska
 kommissionen i samarbete med medlemsstaterna påbörja undersökningen på Ö unionsnivå Õ. Denna undersökning
 ska omfatta såväl subvention som skada och dessa företeelser ska undersökas
 samtidigt.
 För att undersökningsresultaten ska bli
 representativa ska en sådan undersökningsperiod väljas som i fråga om
 subvention normalt sett motsvarar den undersökningsperiod som anges i artikel
 5.
 Upplysningar avseende en period som infaller
 efter undersökningsperioden ska normalt inte beaktas.
 2. Parter som får sig frågeformulär tillsända
 i en undersökning om utjämningstull ska få minst 30 dagar för att besvara dem.
 Tidsfristen för exportörerna ska börja löpa den dag då de mottar
 frågeformuläret, vilket anses ha skett en vecka efter det att frågeformuläret
 sändes till exportörerna eller överlämnades till den behöriga diplomatiska representanten
 för ursprungs- och/eller exportlandet. Med beaktande av de tidsfrister som
 gäller för undersökningen kan en förlängning av trettiodagarsfristen medges
 under förutsättning att parten anför goda skäl härför, i form av särskilda
 omständigheter.
 3. Kommissionen kan begära att medlemsstaterna
 förser den med uppgifter och medlemsstaterna ska i ett sådant fall vidta
 nödvändiga åtgärder för att efterkomma en sådan begäran.
 De ska sända kommissionen de begärda
 uppgifterna tillsammans med resultaten av alla inspektioner, kontroller eller
 undersökningar som utförs.
 Om dessa uppgifter är av allmänt intresse
 eller om en medlemsstat begär det ska kommissionen översända dem till
 medlemsstaterna, såvida de inte är konfidentiella, i vilket senare fall en
 icke-konfidentiell sammanfattning ska översändas.
 4. Kommissionen kan begära att en medlemsstat
 ska utföra alla nödvändiga inspektioner och kontroller, särskilt hos
 importörer, köpmän och Ö unionsproducenter Õ, och att den ska
 utföra undersökningar i tredjeland, under förutsättning att de berörda
 företagen ger sitt samtycke och att de offentliga myndigheterna i landet i
 fråga har blivit officiellt underrättade och inte gör några invändningar.
 Medlemsstaterna ska vidta alla nödvändiga åtgärder
 för att efterkomma en sådan begäran från kommissionen.
 Om kommissionen eller en medlemsstat begär
 det, får tjänstemän från kommissionen biträda medlemsstaternas tjänstemän när
 dessa utför sina uppgifter.
 5. De berörda parter som har givit sig till känna
 enligt artikel 10.12 andra stycket ska höras om de har lämnat en skriftlig
 begäran härom inom den tidsfrist som bestämdes i tillkännagivandet i Europeiska
 unionens officiella tidning och därvid visat att de verkligen är berörda
 parter som kan komma att påverkas av resultatet av förfarandet och att det
 finns särskilda skäl att höra dem.
 6. De importörer, exportörer och klagande som
 har givit sig till känna enligt artikel 10.12 andra stycket samt de offentliga
 myndigheterna i ursprungs- och/eller exportlandet, ska om de begär det beredas
 tillfälle att möta parter som har motstridiga intressen så att motsatta
 ståndpunkter kan redovisas.
 Därvid ska hänsyn tas till behovet av att
 skydda konfidentiella uppgifter och till parternas intressen.
 Ingen av parterna ska vara skyldig att delta i
 ett sådant möte, och en parts frånvaro ska inte skada hans sak.
 Muntliga uppgifter som lämnas enligt denna
 punkt ska beaktas av kommissionen om de senare bekräftas skriftligen.
 7. Klagandena, de offentliga myndigheterna i
 ursprungs- och/eller exportlandet, importörerna och exportörerna och deras
 intresseorganisationer, användarna och de konsumentorganisationer som har givit
 sig till känna enligt artikel 10.12 andra stycket, kan om de skriftligen begär
 det, få ta del av alla de uppgifter som någon av de parter som berörs av
 undersökningen har försett kommissionen med, förutom handlingar som har
 upprättats av Ö unionens Õ eller
 medlemsstaternas myndigheter, under förutsättning att dessa uppgifter är relevanta
 för att försvara deras intressen och inte är konfidentiella i den mening som
 avses i artikel 29 och att de används i undersökningen.
 Dessa parter får bemöta uppgifterna, och deras
 synpunkter ska beaktas i den mån de är tillräckligt väl underbyggda.
 8. Utom under de omständigheter som avses i
 artikel 28 ska riktigheten i de uppgifter som lämnas av berörda parter och som
 läggs till grund för de avgöranden som träffas i möjligaste mån kontrolleras.
 9. I fråga om förfaranden som inleds enligt
 artikel 10.11 ska en undersökning om möjligt avslutas inom en tid av ett år.
 Sådana undersökningar ska under alla omständigheter avslutas inom en tid av 13
 månader efter det att de inletts och detta ska, såvitt avser åtaganden, ske i
 överensstämmelse med det undersökningsresultat som antas enligt artikel 13
 eller, såvitt avser slutgiltiga åtgärder, i överensstämmelse med det
 undersökningsresultat som antas enligt artikel 15.
 10. Under hela den tid som undersökningen
 pågår ska kommissionen ge ursprungs- och/eller exportlandet rimliga möjligheter
 att fortsätta att samråda i syfte att klargöra den faktiska situationen och
 uppnå en ömsesidigt tillfredsställande lösning.
 Artikel 12
 Provisoriska åtgärder
 1. Provisoriska tullar kan införas om
 a) en undersökning har inletts enligt
 artikel 10,
 ê 37/2014 artikel
 1 och bilaga punkt 18.3
 b) ett tillkännagivande härav har skett
 och berörda parter har givits en tillräcklig möjlighet att lämna uppgifter och
 att yttra sig i enlighet med artikel 10.12 andra stycket,
 ê 597/2009
 (anpassad)
 c) det preliminärt har fastställts att
 den importerade produkten är föremål för utjämningsbara subventioner och att
 detta leder till skada för Ö unionsindustrin Õ, och
 d) Ö unionsintresset Õ kräver att en åtgärd
 vidtas för att hindra sådan skada.
 De provisoriska tullarna ska införas tidigast
 60 dagar och senast nio månader från den dag då förfarandet inleddes.
 Den provisoriska utjämningstullens belopp får
 inte vara högre än det sammanlagda beloppet av den provisoriskt fastställda
 utjämningsbara subventionen men det bör vara lägre än detta om en sådan lägre
 tull räcker till för att hindra skadan för Ö unionsindustrin Õ.
 2. En säkerhet ska ställas för de provisoriska
 tullarna, och de ifrågavarande produkternas övergång till fri omsättning inom Ö unionen Õ ska förutsätta att
 en sådan säkerhet ställs.
 ê 37/2014 artikel
 1 och bilaga punkt 18.3
 3. Kommissionen ska vidta provisoriska
 åtgärder i enlighet med det förfarande som avses i artikel 25.4.
 ê 597/2009
 4. Om en medlemsstat begär att kommissionen
 omedelbart ska ingripa och om villkoren i punkt 1 första och andra styckena är
 uppfyllda, ska kommissionen inom en tid av högst fem arbetsdagar efter att ha
 mottagit denna begäran besluta om huruvida en provisorisk utjämningstull ska
 införas.
 5. Provisoriska utjämningstullar ska införas
 för en tid av högst fyra månader.
 Artikel 13
 Åtaganden
 ê 37/2014 artikel
 1 och bilaga punkt 18.4
 1. Under förutsättning att det preliminärt har
 fastställts att subventioner och skada föreligger, får kommissionen i enlighet
 med det rådgivande förfarande som avses i artikel 25.2 godta ett
 tillfredsställande, frivilligt åtagande med innebörden att
 a) ursprungs- och/eller exportlandet
 går med på att undanröja eller begränsa subventionen eller att vidta andra
 åtgärder med avseende på dess verkningar, eller
 b) exportören åtar sig att revidera
 sina priser eller att upphöra med export till området i fråga av produkter som
 är föremål för utjämningsbara subventioner, så att kommissionen är övertygad om
 att subventionernas skadliga verkan därigenom undanröjs.
 I sådana fall ska, under den tid åtagandena är
 i kraft, de provisoriska tullar som införts av kommissionen i enlighet med
 artikel 12.3 och de slutgiltiga tullar som införts i enlighet med artikel 15.1
 inte tillämpas på import av den berörda produkten när den tillverkas av de
 företag som anges i kommissionens beslut om godtagande av åtaganden och i
 eventuella ändringar av detta.
 Prishöjningarna i enlighet med sådana
 åtaganden får inte vara större än vad som krävs för att kompensera för den
 ifrågavarande utjämningsbara subventionen, och de bör vara lägre än den utjämningsbara
 subventionens belopp om sådana prishöjningar skulle vara tillräckliga för att
 undanröja skadan för unionsindustrin.
 ê 597/2009
 2. Kommissionen kan föreslå åtaganden, men det
 föreligger ingen skyldighet för ett land eller en exportör att göra ett sådant
 åtagande. Det förhållandet att ett land eller en exportör inte erbjuder sig att
 göra ett sådant åtagande eller inte godtar en uppmaning att göra det ska inte
 på något sätt påverka bedömningen av ärendet.
 Det kan dock fastställas att det är troligare
 att hot om skada kommer att förverkligas om den subventionerade importen
 fortsätter. Åtaganden ska inte begäras eller godtas från länder eller
 exportörer annat än om det provisoriskt har fastställts att subvention och
 därav följande skada föreligger.
 Endast i undantagsfall får åtaganden erbjudas
 senare än vid utgången av den period under vilken uppgifter kan lämnas enligt
 artikel 30.5.
 3. Åtaganden som erbjudits behöver inte
 nödvändigtvis godtas om de bedöms som orealistiska, till exempel om antalet
 faktiska eller möjliga exportörer är alltför stort eller av andra skäl,
 inbegripet skäl av allmänpolitisk karaktär. Den berörde exportören och/eller
 det berörda ursprungs- och/eller exportlandet kan informeras om skälen för att
 föreslå att ett erbjudet åtagande ska avslås och få tillfälle att yttra sig.
 Skälen för avslaget ska anges i det slutgiltiga beslutet.
 4. De parter som erbjuder ett åtagande är
 skyldiga att tillhandahålla en icke-konfidentiell version av åtagandet så att
 de parter som berörs av undersökningen kan få tillgång till det.
 ê 37/2014 artikel
 1 och bilaga punkt 18.4
 5. Om ett åtagande godtas, ska undersökningen
 avslutas. Kommissionen ska avsluta undersökningen i enlighet med det
 granskningsförfarande som avses i artikel 25.3.
 ê 597/2009
 è1 37/2014
 artikel 1 och bilaga punkt 18.4
 6. Om ett åtagande godtas ska undersökningen
 angående subventioner och skada normalt fullföljas. Om det i ett sådant fall
 fastställs att subventioner och skada inte föreligger, ska åtagandet
 automatiskt upphöra att gälla utom i de fall då ett sådant
 undersökningsresultat i stor utsträckning beror på förekomsten av ett åtagande.
 I sådana fall kan det begäras att åtagandet ska bibehållas under skälig tid.
 Om det konstateras att subventioner och skada
 föreligger, ska åtagandet fortsätta att gälla i enlighet med uppställda villkor
 och bestämmelserna i denna förordning.
 7. Kommissionen ska kräva att varje land eller
 exportör vars åtagande godtagits regelbundet tillhandahåller uppgifter om
 åtagandets fullgörande och tillåter kontroll av relevanta uppgifter. Om dessa
 krav inte uppfylls ska detta betraktas som en överträdelse av åtagandet.
 8. Om åtaganden från vissa exportörer godtas
 medan en undersökning pågår ska de, med avseende på artiklarna 18, 19, 20 och
 22, anses börja gälla från och med den dag då undersökningen avslutas för
 ursprungs- och/eller exportlandet i fråga.
 è1 9.
 Om en part i ett åtagande bryter mot eller återtar åtagandet, eller om
 kommissionen återtar sitt godtagande av ett åtagande, ska godtagandet av
 åtagandet återtas av kommissionen i förekommande fall och ska den provisoriska
 tull som införts av kommissionen i enlighet med artikel 12 eller den
 slutgiltiga tull som införts i enlighet med artikel 15.1 tillämpas, under
 förutsättning att den berörda exportören eller det berörda ursprungs- och/eller
 exportlandet har getts tillfälle att lämna synpunkter, utom i de fall där
 exportören eller landet i fråga har återtagit sitt åtagande. Kommissionen ska
 tillhandahålla medlemsstaterna information när den har beslutat att återta
 åtagandet. ç
 Alla berörda parter eller medlemsstater får
 lämna uppgifter som innehåller tillräcklig bevisning för att ett åtagande
 brutits. Den påföljande bedömningen av huruvida åtagandet brutits eller inte
 ska normalt slutföras inom sex månader och under inga omständigheter senare än
 nio månader efter det att en välgrundad begäran ingivits.
 Kommissionen får begära att medlemsstaternas
 behöriga myndigheter bistår vid övervakningen av åtaganden
 ê 37/2014 artikel
 1 och bilaga punkt 18.4
 10. En preliminär tull får införas enligt
 artikel 12 på grundval av de mest tillförlitliga uppgifter som finns
 tillgängliga, om det finns anledning att tro att ett åtagande har brutits,
 eller vid överträdelse av eller återtagande av ett åtagande, om den
 undersökning som ledde till åtagandet inte har avslutats.
 ê 597/2009
 (anpassad)
 Artikel 14
 Avslutande utan åtgärder
 1. Om klagomålet återkallas kan förfarandet
 avslutas såvida inte ett sådant avslutande skulle strida mot Ö unionsintresset Õ.
 ê 37/2014 artikel
 1 och bilaga punkt 18.5
 2. Om skyddsåtgärder inte är nödvändiga, ska
 undersökningen eller förfarandet avslutas. Kommissionen ska avsluta
 undersökningen i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel
 25.3.
 ê 597/2009
 (anpassad)
 è1 37/2014
 artikel 1 och bilaga punkt 18.6
 3. Förfarandet ska omedelbart avslutas om det
 konstateras att de utjämningsbara subventionernas storlek är försumbara enligt
 punkt 5 eller den faktiska eller potentiella subventionerade importens volym,
 eller skadan, är negligerbar.
 4. För ett förfarande som inleds i enlighet
 med artikel 10.11 ska skada normalt anses negligerbar när importens
 marknadsandel understiger procentsatserna enligt artikel 10.9. Såvitt avser
 undersökningar av import från utvecklingsländer ska den subventionerade
 importens volym betraktas som negligerbar om den utgör mindre än 4 % av
 den sammanlagda importen av likadana varor till Ö unionen Õ, under förutsättning
 att importen från de utvecklingsländer, vilkas enskilda andelar av den
 sammanlagda importen utgör mindre än 4 %, tillsammans inte utgör mer än
 9 % av den sammanlagda importen av den likadana produkten till Ö unionen Õ.
 5. En utjämningsbar subventions storlek ska
 anses vara försumbar om den värdemässigt understiger 1 %, med undantag för
 undersökningar av import med ursprung i utvecklingsländer där gränsen för att
 värdet ska anses försumbart ska vara 2 %, förutsatt att det endast är
 undersökningen som ska avslutas när den utjämningsbara subventionens storlek
 understiger tröskelvärdet för enskilda exportörer och att exportörerna även
 fortsättningsvis ska omfattas av förfarandet och kan bli föremål för en
 undersökning inom ramen för en översyn som utförs för det berörda landet i
 enlighet med artiklarna 18 och 19.
 Artikel 15
 Införande av slutgiltiga tullar
 è1 1.
 Om det av de faktiska omständigheter som slutgiltigt konstaterats framgår att
 utjämningsbara subventioner och därav följande skada föreligger och att
 unionens intresse kräver ett ingripande i enlighet med artikel 31, ska
 kommissionen införa en slutgiltig utjämningstull i enlighet med det
 granskningsförfarande som avses i artikel 25.3. Om provisoriska tullar är i
 kraft, ska kommissionen inleda detta förfarande senast en månad innan dessa
 tullar upphör att gälla. ç
 ê 597/2009 (anpassad)
 è1 37/2014
 artikel 1 och bilaga punkt 18.7
 Några åtgärder ska inte införas om
 subventionen eller subventionerna dras tillbaka eller om det visas att
 subventionerna inte längre medför en förmån för de berörda exportörerna.
 Beloppet för utjämningstullen får inte
 överstiga det fastställda beloppet för utjämningsbara subventioner och bör
 understiga det sammanlagda utjämningsbara subventionsbeloppet om en sådan lägre
 tull är tillräcklig för att undanröja skadan för Ö unionsindustrin Õ.
 2. En utjämningstull ska på ett
 icke-diskriminerande sätt och med ett i varje enskilt fall lämpligt belopp
 införas på import av en produkt, oavsett var den kommer ifrån, om det
 konstateras att importen gynnas av en utjämningsbar subvention och vållar
 skada, dock inte på import för vilken ett åtagande enligt denna förordning har
 godtagits.
 I den förordning genom vilken tullen införs
 ska den tillämpliga tullsatsen anges för varje leverantör, eller om detta är
 praktiskt ogenomförbart, för varje berört leverantörsland.
 3. Om kommissionen har begränsat sin Ö undersökning Õ i enlighet med
 artikel 27, får varje utjämningstull som tillämpas på import från de exportörer
 eller producenter som har givit sig till känna enligt artikel 27 men som inte
 har omfattats av undersökningen, inte överstiga det vägda genomsnittet av de
 utjämningsbara subventioner som fastställts för parterna i stickprovet.
 Vid tillämpningen av denna punkt ska
 kommissionen bortse från varje utjämningsbart subventionsbelopp som är noll
 eller understiger minimitröskeln och från utjämningsbara subventioner som
 fastställts under de omständigheter som avses i artikel 28.
 Enskilda tullsatser ska tillämpas på import
 från exportörer eller producenter för vilka ett individuellt subventionsbelopp
 har beräknats i enlighet med artikel 27.
 Artikel 16
 Retroaktiv verkan
 1. Provisoriska åtgärder och slutgiltiga
 utjämningstullar ska endast tillämpas på produkter som övergår till fri
 omsättning efter den tidpunkt då åtgärden enligt artikel 12.1 eller 15.1 träder
 i kraft, om inte annat följer av de undantag som anges i denna förordning.
 è1 2.
 Om en provisorisk tull har tillämpats och de slutligen konstaterade faktiska
 omständigheterna visar att utjämningsbara subventioner och skada föreligger,
 ska kommissionen oberoende av huruvida en slutgiltig utjämningstull ska införas
 eller ej, besluta i vilken omfattning den provisoriska tullen slutgiltigt ska
 tas ut. ç
 I detta sammanhang ska begreppet ”skada” inte
 innefatta vare sig en avsevärd försening vid etablering av en Ö unionsindustri Õ eller en risk för
 väsentlig skada, utom i de fall där det konstateras att detta skulle ha lett
 till väsentlig skada om inte provisoriska åtgärder hade vidtagits. I alla
 övriga fall där sådan risk eller sådan försening föreligger, ska de
 provisoriska beloppen återställas, och slutgiltiga tullar får införas endast
 från och med den dag då det slutligen fastställs att risk för skada eller en avsevärd
 försening föreligger.
 3. Om den slutgiltiga utjämningstullen är
 högre än den provisoriska tullen, ska mellanskillnaden inte tas ut. Om den
 slutgiltiga tullen är lägre än den provisoriska tullen ska tullen beräknas på
 nytt. Om ett slutgiltigt fastställande är negativt, ska den provisoriska tullen
 inte bekräftas.
 4. Produkter som har övergått till fri
 omsättning högst 90 dagar före den dag då de provisoriska åtgärderna började
 tillämpas men inte innan undersökningen inleddes, kan beläggas med en slutgiltig
 utjämningstull under förutsättning att
 a) importen har registrerats enligt
 artikel 24.5,
 b) kommissionen har givit de berörda
 importörerna tillfälle att yttra sig,
 c) det föreligger kritiska
 omständigheter som innebär att den berörda subventionerade produkten vållas
 skada som är svår att avhjälpa på grund av omfattande import under en relativt
 kort tid av en produkt som har förmån av utjämningsbara subventioner enligt
 bestämmelserna i denna förordning, och
 d) det anses nödvändigt att införa
 retroaktiva utjämningstullar på denna import för att hindra att en sådan
 uppkommer på nytt.
 5. Om åtaganden bryts eller återtas kan
 slutgiltiga tullar tas ut på varor som har övergått till fri omsättning högst
 90 dagar före den dag då provisoriska åtgärder började tillämpas under
 förutsättning att importen har registrerats enligt artikel 24.5 och att en
 sådan bedömning avseende retroaktivitet inte tillämpas på import som skedde
 innan åtagandet bröts eller återtogs.
 Artikel 17
 Varaktighet
 En utjämningsåtgärd ska vara i kraft endast så
 länge och i den utsträckning som krävs för att kompensera för utjämningsbara
 subventioner som vållar skada.
 Artikel 18
 Översyn när åtgärderna upphör att
 gälla
 1. En slutgiltig utjämningsåtgärd ska upphöra
 att gälla fem år efter det att den infördes eller fem år från den dag då den
 senaste översyn som avsåg såväl subvention som skada avslutades, om det inte
 vid en översyn konstateras att åtgärdernas upphörande skulle innebära att
 subventionen och skadan fortsätter eller uppkommer på nytt. En sådan översyn i
 samband med att åtgärderna upphör att gälla ska göras på kommissionens
 initiativ eller på ansökan av gemenskapsproducenter eller för Ö unionsproducenters Õ räkning och åtgärden
 ska fortsätta att gälla i avvaktan på resultatet av en sådan översyn.
 2. En översyn i samband med att åtgärderna
 upphör att gälla ska inledas om ansökan innehåller tillräckliga bevis för att
 åtgärdernas upphörande sannolikt skulle innebära att subventioneringen och
 skadan fortsätter eller uppkommer på nytt. Sannolikheten för detta kan
 exempelvis underbyggas med bevis för fortsatt subvention och skada eller med
 bevis för att skadans undanröjande helt eller delvis är beroende av förekomsten
 av åtgärder eller med bevis för att exportörernas situation eller
 marknadsvillkoren är sådana att det är sannolikt att den skadevållande
 subventioneringen fortsätter.
 3. När undersökningar utförs enligt denna
 artikel, ska exportörerna, importörerna, ursprungs- och/eller exportlandet och Ö unionsproducenterna Õ ges tillfälle att
 utveckla, vederlägga eller kommentera de uppgifter som redovisas i ansökan om
 översyn, och undersökningsresultatet ska beakta alla relevanta och
 vederbörligen styrkta omständigheter som redovisas beträffande frågan om
 huruvida åtgärdernas upphörande sannolikt skulle innebära att subventionen och
 skadan fortsätter eller uppkommer på nytt.
 4. Ett tillkännagivande om att åtgärderna
 snart kommer att upphöra att gälla ska offentliggöras i Europeiska unionens
 officiella tidning vid en lämplig tidpunkt under det sista år som
 åtgärderna är i kraft i enlighet med denna artikel. Därefter ska Ö unionsproducenterna Õ senast tre månader
 före femårsperiodens utgång ha rätt att inge en ansökan om översyn i enlighet
 med punkt 2. Ett tillkännagivande om att åtgärderna faktiskt upphör att gälla i
 enlighet med denna artikel ska också offentliggöras.
 Artikel 19
 Interimistisk översyn
 1. Om det är nödvändigt kan en översyn av
 behovet av en fortsatt tillämpning av åtgärder utföras på initiativ av
 kommissionen eller på begäran av en medlemsstat eller, under förutsättning att
 en rimlig tid om minst ett år har gått sedan den slutgiltiga åtgärden infördes,
 på ansökan av en exportör eller importör eller av Ö unionsproducenterna Õ eller ursprungs-
 och/eller exportlandet, om ansökan innehåller tillräckliga bevis som styrker
 behovet av en sådan interimistisk översyn.
 2. En interimistisk översyn ska inledas om
 ansökan innehåller tillräckliga bevis för att åtgärderna inte längre är
 nödvändiga för att motverka den utjämningsbara subventionen och/eller för att
 det är osannolikt att skadan fortsätter eller uppkommer på nytt om åtgärderna
 upphävs eller ändras eller för att de gällande åtgärderna inte, eller inte
 längre, är tillräckliga för att kompensera den utjämningsbara subvention som
 orsakar skadan.
 3. I fall då en utjämningstull som är lägre än
 de utjämningsbara subventionerna har införts, får en interimsöversyn inledas om
 Ö unionsproducenterna Õ eller någon annan
 berörd part normalt inom två år från åtgärdens ikraftträdande lämnar
 tillräcklig bevisning för att exportpriserna har minskat efter den ursprungliga
 undersökningsperioden och före eller efter det att åtgärderna infördes eller
 för att åtgärderna inte har lett till några rörelser eller inte har lett till
 tillräckliga rörelser i återförsäljningspriserna för den importerade produkten
 i Ö unionen Õ. Om det vid
 undersökningen framkommer att detta antagande är riktigt får utjämningstullen
 höjas, så att den prishöjning som krävs för att undanröja skadan uppnås. Den
 höjda tullen får dock inte överstiga den utjämningsbara subventionens storlek.
 Interimsöversynen får också, på de villkor som
 anges ovan, inledas på kommissionens initiativ eller på begäran av en
 medlemsstat.
 4. Vid undersökningar som genomförs i enlighet
 med denna artikel kan kommissionen bland annat utreda om de omständigheter som
 rör subvention och skada har ändrats väsentligt eller om gällande åtgärder har
 lett till förväntat resultat, och undanröjer den skada som tidigare fastställts
 enligt artikel 8. I detta sammanhang ska alla relevanta och vederbörligen
 styrkta omständigheter beaktas vid det slutliga avgörandet.
 Artikel 20
 Påskyndad översyn
 En exportör vars export har påförts en
 slutgiltig utjämningstull men som, av andra skäl än en vägran att samarbeta med
 kommissionen, inte har undersökts individuellt vid den ursprungliga
 undersökningen, har rätt att begära en påskyndad översyn så att kommissionen
 snabbt kan bestämma en individuell utjämningstullsats för denna exportör.
 ê 37/2014 artikel
 1 och bilaga punkt 18.8
 En sådan översyn ska inledas sedan unionens
 producenter har getts tillfälle att redovisa sin ståndpunkt.
 ê 597/2009
 è1 37/2014
 artikel 1 och bilaga punkt 18.9
 Artikel 21
 Återbetalning
 1. Utan hinder av artikel 18 kan en importör
 begära återbetalning av tull som tagits ut, om det visas att den utjämningsbara
 subventionens belopp, på grundval av vilket den erlagda tullen har betalats,
 har undanröjts eller återförts till en nivå som är lägre än den gällande
 tullsatsen.
 2. För att erhålla återbetalning av
 utjämningstull ska importören inge en ansökan till kommissionen. Ansökan ska
 inges via den medlemsstat på vars territorium produkterna övergått till fri
 omsättning inom sex månader räknat från den dag då den slutgiltiga tullens
 storlek vederbörligen fastställdes av de behöriga myndigheterna eller räknat
 från den dag då ett beslut slutgiltigt fattades om att ta ut de belopp för
 vilka säkerhet ställts för provisoriska tullar. Medlemsstaterna ska omedelbart
 vidarebefordra denna ansökan till kommissionen.
 3. En ansökan om återbetalning ska anses
 vederbörligen underbyggd endast om den innehåller exakta uppgifter om storleken
 på den utjämningstull som begärs återbetalad och åtföljs av alla tullhandlingar
 som rör beräkning och betalning av detta belopp. Den ska även innehålla bevis
 på storleken på de utjämningsbara subventioner som under en representativ
 period har erhållits av den exportör eller producent som tullen gäller. I de
 fall då importören inte står i intressegemenskap med den berörda exportören
 eller producenten och denna information inte är omedelbart tillgänglig eller då
 exportören eller producenten inte är villig att överlämna dem till importören,
 ska ansökan innehålla en förklaring av exportören eller producenten om att
 beloppet på den utjämningsbara subventionen har sänkts eller undanröjts enligt
 denna artikel och att de relevanta bevisen ska tillställas kommissionen. Om
 denna bevisning inte tillhandahålls inom rimlig tid av exportören eller
 producenten, ska ansökan avslås.
 è1 4.
 Kommissionen ska besluta huruvida och i vilken omfattning ansökan ska bifallas
 och kan närsomhelst fatta beslut om att inleda en interimsöversyn, varvid de
 uppgifter och resultat som framkommer vid översynen, vilken ska utföras i
 enlighet med de bestämmelser som gäller för denna typ av översyn, ska användas
 för att avgöra huruvida och i vilken omfattning en återbetalning är
 berättigad. ç
 Återbetalning av tull ska normalt sett ske
 inom en tid av tolv månader, och under inga omständigheter senare än arton
 månader efter den tidpunkt då någon som importerar den produkt som är föremål
 för utjämningstull har ingivit en ansökan om återbetalning, som på vederbörligt
 sätt är underbyggd med bevis.
 Utbetalning av det belopp som begärs
 återbetalat bör normalt sett göras av medlemsstaterna inom 90 dagar efter det
 beslut som avses i första stycket.
 Artikel 22
 Allmänna bestämmelser om översyn och
 återbetalning
 1. De relevanta bestämmelserna i denna
 förordning beträffande förfaranden för och utförandet av undersökningar ska med
 undantag för dem som avser tidsfrister gälla för varje översyn som utförs i
 enlighet med artiklarna 18, 19 och 20.
 Översyner i enlighet med artiklarna 18 och 19
 ska utföras snabbt och ska normalt slutföras inom tolv månader efter
 inledandet. Översyner i enlighet med artiklarna 18 och 19 ska under alla
 omständigheter slutföras inom 15 månader efter inledandet.
 Översyner i enlighet med artikel 20 ska under
 alla omständigheter slutföras inom nio månader efter inledandet.
 Om en översyn i enlighet med artikel 18 inleds
 medan en översyn i enlighet med artikel 19 pågår inom ramen för samma
 förfarande, ska översynen i enlighet med artikel 19 slutföras vid samma
 tidpunkt som föreskrivs ovan för översynen i enlighet med artikel 18.
 Om undersökningen inte slutförs inom Ö de tidsfrister
 som anges i andra, tredje och fjärde styckena Õ ska åtgärder
 a) i fråga om undersökningar i enlighet
 med artikel 18 upphöra att gälla,
 b) i fråga om undersökningar i enlighet
 med artiklarna 18 och 19 parallellt upphöra att gälla om antingen
 undersökningen i enlighet med artikel 18 påbörjades medan en översyn i enlighet
 med artikel 19 pågick i samma förfarande eller om sådana översyner påbörjats på
 samma gång,
 c) i fråga om undersökningar i enlighet
 med artiklarna 19 och 20 förbli oförändrade.
 Ett tillkännagivande om åtgärdernas faktiska
 upphörande eller fortsatta tillämpning i enlighet med denna punkt ska
 offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning.
 ê 37/2014 artikel
 1 och bilaga punkt 18.10
 2. Översyner enligt artiklarna 18, 19 och 20
 ska inledas av kommissionen. Kommissionen ska besluta huruvida den ska inleda
 översyner enligt artikel 18 i enlighet med det rådgivande förfarande som avses
 i artikel 25.2. Kommissionen ska också informera medlemsstaterna när en
 operatör eller en medlemsstat har lämnat in en ansökan med motivering för
 varför en översyn enligt artiklarna 19 och 20 bör inledas och kommissionen har
 slutfört analysen av denna, eller när kommissionen själv har fastställt att det
 bör ske en översyn av huruvida åtgärderna fortfarande är nödvändiga.
 3. Om det vid översyn visar sig motiverat, ska
 åtgärderna i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 25.3
 upphävas eller behållas enligt artikel 18 eller upphävas, bibehållas eller
 ändras enligt artiklarna 19 och 20.
 ê 597/2009
 (anpassad)
 4. Om åtgärderna upphävs för enskilda
 exportörer, men inte för landet i dess helhet, ska dessa exportörer fortsätta
 att omfattas av förfarandet och kan bli föremål för en förnyad undersökning vid
 en senare översyn som utförs för landet i fråga i enlighet med den här
 artikeln.
 5. Om en översyn av åtgärder enligt artikel 19
 fortfarande pågår då tiden för tillämpning av åtgärderna löper ut enligt
 artikel 18, ska åtgärderna även granskas mot bakgrund av bestämmelserna i
 artikel 18.
 6. Vid varje undersökning som görs inom ramen
 för förfarandet får översyn eller återbetalning som utförs enligt artiklarna
 18–21 ska kommissionen, under förutsättning att omständigheterna är
 oförändrade, med beaktande av artiklarna 5, 6, 7 och 27 tillämpa samma metod
 som vid den undersökning som ledde till införandet av tullen.
 Artikel 23
 Kringgående
 1. Om gällande åtgärder kringgås får de
 utjämningstullar som införts i enlighet med denna förordning utvidgas till att
 omfatta import av den likadana produkten från tredjeländer, oavsett om den
 obetydligt ändrats, eller import av den obetydligt ändrade likadana produkten
 från det land som omfattas av åtgärder, eller import av delar av denna produkt.
 2. Om gällande åtgärder kringgås får
 utjämningstullar, som inte får överskrida den övriga utjämningstull som införts
 i enlighet med artikel 15.2, utvidgas till att omfatta import från företag som
 omfattas av individuella tullsatser i de länder som omfattas av åtgärder.
 3. Kringgående ska definieras som en
 förändring i handelsmönstret mellan tredjeländer och Ö unionen Õ, eller mellan
 enskilda företag i det land som omfattas av åtgärder och Ö unionen Õ, som härrör från
 sådant bruk, sådana processer eller sådan bearbetning, för vilka ingen annan
 tillräcklig grund eller ekonomisk motivering finns än införandet av
 utjämningstullen, om det finns bevisning för skada eller för att verkningarna
 av denna tull undergrävs i fråga om priser på eller kvantiteter av den likadana
 produkten och för att den importerade likadana produkten eller delar av den
 fortsatt subventioneras.
 Till det bruk, de processer eller den
 bearbetning som avses i första stycket hör bland annat
 a) obetydliga ändringar av den berörda
 produkten för att den ska omfattas av nomenklaturnummer som normalt inte
 omfattas av åtgärder, under förutsättning att dessa ändringar inte påverkar
 produktens grundläggande egenskaper,
 b) sändningen av den produkt som
 omfattas av åtgärder via tredjeländer,
 c) exportörers eller producenters
 omorganisation av sina försäljningsmönster eller försäljningskanaler i det land
 som omfattas av åtgärder i syfte att slutligen exportera sina produkter till Ö unionen Õ via producenter som
 omfattas av en individuell tullsats som är lägre än den som är tillämplig på
 producenternas produkter.
 ê 37/2014 artikel
 1 och bilaga punkt 18.11
 4. Undersökningar i enlighet med denna artikel
 ska, på kommissionens initiativ eller på begäran av en medlemsstat eller en berörd
 part, inledas på grundval av tillräcklig bevisning avseende de faktorer som
 anges i punkterna 1, 2 och 3. Undersökningarna ska inledas genom en förordning
 från kommissionen, där tullmyndigheterna även får instrueras att antingen
 registrera importen i enlighet med artikel 24.5 eller kräva säkerheter.
 Kommissionen ska tillhandahålla medlemsstaterna information så snart en berörd
 part eller en medlemsstat har lämnat in en ansökan med motivering för varför en
 undersökning bör inledas och kommissionen har slutfört sin analys, eller när
 kommissionen själv har fastställt att en undersökning behöver inledas.
 Undersökningarna ska utföras av kommissionen.
 Kommissionen får bistås av tullmyndigheterna, och undersökningen ska slutföras
 inom nio månader.
 Om det av de slutgiltigt fastställda
 omständigheterna framgår att en utvidgning av åtgärderna är berättigad, ska
 kommissionen fatta beslut om detta i enlighet med det granskningsförfarande som
 avses i artikel 25.3.
 ê 597/2009
 (anpassad)
 Utvidgningen av åtgärderna ska börja gälla
 från och med den dag då registrering infördes i enlighet med artikel 24.5 eller
 från och med den dag då säkerheter krävdes. De relevanta bestämmelserna i denna
 förordning beträffande förfaranden vid inledande och utförande av undersökningar
 ska gälla i enlighet med denna artikel.
 5. Import från företag som omfattas av
 befrielse från tull ska inte omfattas av registrering i enlighet med artikel
 24.5 eller av åtgärder.
 6. En väl underbyggd ansökan om befrielse från
 tull ska inges inom den tidsfrist som fastställs i kommissionens förordning om
 inledande av undersökningen.
 Om det bruk, den process eller den bearbetning
 som utgör kringgående äger rum utanför Ö unionen Õ, får befrielse från
 tull beviljas sådana producenter av den berörda produkten, vilka kan visa att
 de inte har något samband med en producent som omfattas av åtgärder och
 beträffande vilka det fastställs att de inte är involverade i kringgående i
 enlighet med definitionen i punkt 3.
 Om det bruk, den process eller den bearbetning
 som utgör kringgående äger rum inom Ö unionen Õ, får befrielse från
 tull beviljas importörer som kan visa att de inte har något samband med en
 producent som omfattas av åtgärder.
 ê 37/2014 artikel
 1 och bilaga punkt 18.11
 Denna befrielse från tull ska beviljas genom
 ett beslut av kommissionen och ska vara giltig under den period och på de
 villkor som anges i beslutet. Kommissionen ska tillhandahålla medlemsstaterna
 information så snart den har slutfört sin analys.
 ê 597/2009
 Under förutsättning att villkoren i artikel 20
 är uppfyllda får befrielse från tull även beviljas efter slutförandet av den
 undersökning som ledde till att åtgärderna utvidgades.
 7. Under förutsättning att det har gått minst
 ett år sedan åtgärderna utvidgades, och om antalet parter som ansöker eller kan
 tänkas ansöka om befrielse från tull är betydande, får kommissionen besluta att
 inleda en översyn av utvidgningen av åtgärderna. En sådan översyn ska utföras i
 enlighet med de bestämmelser i artikel 22.1 som är tillämpliga på översyner i
 enlighet med artikel 19.
 8. Bestämmelserna i denna artikel ska inte
 hindra normal tillämpning av gällande tullbestämmelser.
 Artikel 24
 Allmänna bestämmelser
 1. Provisoriska eller slutgiltiga
 utjämningstullar ska införas genom förordning och tas ut av medlemsstaterna på
 det sätt och enligt den tullsats och de villkor som anges i den förordning
 genom vilken dessa tullar införs. Dessa tullar ska även tas ut oberoende av de
 tullar, skatter och andra avgifter som normalt uppbärs vid import.
 Ingen produkt får beläggas med både
 antidumpnings- och utjämningstull i syfte att råda bot på en och samma
 situation som uppstått till följd av dumpning eller exportsubvention.
 2. Förordningar genom vilka provisoriska eller
 slutgiltiga utjämningstullar införs och förordningar eller beslut genom vilka
 åtaganden godtas eller genom vilka undersökningar och förfaranden avslutas ska
 offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning.
 Sådana förordningar eller beslut ska, med
 beaktande av att det är nödvändigt att skydda konfidentiella uppgifter,
 särskilt innehålla namnen på exportörerna, om det är möjligt, eller de berörda
 länderna, en produktbeskrivning och en sammanfattning av de förhållanden och
 överväganden som är väsentliga för att fastställa subvention och skada. I varje
 enskilt fall ska en kopia av förordningen eller beslutet skickas till de
 berörda parter som är kända. Bestämmelserna i denna punkt ska i tillämpliga
 delar även gälla översyn.
 3. Särskilda bestämmelser, i synnerhet såvitt
 avser den gemensamma definitionen av begreppet ursprung enligt rådets
 förordning (EEG) nr 2913/92[9],
 får antas i enlighet med den här förordningen.
 ê 37/2014 artikel
 1 och bilaga punkt 18.12
 4. Om det ligger i unionens intresse, får
 åtgärder som införts i enlighet med denna förordning tillfälligt upphävas under
 nio månader genom ett beslut av kommissionen i enlighet med det rådgivande
 förfarande som avses i artikel 25.2. Kommissionen får förlänga det tillfälliga
 upphävandet med en ytterligare period om högst ett år i enlighet med det
 rådgivande förfarande som avses i artikel 25.2.
 Åtgärder får endast upphävas tillfälligt om
 marknadsförhållandena tillfälligt har ändrats i en sådan omfattning att det
 finns anledning att anta att skada inte kommer att återuppstå om åtgärderna
 tillfälligt upphävs och under förutsättning att unionsindustrin har getts
 tillfälle att yttra sig och dessa yttranden har beaktats. Åtgärder får när som
 helst återinföras i enlighet med det rådgivande förfarande som avses i artikel
 25.2 om skälet till att de tillfälligt upphävdes inte längre är tillämpligt.
 ê 597/2009
 (anpassad)
 è1 37/2014
 artikel 1 och bilaga punkt 18.12
 è1 5.
 Kommissionen kan, efter att vid lämplig tidpunkt ha informerat medlemsstaterna,
 kräva att tullmyndigheterna vidtar lämpliga åtgärder för att registrera
 importen, så att åtgärder därefter kan vidtas mot denna import från och med
 dagen för registreringen. ç
 Importen kan göras till föremål för
 registrering efter ansökan av Ö unionsindustrin Õ, om ansökan
 innehåller tillräckliga bevis för att motivera en sådan åtgärd.
 Registrering ska införas genom förordning i
 vilken ändamålet med åtgärden och, i förekommande fall, den uppskattade
 storleken på eventuell framtida skyldighet att betala tull ska anges. Import
 får inte göras till föremål för obligatorisk registrering under en längre
 period än nio månader.
 6. Medlemsstaterna ska varje månad till
 kommissionen lämna en rapport om sådana produkter som är föremål för
 undersökning eller åtgärder samt om beloppet på de tullar som uppbärs i
 enlighet med den här förordningen.
 7. Utan att det påverkar tillämpningen av
 punkt 6 får kommissionen begära att medlemsstaterna från fall till fall lämnar
 uppgifter som är nödvändiga för en effektiv övervakning av åtgärdernas
 tillämpning. Härvid ska bestämmelserna i artikel 11.3 och 11.4 tillämpas. Alla
 uppgifter som medlemsstaterna lämnar i enlighet med denna artikel ska omfattas
 av bestämmelserna i artikel 29.6.
 ê 37/2014 artikel
 1 och bilaga punkt 18.13 (anpassad)
 Artikel 25
 Kommittéförfarande
 1. Kommissionen ska biträdas av den kommitté
 som inrättats genom [rådets förordning (EG) nr 1225/2009[10]]. Denna kommitté ska
 vara en kommitté i den mening som avses i förordning (EU)
 nr 182/2011.
 2. När det hänvisas till denna punkt ska
 artikel 4 i förordning (EU) nr 182/2011 tillämpas.
 3. När det hänvisas till denna punkt ska
 artikel 5 i förordning (EU) nr 182/2011 tillämpas.
 4. När det hänvisas till denna punkt ska
 artikel 8 i förordning (EU) nr 182/2011 jämförd med artikel 4 i den
 förordningen tillämpas.
 5. I enlighet med artikel 3.5 i förordning
 (EU) nr 182/2011 ska, om det skriftliga förfarandet tillämpas för
 antagande av slutgiltiga åtgärder enligt punkt 3 i denna artikel eller för
 beslut om inledande eller uteblivet inledande av översyn när åtgärderna upphör
 att gälla enligt artikel 18 i den här förordningen, detta förfarande avslutas
 utan resultat om, inom den tidsfrist som fastställts av ordföranden,
 ordföranden så beslutar eller en majoritet av kommittéledamöterna, såsom anges
 i artikel 5.1 i förordning (EU) nr 182/2011, så begär. Om det skriftliga
 förfarandet tillämpas i andra fall när utkastet till åtgärd har diskuterats i
 kommittén, ska förfarandet avslutas utan resultat om, inom den tidsfrist som
 fastställts av ordföranden, ordföranden så beslutar eller en enkel majoritet av
 kommittéledamöterna så begär. Om det skriftliga förfarandet tillämpas i andra
 fall när utkastet till åtgärd inte har diskuterats i kommittén, ska det
 förfarandet avslutas utan resultat om, inom den tidsfrist som fastställts av
 ordföranden, ordföranden så beslutar eller minst en fjärdedel av
 kommittéledamöterna så begär.
 6. Kommittén får överväga varje fråga rörande
 tillämpningen av denna förordning som tas upp av kommissionen eller på en
 medlemsstats begäran. Medlemsstaterna får begära information och får utbyta
 åsikter i kommittén eller direkt med kommissionen.
 ê 597/2009
 (anpassad)
 Artikel 26
 Kontrollbesök
 1. Kommissionen ska, om den finner det
 lämpligt, genomföra besök hos importörer, exportörer, handlare, agenter,
 producenter, branschföreningar och branschorganisationer för att gå igenom
 deras bokföring och kontrollera de uppgifter som lämnats om subventionen och
 skadan. Avsaknaden av ett riktigt och i rätt tid inkommet svar kan medföra att
 kontrollbesök inte genomförs.
 2. Kommissionen kan vid behov utföra
 undersökningar i tredjeland under förutsättning att de berörda företagen ger
 sitt samtycke, att det berörda landet offentligen underrättas och att detta
 inte motsätter sig undersökningen. Så snart de berörda företagens samtycke har
 erhållits ska kommissionen underrätta myndigheterna i ursprungs- och/eller
 exportlandet om namn på och adress till de företag som ska besökas och om de
 datum som överenskommits.
 3. De berörda företagen ska underrättas om
 vilka slags uppgifter som ska kontrolleras vid kontrollbesöket och om alla
 ytterligare uppgifter som ska tillhandahållas vid sådana besök, vilket inte
 utesluter att ytterligare detaljuppgifter kan infordras mot bakgrund av de
 uppgifter som erhålls vid besöket.
 4. Vid kontroller som utförs enligt punkterna
 1, 2 och 3 ska kommissionen biträdas av tjänstemän från de medlemsstater som
 begär det.
 Artikel 27
 Stickprov
 1. I de fall där antalet klagande, exportörer
 eller importörer, slag av produkter eller transaktioner är stort får
 undersökningen begränsas till
 a) ett rimligt antal parter, produkter
 eller transaktioner, varvid begränsningen ska ske med hjälp av statistiskt
 representativa stickprov på grundval av de upplysningar som finns tillgängliga
 när urvalet görs, eller
 b) den största representativa
 produktions-, försäljnings- eller exportvolym som rimligen kan undersökas med
 beaktande av den tid som står till förfogande.
 2. Urvalet av parter, produktslag eller
 transaktioner som görs i enlighet med denna artikel åligger kommissionen, men
 urvalet ska helst göras i samråd med de berörda parterna och med deras samtycke,
 under förutsättning att dessa parter inom tre veckor efter det att
 undersökningen inletts ger sig till känna och lämnar tillräckliga uppgifter för
 att ett representativt urval ska kunna göras.
 3. När undersökningen begränsas enligt denna
 artikel ska ett individuellt belopp som motsvarar den utjämningsbara
 subventionen beräknas för varje exportör eller producent som inte ursprungligen
 valdes ut och som lämnar de nödvändiga upplysningarna inom de tidsfrister som
 anges i denna förordning, utom när antalet exportörer eller producenter är så
 stort att enskilda undersökningar skulle bli orimligt betungande och hindra att
 undersökningen avslutades i rätt tid.
 4. Om beslut fattas om stickprov och några
 eller alla utvalda parter brister i samarbetet och detta i betydande grad kan
 komma att påverka resultatet av undersökningen, får ett nytt stickprov väljas.
 Om samarbetet fortsätter att uppvisa avsevärda
 brister eller om det inte finns tillräckligt med tid för att välja ett nytt
 stickprov ska tillämpliga bestämmelser i artikel 28 gälla.
 Artikel 28
 Bristande samarbete
 1. I fall då någon berörd part vägrar att ge
 tillgång till eller på något annat sätt inte tillhandahåller nödvändiga
 uppgifter inom den tid som anges i denna förordning eller på ett påtagligt sätt
 hindrar undersökningen, kan beslut om provisoriska eller slutgiltiga, positiva
 eller negativa avgöranden, fattas på grundval av tillgängliga uppgifter.
 Om det visar sig att någon berörd part har
 lämnat oriktiga eller vilseledande upplysningar ska dessa lämnas utan beaktande
 och tillgängliga uppgifter får användas.
 Berörda parter bör göras uppmärksamma på
 följderna av bristande samarbete.
 2. Det förhållandet att svar inte lämnas i
 datoriserad form ska inte anses innebära bristande samarbete, förutsatt att den
 berörda parten visar att det skulle vara orimligt betungande eller medföra
 orimliga extrakostnader att lämna svar på det sätt som begärts.
 3. Även om de uppgifter som lämnas av en
 berörd part inte är fullkomliga i alla hänseenden bör de inte lämnas utan avseende,
 förutsatt att eventuella brister inte är sådana att de gör det överdrivet svårt
 att åstadkomma ett rimligen tillförlitligt undersökningsresultat, att
 uppgifterna lämnas i rätt tid och är kontrollerbara samt att parten har handlat
 efter bästa förmåga.
 4. Om bevis eller upplysningar inte godtas ska
 den part som lämnat dem omedelbart informeras om orsakerna till detta och ges
 tillfälle att lämna ytterligare förklaringar inom den fastställda tidsfristen.
 Om förklaringarna inte anses tillfredsställande ska underrättelse om skälen
 till att dessa bevis eller uppgifter avvisas lämnas och de ska också anges i de
 avgöranden som offentliggörs.
 5. Om undersökningsresultaten, inbegripet de
 som rör utjämningsbara subventioners storlek, grundas på bestämmelserna i punkt
 1, framför allt på de uppgifter som lämnas i framställningen, ska
 upplysningarna om det är möjligt och med beaktande av tidsfristerna för
 undersökningen, kontrolleras genom att jämföras med uppgifter från andra
 oberoende källor som kan finnas tillgängliga, exempelvis offentliggjorda
 prislistor, officiell importstatistik och uppgifter om tullintäkter, eller
 uppgifter som andra berörda parter lämnat under undersökningen.
 Sådana uppgifter kan, i tillämpliga fall,
 inbegripa relevanta upplysningar om världsmarknaden eller andra representativa
 marknader.
 6. Om någon berörd part inte samarbetar eller
 endast delvis samarbetar så att relevanta uppgifter därigenom inte lämnas, kan
 resultatet bli mindre gynnsamt för parten än om denne hade samarbetat.
 Artikel 29
 Konfidentiell behandling
 1. Uppgifter som till sin karaktär är
 konfidentiella (t.ex. på grund av att deras utlämnande skulle medföra en klar
 konkurrensfördel för en konkurrent eller innebära en påtaglig nackdel för den
 person som lämnar uppgifterna, eller för den person från vilken denne har
 erhållit uppgifterna) eller som lämnas konfidentiellt av parter i en
 undersökning, ska, om godtagbara skäl härför anförs, behandlas konfidentiellt
 av myndigheterna.
 2. De berörda parter som lämnar konfidentiella
 uppgifter är skyldiga att lämna icke‐konfidentiella sammanfattningar av
 dessa. Dessa sammanfattningar ska vara tillräckligt detaljerade för att det ska
 vara möjligt att bilda sig en rimlig uppfattning om det väsentliga innehållet i
 de konfidentiella uppgifterna. Under exceptionella omständigheter får de nämnda
 parterna ange att uppgifterna i fråga inte kan sammanfattas. Under sådana
 omständigheter ska skälen till att uppgifterna inte kan sammanfattas anges.
 3. Om en begäran om konfidentiell behandling
 inte anses berättigad och om den person som lämnar uppgifterna inte vill
 offentliggöra uppgifterna och inte heller vill tillåta att de lämnas ut i stora
 drag eller i sammanfattad form, får dessa uppgifter lämnas utan avseende om det
 inte med hjälp av lämpliga källor på ett tillfredsställande sätt kan visas att
 uppgifterna är riktiga. Ansökningar om konfidentiell behandling ska inte avslås
 godtyckligt.
 4. Denna artikel ska inte hindra Ö unionens Õ myndigheter från att
 lämna ut uppgifter av allmän karaktär, särskilt inte skälen för de beslut som
 fattas till följd av denna förordning, och inte heller från att lämna ut de
 bevis som Ö unionens Õ myndigheter stödjer
 sig på, i den mån det är nödvändigt att redogöra för dessa skäl i samband med
 förfaranden i domstol. Ett sådant utlämnande måste ske under beaktande av de
 berörda parternas legitima intresse av att deras affärs- eller statshemligheter
 inte röjs.
 ê 37/2014 artikel
 1 och bilaga punkt 18.14
 5. Kommissionen och medlemsstaterna, däribland
 tjänstemännen hos någon av dessa, får inte yppa några uppgifter vilka mottagits
 i enlighet med denna förordning och för vilka uppgiftslämnaren har begärt
 konfidentiell behandling, utan uttryckligt tillstånd från den uppgiftslämnaren.
 Uppgifter som utväxlas mellan kommissionen och medlemsstaterna eller interna
 handlingar som upprättats av unionens eller medlemsstaternas myndigheter får
 endast lämnas ut om detta uttryckligen anges i denna förordning.
 ê 597/2009
 6. Uppgifter som mottas i enlighet med denna
 förordning får endast användas för de ändamål för vilka de begärdes.
 Denna bestämmelse ska inte hindra att
 uppgifter som mottagits i samband med en undersökning används vid inledandet av
 en annan undersökning inom ramen för samma förfarande rörande samma likadana
 produkt.
 Artikel 30
 Information
 till parterna
 1. Klagandena,
 importörerna, exportörerna och deras intresseorganisationer samt ursprungs-
 och/eller exportlandet får begära att få detaljerad information om de
 omständigheter och överväganden som ligger till grund för beslut om
 provisoriska åtgärder. En sådan ansökan ska göras skriftligen omedelbart efter
 det att de provisoriska åtgärderna har införts och informationen ska därefter
 så snart som möjligt tillhandahållas skriftligen.
 2. De parter som avses i punkt 1 får begära
 att få slutlig information om de väsentliga omständigheter och överväganden som
 ligger till grund för en planerad rekommendation om införande av slutgiltiga
 åtgärder eller avslutande av en undersökning eller ett förfarande utan att
 åtgärder införs, varvid särskild uppmärksamhet ska ägnas information om sådana
 omständigheter och överväganden som skiljer sig från dem som användes för de
 provisoriska åtgärderna.
 3. En begäran om att slutligen få information
 ska lämnas skriftligen till kommissionen och, om en provisorisk tull har
 tillämpats, vara kommissionen tillhanda senast en månad efter det att
 införandet av tullen i fråga offentliggjordes. Om en provisorisk tull inte har
 införts ska parterna ha möjlighet att begära att få slutlig information inom
 den tidsfrist som fastställs av kommissionen.
 ê 37/2014 artikel
 1 och bilaga punkt 18.15
 4. Den slutliga informationen ska lämnas
 skriftligen. Det ska ske så snart som möjligt med beaktande av det nödvändiga i
 att skydda konfidentiella uppgifter och normalt sett senast en månad före
 inledandet av förfarandena enligt artiklarna 14 och 15. Om kommissionen vid den
 tidpunkten inte kan utlämna vissa omständigheter eller överväganden, ska dessa
 utlämnas så snart som möjligt.
 Informationslämnandet ska inte inverka på
 något beslut som kommissionen därefter kan komma att fatta, men om ett sådant
 beslut fattas på grundval av andra omständigheter och överväganden, ska uppgift
 härom överlämnas snarast möjligt.
 5. De uppgifter som lämnas efter ett slutligt
 utlämnande av uppgifter ska endast beaktas om de inkommer inom en period som i
 varje enskilt fall ska fastställas av kommissionen och som ska vara minst tio
 dagar, med beaktande av hur brådskande ärendet är. En kortare tidsfrist får
 fastställas om ytterligare slutgiltig information måste lämnas.
 ê 597/2009
 (anpassad)
 Artikel 31
 Unionsintresset
 1. För att avgöra om ett ingripande ligger i Ö unionens Õ intresse ska en
 helhetsbedömning göras av alla berörda parters intressen, inbegripet Ö unionsindustrins Õ, användarnas och
 konsumenternas intressen. Ett avgörande enligt denna artikel får endast ske då
 alla parter har givits tillfälle att redogöra för sin ståndpunkt enligt punkt
 2. Vid en sådan granskning ska särskild uppmärksamhet ägnas behovet att
 undanröja en snedvridning av handeln som följer av skadlig subventionering och
 behovet att återställa en effektiv konkurrens. Åtgärder som bestäms på grundval
 av konstaterade subventioner och skada får inte tillämpas om myndigheterna med
 beaktande av alla tillhandahållna uppgifter med säkerhet kan fastslå att det
 inte ligger i Ö unionens Õ intresse att vidta sådana
 åtgärder.
 2. För att få tillgång till ett trovärdigt
 underlag som gör det möjligt för myndigheterna att beakta alla synpunkter och
 uppgifter när de fattar beslut om huruvida det ligger i Ö unionens Õ intresse att införa
 åtgärder, kan klagandena, importörerna och deras intresseorganisationer,
 organisationer som företräder användarna och representativa
 konsumentorganisationer ge sig till känna och lämna uppgifter till kommissionen
 inom de tidsfrister som anges i tillkännagivandet om inledande av undersökning
 avseende utjämningstull. Dessa uppgifter eller lämpliga sammanfattningar därav
 ska överlämnas till de övriga parter som anges i denna punkt och de har rätt
 att yttra sig över uppgifterna.
 3. Parter som har handlat i enlighet med punkt
 2 får begära att bli hörda. En sådan begäran ska lämnas inom de tidsfrister som
 bestäms i punkt 2 och innehålla uppgift om de särskilda skälen – med
 utgångspunkt i Ö unionsintresset Õ – för att höra
 parten.
 ê 37/2014 artikel
 1 och bilaga punkt 18.16
 4. Parter som har handlat i enlighet med punkt
 2 får yttra sig om tillämpningen av de provisoriska tullar som har införts. För
 att dessa synpunkter ska kunna beaktas ska de ha inkommit inom 25 dagar efter det
 att åtgärderna i fråga har börjat tillämpas, och synpunkterna eller lämpliga
 sammanfattningar av dem ska göras tillgängliga för övriga parter som ska ha
 rätt att yttra sig över dem.
 5. Kommissionen ska granska de uppgifter som
 inlämnats på korrekt sätt och avgöra i vilken omfattning de är representativa,
 och resultatet av granskningen ska tillsammans med en bedömning av uppgifternas
 trovärdighet överlämnas till kommittén som en del av det utkast till åtgärd som
 lämnas in enligt artiklarna 14 och 15. Kommissionen bör ta kommitténs
 synpunkter i beaktande på de villkor som anges i förordning (EU)
 nr 182/2011.
 ê 597/2009
 (anpassad)
 è1 37/2014
 artikel 1 och bilaga punkt 18.16
 6. De parter som har handlat i enlighet med
 punkt 2 kan begära att få information om de omständigheter och överväganden som
 troligen kommer att ligga till grund för de slutgiltiga besluten. è1 Denna
 information ska så långt det är möjligt göras tillgänglig, utan att detta
 påverkar sådana beslut som kommissionen senare kan komma att fatta. ç
 7. Informationen ska endast beaktas när den
 underbyggs av faktiska bevis.
 Artikel 32
 Samband mellan åtgärder avseende
 utjämningstull och multilaterala lösningar
 Om en importerad produkt är föremål för
 åtgärder som införs med tillämpning av de förfaranden för tvistlösning som
 föreskrivs i subventionsavtalet och dessa åtgärder är tillräckliga för att
 undanröja den skada som de utjämningsbara subventionerna vållar, ska varje
 utjämningstull som införs för produkten i fråga omedelbart avskaffas eller
 tillfälligt upphävas, beroende på omständigheterna.
 Artikel 33
 Slutbestämmelser
 Denna förordning ska inte utesluta
 tillämpningen av
 a) sådana särskilda bestämmelser som
 anges i överenskommelser mellan Ö unionen Õ och tredjeland,
 b) Ö unionens Õ förordningar
 på jordbruksområdet och rådets förordningar (EG) nr 1667/2006[11], (EG) nr 614/2009[12] och (EG) nr 1216/2009[13]. Den här förordningen ska komplettera de förordningarna
 och tillämpas utan hinder av alla de bestämmelser i dessa förordningar som
 utesluter tillämpning av utjämningstullar,
 c) särskilda åtgärder, under
 förutsättning att sådana åtgärder inte står i strid med förpliktelser enligt GATT
 Ö 1994 Õ.
 ê 37/2014 artikel
 1 och bilaga punkt 18.17
 Artikel 34
 Rapport
 Kommissionen ska inkludera information om
 genomförandet av denna förordning i den årsrapport om tillämpningen och
 genomförandet av handelspolitiska skyddsåtgärder som ska föreläggas
 Europaparlamentet och rådet enligt [artikel 22a i förordning (EG)
 nr 1225/2009].
 ê 597/2009
 (anpassad)
 Artikel 35
 Upphävande
 Förordning (EG) nr Ö 597/2009 Õ ska upphöra att
 gälla.
 Hänvisningar till den upphävda förordningen
 ska anses som hänvisningar till den här förordningen och ska läsas i enlighet
 med jämförelsetabellen i bilaga VI.
 Artikel 36
 Ikraftträdande
 Denna
 förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts
 i Europeiska unionens officiella tidning.
 Denna
 förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla
 medlemsstater.
 Utfärdad i Bryssel den
 På Europaparlamentets vägnar På
 rådets vägnar
 Ordförande Ordförande
 [1] KOM(87) 868 PV.
 [2] Se bilaga 3 till del A i slutsatserna.
 [3] Förslaget finns infört i lagstiftningsprogrammet för 2014.
 [4] Se bilaga V till detta förslag.
 [5] EUT C [...], [...], s. [...].
 [6] Rådets förordning (EG) nr 597/2009 av den 11 juni 2009 om
 skydd mot subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska
 gemenskapen (EGT L 188, 18.7.2009, s. 93).
 [7] Se bilaga V.
 [8] Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr
 182/2011 av den 16 februari 2011om fastställande av allmänna regler och
 principer för medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av sina
 genomförandebefogenheter (EUT L 55, 28.2.2011, s. 13).
 [9] Rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober
 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (EGT L 302, 19.10.1992, s.
 1).
 [10] Rådets förordning (EG) nr 1225/2009 av den 30
 november 2009 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i
 Europeiska gemenskapen (EUT L 343, 22.12.2009, s. 51).
 [11] Rådets förordning (EG) nr 1667/2006 av den 7 november 2006
 om glukos och laktos (EUT L 312, 11.11.2006, s. 1).
 [12] Rådets förordning (EG) nr 614/2009 av den 7 juli 2009 om
 det gemensamma handelssystemet för äggalbumin och mjölkalbumin (EUT L 181,
 14.7.2009, s. 8).
 [13] Rådets förordning (EG) nr 1216/2009 av den 30 november
 2009 om systemet för handeln med vissa varor som framställs genom bearbetning
 av jordbruksprodukter (EUT L 328, 15.12.2009, s. 10).
 ê 597/2009
 BILAGA I
 FÖRTECKNING ÖVER EXEMPEL PÅ
 EXPORTSUBVENTIONER
 a) Direkta subventioner från offentliga
 myndigheter till ett företag eller en industri, vilka är knutna till
 exportresultaten.
 b) System varigenom en exportör får
 förfoga över del av intjänad valuta, eller liknande förfarande som innebär
 exportbidrag.
 c) Interna transport- och fraktavgifter
 för exportleveranser, som beslutas eller fastställs av offentliga myndigheter
 på mer fördelaktiga villkor än de som gäller för inhemska leveranser.
 d) Offentliga myndigheters
 tillhandahållande, direkt eller indirekt genom offentligt beslutade program, av
 importerade eller inhemska varor eller tjänster för användning vid tillverkning
 av exportvaror på mer fördelaktiga villkor än de som gäller vid
 tillhandahållande av likadana varor eller direkt konkurrerande varor eller
 tjänster för användning vid tillverkning av varor för inhemsk konsumtion, om
 (då det är fråga om varor) villkoren är mer fördelaktiga än de affärsmässiga
 villkor[1]
 som deras exportörer kan få på världsmarknaderna.
 e) Befrielse helt eller delvis från,
 avskrivning av eller anstånd med direkta skatter[2]
 eller sociala avgifter som betalats eller ska betalas av industri- eller
 handelsföretag[3],
 vilka särskilt beviljas på grund av deras export.
 f) Särskilda avdrag som har direkt
 samband med export eller exportresultat som överstiger dem som beviljas för
 tillverkning för inhemsk konsumtion, vid beräkning av underlaget för direkta
 skatter.
 g) Befrielse från eller avskrivning av
 indirekta skatter[4]
 på tillverkning och distribution av exportvaror utöver de skatter som ska
 betalas i fråga om tillverkning och distribution av likadana produkter när
 dessa säljs för inhemsk konsumtion.
 h) Befrielse från, avskrivning av eller
 anstånd med ackumulerade indirekta skatter som tagits ut i tidigare led[5] på varor eller tjänster
 som används vid tillverkning av exportvaror, utöver befrielse, avskrivning
 eller anstånd som medges i fråga om samma slag av ackumulerade indirekta
 skatter som tagits ut i tidigare led på varor eller tjänster som använts vid
 tillverkning av likadana produkter när dessa säljs för inhemsk konsumtion, dock
 förutsatt att befrielse, avskrivning eller anstånd medges i fråga om
 ackumulerade indirekta skatter som tagits ut i tidigare led även om befrielse,
 avskrivning eller anstånd inte medges när det är fråga om likadana produkter
 när dessa säljs för inhemsk konsumtion, om de ackumulerade indirekta skatterna
 tas ut på insatsvaror som förbrukas vid tillverkning av exportvaran (varvid
 hänsyn tas till normalt bortfall)[6].
 Detta led ska tolkas i enlighet med riktlinjerna om förbrukning av insatsvaror
 i tillverkningsprocessen i bilaga II.
 i) Avskrivning eller restitution av
 importavgifter[7]
 utöver vad som tas ut på importerade insatsvaror som förbrukas vid tillverkning
 av exportvaran (varvid hänsyn tas till normalt bortfall); förutsatt dock att
 ett företag i särskilda fall får använda en kvantitet insatsvaror från
 hemmamarknaden som motsvarar och har samma kvalitet och egenskaper som
 importvarorna som ersättning för dessa i syfte att dra fördel av denna
 bestämmelse, om både importen och motsvarande exporttransaktion sker inom
 rimlig tid, som inte får överstiga två år. Detta led ska tolkas i enlighet med
 riktlinjerna i bilaga II om förbrukning av insatsvaror i tillverkningsprocessen
 och riktlinjerna i bilaga III för att avgöra om restitutionssystem som tillåter
 substitution utgör exportsubventioner.
 j) Offentliga myndigheters (eller
 särskilda, av offentliga myndigheter kontrollerade institutioners) tillhandahållande
 av exportkreditgarantisystem eller exportkreditförsäkringssystem, av system för
 försäkring eller garanti mot ökande kostnader för exportvaror eller system för
 försäkring mot valutarisk, till premier som är otillräckliga för att täcka systemens
 långsiktiga kostnader och förluster.
 k) Offentliga myndigheters (eller
 särskilda, av offentliga myndigheter kontrollerade eller under dessas
 överinseende verksamma institutioners) beviljande av exportkrediter till lägre
 räntor än de som de faktiskt måste betala för medel som används för detta
 ändamål (eller skulle tvingas betala för lån på internationella
 kapitalmarknader av motsvarande medel med samma förfallotid, övriga
 kreditvillkor och i samma valuta som exportkrediten), eller deras betalning av
 samtliga eller en del av de kostnader som exportörer eller finansiella
 institutioner bär för att få krediter, i den mån dessa används för att
 säkerställa ekonomiskt betydelsefulla fördelaktiga exportkreditvillkor.
 En förutsättning är emellertid att
 om en WTO-medlem är part i en internationell överenskommelse om officiella
 exportkrediter, i vilken minst tolv av de ursprungliga medlemmarna per den 1
 januari 1979 deltar (eller en efterföljande överenskommelse som dessa
 ursprungliga medlemmar godkänt), eller om en WTO-medlem i praktiken tillämpar
 ifrågavarande överenskommelses räntebestämmelser, ska en exportkreditåtgärd som
 överensstämmer med de bestämmelserna inte betraktas som en exportsubvention.
 l) Varje annan offentlig utgift som
 utgör en exportsubvention enligt artikel XVI i Gatt 1994.
 ____________
 BILAGA II
 RIKTLINJER FÖR FÖRBRUKNING AV
 INSATSVAROR I TILLVERKNINGSPROCESSEN[8]
 1. Rabattsystem för indirekta skatter
 kan medge befrielse från, avskrivning av eller anstånd med ackumulerade
 indirekta skatter som tagits ut i tidigare led på insatsvaror som förbrukats
 vid tillverkningen av exportvaran (varvid hänsyn tas till normalt bortfall).
 Likaså kan restitutionssystem medge avskrivning eller restitution av
 importavgifter som tagits ut på insatsvaror som förbrukats vid tillverkningen
 av exportvaran (varvid hänsyn tas till normalt bortfall).
 2. Förteckningen över exempel på
 exportsubventioner i bilaga I hänvisar till ”insatsvaror som förbrukas i
 tillverkningen av exportvaran” i leden h och i. I enlighet med led h kan
 rabattsystem för indirekta skatter utgöra en exportsubvention om de leder till
 befrielse från, avskrivning av eller anstånd med ackumulerade indirekta skatter
 som tagits ut i tidigare led och som är högre än det belopp som faktiskt
 betalats i sådana skatter på insatsvaror som förbrukats vid tillverkningen av
 exportvaran. I enlighet med led i kan restitutionssystem utgöra en
 exportsubvention om de leder till avskrivning eller restitution av
 importavgifter som är högre än det belopp som faktiskt betalats i sådana
 skatter på insatsvaror som förbrukats vid tillverkningen av exportvaran. Båda
 leden föreskriver att hänsyn ska tas till normalt bortfall vid bedömningen av
 förbrukningen av insatsvaror vid tillverkningen av exportvaran. Led i medger
 även substitution, när det är befogat.
 3. Vid granskning av om insatsvaror
 förbrukats vid tillverkningen av exportvaran, som ett led i en
 utjämningstullundersökning enligt denna förordning, ska kommissionen normalt
 förfara med ledning av följande principer.
 4. Om det hävdas att ett rabattsystem
 för indirekta skatter eller ett restitutionssystem medför en subvention genom
 alltför stor rabatt eller restitution av indirekta skatter eller importavgifter
 på insatsvaror som förbrukats vid tillverkningen av exportvaran, ska kommissionen
 normalt först fastställa om exportlandets offentliga myndigheter har infört och
 tillämpar ett system eller förfarande för att kunna avgöra vilka insatsvaror
 som förbrukas vid tillverkningen av exportvaran och till vilka mängder. När det
 konstaterats att ett sådant system eller förfarande tillämpas, ska kommissionen
 normalt granska om systemet eller förfarandet är rimligt, ändamålsenligt och
 förenligt med allmänt vedertaget handelsbruk i exportlandet. Kommissionen får,
 om nödvändigt, företa vissa praktiska kontroller i enlighet med artikel 26.2
 för att kontrollera riktigheten i uppgifterna eller för att förvissa sig om att
 systemet eller förfarandet tillämpas effektivt.
 5. När ett sådant system eller
 förfarande saknas, eller när det är oskäligt, eller när ett skäligt system
 finns men inte tillämpas eller inte tillämpas effektivt, bör exportlandet
 normalt företa en ytterligare granskning som ska grundas på insatsvaror som
 faktiskt förbrukats, i syfte att fastställa om ett alltför stort belopp har
 utbetalats. Om kommissionen anser det nödvändigt, får en ytterligare granskning
 genomföras i enlighet med punkt 4.
 6. Kommissionen ska normalt betrakta
 insatsvaror som fysiskt införlivade om sådana insatsvaror används i
 tillverkningsprocessen och fysiskt ingår i exportvarorna. En insatsvara måste
 inte ingå i den slutliga varan i samma form som när den insattes i
 tillverkningsprocessen.
 7. När mängden av en särskild
 insatsvara som förbrukats vid tillverkningen av exportvaran ska fastställas,
 ska hänsyn normalt tas till ”normalt bortfall”, och sådant bortfall ska normalt
 anses som förbrukat vid tillverkningen av exportvaran. Med bortfall avses den
 del av en viss insatsvara som inte har en fristående funktion i
 tillverkningsprocessen, som inte förbrukas vid tillverkningen av exportvaran
 (t.ex. på grund av ineffektivitet) och som inte återvinns, används eller säljs
 vidare av samma tillverkare.
 8. Vid fastställandet av huruvida
 påstått bortfall är ”normalt” ska kommissionen beakta tillverkningsprocessen,
 den genomsnittliga erfarenheten hos industrin i exportlandet och andra tekniska
 faktorer som kan ha betydelse. Kommissionen ska ta särskild hänsyn till om
 exportlandets myndigheter har gjort en rimlig beräkning av värdet på
 bortfallet, när detta värde ska räknas med för skatte- eller tullrabatten eller
 avskrivningen.
 ____________
 BILAGA III
 RIKTLINJER FÖR ATT AVGÖRA OM
 RESTITUTIONSSYSTEM SOM TILLÅTER SUBSTITUTION UTGÖR EXPORTSUBVENTIONER
 I
 Restitutionssystem kan medge återbetalning och
 restitution av importavgifter på insatsvaror som förbrukas i
 tillverkningsprocessen för en annan vara och där export av den senare varan
 innehåller inhemska insatsvaror av samma kvalitet och egenskaper som de ersatta
 importerade insatsvarorna. Enligt led i i bilaga I, kan restitutionssystem som
 tillåter substitution utgöra en exportsubvention om de leder till alltför stor
 restitution av de importavgifter som ursprungligen tagits ut på de importerade
 insatsvaror för vilka restitution begärs.
 II
 Vid granskning av restitutionssystem inom
 ramen för en utjämningstullundersökning enligt denna förordning, ska
 kommissionen normalt förfara med ledning av följande principer:
 1. Enligt led i i bilaga I får
 insatsvaror från hemmamarknaden ersätta importerade insatsvaror vid
 tillverkningen av en exportvara, om sådana insatsvaror är jämbördiga i
 kvantitet och har samma kvalitet och egenskaper som de importerade insatsvaror
 som de ersätter. Det är viktigt att system eller förfaranden för kontroll finns
 att tillgå för att exportlandets regering ska ha möjlighet att säkerställa och
 visa att kvantiteten av insatsvaror för vilka restitution begärs inte
 överstiger kvantiteten av exporterade varor av liknande slag, oavsett i vilken
 form varorna exporteras, och att värdet av återbetalda importavgifter inte
 överstiger de ursprungliga importavgifterna för berörda importerade
 insatsvaror.
 2. Om det hävdas att ett
 restitutionssystem av detta slag medför en subvention ska kommissionen normalt
 först avgöra om exportlandets offentliga myndigheter infört och tillämpar ett
 kontrollsystem eller kontrollförfarande. Om så konstateras vara fallet, ska
 kommissionen i normala fall granska kontrollförfarandet för att bedöma om detta
 är rimligt, ändamålsenligt och förenligt med allmänt vedertaget handelsbruk i
 exportlandet. I den omfattning som förfarandet anses uppfylla dessa krav och
 tillämpas effektivt, anses det inte föreligga någon subvention. Kommissionen
 får vid behov och i enlighet med artikel 26.2 göra vissa praktiska kontroller i
 syfte att fastställa att uppgifterna är korrekta eller för att förvissa sig om
 att systemet eller förfarandet tillämpas effektivt.
 3. Om sådana kontrollförfaranden
 saknas, eller om de är oskäliga, eller när sådana förfaranden finns och anses
 skäliga men inte tillämpas eller inte tillämpas effektivt, kan en subvention
 anses föreligga. I sådana fall bör exportlandet göra en ytterligare granskning
 av berörda transaktioner i syfte att fastställa om ett alltför stort belopp har
 utbetalats. Om kommissionen anser det nödvändigt, får ytterligare granskning företas
 i enlighet med punkt 2.
 4. Förekomsten av bestämmelser om
 restitutionssystem som innebär att exportörer kan begära restitution för en
 särskilt utvald importsändning bör inte i sig anses medföra en subvention.
 5. En
 alltför stor restitution av importavgifter enligt led i i bilaga I ska anses
 föreligga när en regering, genom sina restitutionssystem, betalat ränta på
 restituerade belopp, i den omfattning som ränta betalats eller ska betalas.
 ____________
 BILAGA IV
 (Denna bilaga återger bilaga 2 till jordbruksavtalet.
 Ord och uttryck som inte definieras här eller som inte är självklara ska tolkas
 i enlighet med det avtalet.)
 INTERNSTÖD: BASEN FÖR UNDANTAG
 FRÅN NEDDRAGNINGSÅTAGANDENA
 1. Internstöd för vilka undantag från
 neddragningsåtagandena begärs ska uppfylla det grundläggande kravet att inte ha
 några, eller endast minimala, handelsstörande effekter eller effekter på
 produktionen. Följaktligen ska alla internstöd för vilka undantag begärs vara
 förenliga med följande grundläggande kriterier, nämligen
 a) stödet i fråga ska tillhandahållas genom
 ett offentligt finansierat statligt program (inklusive uteblivna statliga
 intäkter) som inte innefattar transfereringar från konsumenter, och
 b) stödet i fråga ska inte ha effekten av
 prisstöd till producenter,
 samt stödspecifika kriterier och villkor enligt
 nedan.
 Statliga serviceprogram
 2. Allmänna tjänster
 Internstöd i denna kategori innefattar
 utgifter (eller uteblivna intäkter) i samband med program som ger stöd eller
 förmåner till jordbruket eller lantbrukarkåren. De ska inte innefatta direkta
 betalningar till producenter eller bearbetare. Sådana program, vilka innefattar
 men inte är begränsade till den följande listan, ska uppfylla de allmänna
 kriterierna i punkt 1 och stödspecifika villkor där så anges nedan:
 a) Forskning, inbegripet allmän
 forskning, forskning med koppling till miljöprogram och forskningsprogram
 angående särskilda produkter.
 b) Bekämpning av skadegörare och
 sjukdomar, inklusive allmänna och produktspecifika åtgärder, såsom
 varningssystem, karantän och utrotning.
 c) Utbildningstjänster, inkluderande
 såväl allmänna som fackmässiga utbildningsresurser.
 d) Fortbildnings- och
 rådgivningstjänster, inklusive tillhandahållandet av resurser för att
 underlätta överförandet av information och forskningsresultat till producenter
 och konsumenter.
 e) Besiktningstjänster, inbegripet
 allmänna besiktningstjänster och inspektion av särskilda produkter av hälso-,
 säkerhets-, klassificerings- eller standardiseringsskäl.
 f) Försäljnings- och
 marknadsföringstjänster, inbegripet marknadsinformation, rådgivning och
 marknadsföring avseende speciella produkter men exklusive utgifter för
 ospecificerade syften som skulle kunna användas av säljare för att minska
 försäljningspriset eller ge köparna en direkt ekonomisk förmån.
 g) Infrastrukturella tjänster,
 innefattande: elnät, vägar och andra transportresurser, marknads- och
 hamnresurser, anordningar för vattenförsörjning, dammar och dräneringssystem
 och infrastrukturinstallationer i anslutning till miljöprogram. I samtliga
 fall ska ersättningen endast vara riktad till anskaffning eller uppbyggnad av
 anläggningar och ska inte innefatta tillhandahållande på subventionerad basis
 av gårdslokaliserade anläggningar andra än sådana som är allmänt tillgängliga
 och allmännyttiga. De ska inte innefatta subventioner till insatsvaror eller
 driftskostnader eller förmånliga användaravgifter.
 3. Offentlig lagerhållning för
 försörjningsberedskapsändamål[9]
 Utgifter (eller uteblivna intäkter) i samband
 med uppbyggandet och lagerhållandet av produkter vilka utgör en integrerad del
 av ett program för försörjningsberedskap fastställt i nationell lagstiftning.
 Häri kan inbegripas statligt stöd till privat lagring såsom en del av ett
 sådant program.
 Volymen och uppbyggandet av sådana lager ska
 motsvara förutbestämda nivåer relaterade enbart till försörjningsberedskap.
 Processen för lageruppbyggnad och avyttring ska vara finansiellt transparent.
 Statliga livsmedelsinköp ska göras till gällande marknadspriser, och
 försäljningar från försörjningsberedskapslager ska inte ske under det gällande
 inhemska marknadspriset för produkten och kvaliteten i fråga.
 4. Internt livsmedelsbistånd[10]
 Utgifter (eller uteblivna intäkter) i samband
 med tillhandahållandet av internt livsmedelsbistånd till delar av befolkningen
 i nöd.
 Berättigandet till att erhålla
 livsmedelsbiståndet ska vara klart definierat enligt kriterier knutna till
 näringsmässiga mål. Sådant stöd ska ha formen av direkt tillhandahållande av
 livsmedel till de berörda eller tillhandahållande av resurser för att
 möjliggöra för berättigade mottagare att köpa livsmedel antingen till
 marknadspriser eller subventionerade priser. Statliga livsmedelsinköp ska göras
 till gällande marknadspriser och finansieringen och administrationen av stödet
 ska vara transparent.
 5. Direkta utbetalningar till
 producenter
 Stöd tillhandahållet genom direkta
 utbetalningar (eller uteblivna intäkter, inklusive betalningar in natura) till
 producenter för vilka undantag från neddragningsåtaganden begärs ska uppfylla
 de grundläggande kriterierna enligt punkt 1 ovan, plus särskilda kriterier för
 de speciella former av direkta utbetalningar såsom anges i punkterna 6‐13
 nedan. Undantag från neddragning för varje existerande eller ny form av direkt
 utbetalning annan än som anges i punkterna 6–13, ska överensstämma med
 kriterierna i punkt 6 b–e utöver de allmänna kriterierna i punkt 1.
 6. Avlänkat inkomststöd
 a) Berättigandet till sådana utbetalningar
 ska vara fastslaget enligt klart definierade kriterier såsom inkomst, ställning
 som producent eller markägare, faktoranvändning eller produktionsnivå under en
 definierad och fast basperiod.
 b) Storleken på sådana utbetalningar ett
 visst år ska inte vara knuten till eller grundas på form av eller storlek på
 produktion (inklusive djurenheter) som bedrivits av producenten under något år
 efter basperioden.
 c) Storleken på sådana utbetalningar ett
 visst år ska inte vara knuten till eller grundas på priser, inhemska eller
 internationella, tillämpade på produktion bedriven under något år efter
 basperioden.
 d) Storleken på sådana utbetalningar ett
 visst år ska inte vara knuten till eller grundas på produktionsfaktorer använda
 under något år efter basperioden.
 e) Krav på produktion ska inte ställas för
 att sådana utbetalningar ska göras.
 7. Statligt finansiellt deltagande
 i inkomstförsäkrings- och inkomstskyddsprogram
 a) Berättigandet till sådana utbetalningar
 ska vara bestämt av en inkomstförlust, endast beaktande inkomster erhållna från
 jordbruket, vilken är större än 30 % av genomsnittlig bruttoinkomst eller
 motsvarande i nettoinkomsttermer (undantaget betalningar från detta program
 eller liknande system) under den föregående treårsperioden eller ett
 treårsgenomsnitt grundat på den föregående femårsperioden, med undantag för den
 högsta och den lägsta noteringen. Varje producent som uppfyller denna
 förutsättning ska vara berättigad att erhålla utbetalning.
 b) Det utbetalade beloppet ska kompensera
 för mindre än 70 % av producentens inkomstförlust under det år producenten
 blir berättigad att erhålla detta stöd.
 c) Storleken på sådant stöd ska endast vara
 knuten till inkomst; den ska inte knytas till form av eller storlek på
 produktion (inklusive djurenheter) bedriven av producenten eller till priser,
 inhemska eller internationella, tillämpade på sådan produktion eller på
 nyttjade produktionsfaktorer.
 d) I de fall producenten samma år erhåller
 stöd enligt denna punkt och enligt punkt 8 nedan (bistånd vid naturkatastrofer)
 ska de totala utbetalningarna uppgå till högst 100 % av producentens
 totala förlust.
 8. Utbetalningar (gjorda
 antingen direkt eller genom statligt finansiellt deltagande i
 skördeförsäkringsprogram) för hjälp vid naturkatastrofer
 a) Berättigandet till sådana utbetalningar
 ska endast vara aktuellt efter formellt erkännande av statliga myndigheter att
 en naturkatastrof eller liknande katastrof (inklusive sjukdomsutbrott,
 hemsökelse av skadedjur, kärnolyckor och krig på medlemmens territorium) har
 förekommit eller förekommer och fastställas på grundval av en
 produktionsförlust vilken överstiger 30 % av den genomsnittliga
 produktionen under den föregående treårsperioden eller ett treårsgenomsnitt
 grundat på den föregående femårsperioden, med undantag för den högsta och
 lägsta noteringen.
 b) Utbetalningar efter katastrofer ska
 endast tillämpas på förlust av inkomst, djur (inbegripet utbetalningar i
 samband med veterinär behandling av djur), land eller andra produktionsfaktorer
 till följd av naturkatastrofen i fråga.
 c) Utbetalningar ska kompensera högst för
 den totala kostnaden för att ersätta sådana förluster och ska inte kopplas till
 krav på eller angivande av typ eller kvantitet på framtida produktion.
 d) Utbetalningar gjorda under en katastrof
 ska inte överstiga den nivå som krävs för att förhindra eller mildra
 ytterligare förlust enligt kriteriet i led b ovan.
 e) I de fall en producent samma år erhåller
 utbetalningar enligt denna punkt och enligt punkt 7 (inkomstförsäkrings- och
 inkomstskyddsprogram) ska den totala summan av sådana utbetalningar uppgå till
 högst 100 % av producentens totala förlust.
 9. Stöd till strukturell
 anpassning givet genom program för att producenter ska kunna dra sig tillbaka
 a) Berättigandet till sådana utbetalningar
 ska vara bestämt genom hänvisning till klart definierade kriterier i program
 utformade för att underlätta för personer sysselsatta med produktion av
 säljbara jordbruksvaror att dra sig tillbaka eller övergå till icke
 jordbrukande aktiviteter.
 b) Utbetalningarna ska vara villkorade till
 att mottagaren fullständigt och permanent upphör med produktion av säljbara
 jordbruksvaror.
 10. Stöd till strukturell
 anpassning givet genom program för tillbakadragande av resurser
 a) Berättigandet till sådana utbetalningar
 ska vara bestämt genom hänvisning till klart definierade kriterier i program
 utformade för att ta bort mark och andra resurser, inklusive djur, från
 produktion av säljbara jordbruksvaror.
 b) Utbetalningarna ska vara villkorade till
 borttagande av mark från produktion av säljbara jordbruksvaror under minst tre
 år och i fråga om djur att de slaktas eller slutgiltigt och permanent avyttras.
 c) Utbetalningar ska inte vara kopplade till
 krav på eller angivande av någon alternativ användning av sådana marker eller
 andra resurser som innebär produktion av säljbara jordbruksprodukter.
 d) Utbetalningar ska varken vara knutna till
 form eller kvantitet av produktion eller till priser, inhemska eller
 internationella, gällande för produktion på den mark eller de resurser som
 fortfarande används för produktion.
 11. Stöd till strukturell
 anpassning givet genom investeringsstöd
 a) Berättigandet till sådana betalningar ska
 vara bestämt genom hänvisning till klart definierade kriterier i statliga
 program utformade att stödja den finansiella eller fysiska omstruktureringen av
 en producents verksamhet som svar på sakligt påvisade strukturella nackdelar.
 Berättigandet till sådana program kan också vara grundat på klart definierade
 statliga program för privatisering av jordbruksmark.
 b) Storleken på sådana utbetalningar under
 ett givet år ska inte vara knuten till eller grundad på slag av eller volym på
 produktion (inklusive djurenheter) bedriven av producenten under något år efter
 basperioden annat än vad som stadgas under kriteriet i led e.
 c) Storleken på sådana utbetalningar under
 ett givet år ska inte vara knuten till eller grundad på priser, inhemska eller
 internationella, gällande för produktion bedriven under något år efter
 basperioden.
 d) Utbetalningarna ska endast ske under den
 period som är nödvändig för genomförandet av avsedd investering.
 e) Utbetalningarna ska inte vara kopplade
 till krav på eller angivande av vilka jordbruksprodukter som ska produceras av
 mottagarna utöver att de inte producerar en speciell produkt.
 f) Betalningarna ska vara begränsade till
 det belopp som krävs för att kompensera för den strukturella nackdelen.
 12. Utbetalningar enligt
 miljöprogram
 a) Berättigandet till sådana utbetalningar
 ska vara bestämt som en del av klart definierade statliga miljö- och
 naturvårdsprogram och vara kopplat till att särskilda villkor i det statliga
 programmet uppfylls, inbegripet villkor knutna till produktionsmetoder eller
 insatsvaror.
 b) Utbetalningsbeloppet ska vara begränsat
 till de extra kostnader eller förluster av inkomst som uppfyllandet av det
 statliga programmet medför.
 13. Utbetalningar enligt
 regionala stödprogram
 a) Berättigandet till sådana utbetalningar
 ska vara begränsat till producenter i missgynnade regioner. Varje sådan region
 ska vara ett klart avgränsat, sammanhängande geografiskt område med en
 definierbar ekonomisk och administrativ identitet, bedömt som missgynnat på
 grundval av neutrala och objektiva kriterier som är klart uttryckta i lag eller
 förordning och som anger att regionens svårigheter beror på mer än temporära
 omständigheter.
 b) Storleken på sådana utbetalningar under
 ett givet år ska inte vara knuten till eller grundad på form av eller storlek
 på produktion (inklusive djurenheter) bedriven av producenten under något år
 efter basperioden annat än för att minska denna produktion.
 c) Storleken på sådana utbetalningar under
 ett givet år ska inte vara knuten till eller grundad på priser, inhemska eller
 internationella, gällande för produktion bedriven under något år efter
 basperioden.
 d) Utbetalningar ska bara vara tillgängliga
 för producenter i stödberättigade regioner, men de ska vara generellt
 tillgängliga för samtliga producenter inom sådana regioner.
 e) Där stödet relateras till
 produktionsfaktorer ska utbetalningar göras med ett successivt minskande belopp
 ovanför en tröskelnivå för berörd faktor.
 f) Utbetalningarna ska vara begränsade till
 de extra kostnader eller den förlust av inkomster som bedrivandet av
 jordbruksproduktion i det bestämda området innebär.
 ____________
 é
 BILAGA V
 Upphävd förordning och dess
 ändringsförordning
 Rådets förordning (EG) nr 597/2009 (EUT L 188, 18.7.2009, s. 93) || ||
 || Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 37/2014 (EUT L 18, 21.1.2014, s. 1) || Endast punkt 18 i bilagan
 _____________
 ANNEX VI
 Jämförelsetabell
 Förordning (EG) nr 597/2009 || Denna förordning
 Artiklarna 1 – 11 || Artiklarna 1 – 11
 Artikel 12.1 – 12.4 || Artikel 12.1 – 12.4
 Artikel12.6 || Artikel 12.5
 Artiklarna 13 och 14 || Artiklarna 13 och 14
 Artikel 15.1 || Artikel 15.1
 Artikel 15.2, första meningen || Artikel 15.2, första stycket
 Artikel 15.2, andra meningen || Artikel 15.2, andra stycket
 Artikel 15.3 || Artikel 15.3
 Artiklarna 16 – 27 || Artiklarna 16 – 27
 Artikel 28.1 – 28.4 || Artikel 28.1 – 28.4
 Artikel 28.5, första meningen || Artikel 28.5, första stycket
 Artikel 28.5, andra meningen || Artikel 28.5, andra stycket
 Artikel 28.6 || Artikel 28.6
 Artiklarna 29 – 33 || Artiklarna 29 – 33
 Artikel 33a || Artikel 34
 Artikel 34 || Artikel 35
 Artikel 35 || Artikel 36
 Bilagorna I – IV || Bilagorna I – IV
 Bilaga V || -
 Bilaga VI || -
 - || Bilaga V
 - || Bilaga VI
 ____________
 [1] Med uttrycket ”affärsmässiga villkor” avses att valet
 mellan inhemska eller importerade varor är fritt och enbart påverkas av
 affärsmässiga överväganden.
 [2] I denna förordning avses med
 – direkta skatter: skatter på löner, vinster, räntor,
 hyror, royalties och alla andra former av
 inkomst samt skatter på fast egendom,
 – importavgifter: tullar, avgifter och andra statliga
 pålagor som inte finns uppräknade på annan
 plats i denna fotnot och som tas ut på import,
 – indirekta skatter: försäljnings-, tillverknings-,
 omsättnings-, mervärdes-, koncessions-,
 stämpel-, överlåtelse-, lager- och utrustningsskatter,
 gränsskatter och alla andra skatter än
 direkta skatter och importavgifter,
 – indirekt skatt som tagits ut i tidigare led: skatter som
 tas ut på varor och tjänster som direkt
 eller indirekt används för tillverkning av produkten,
 – ackumulerade indirekta skatter: sådana flerledsskatter
 som tas ut där det inte finns något
 system för efterföljande kreditering av skatten, om de varor
 och tjänster som beskattas i ett
 tillverkningsled används i ett efterföljande tillverkningsled,
 – avskrivning av skatter: även skatteåterbetalning eller
 skatteavdrag,
 – avskrivning eller restitution: hel eller delvis befrielse
 från eller anstånd med importavgifter.
 [3] Uppskov behöver inte innebära en exportsubvention, t.ex.
 då skäliga ränteavgifter tas ut.
 [4] Se fotnot 2.
 [5] Se fotnot 2.
 [6] Led h gäller inte för system för mervärdesskatt eller
 gränsskattejusteringar som används i stället för sådana system. Problemet
 rörande alltför stor avskrivning av mervärdesskatter regleras uteslutande av
 led g.
 [7] Se fotnot 2.
 [8] Insatsvaror förbrukade vid tillverkningsprocessen är
 insatsvaror som fysiskt införlivas i slutvaran, energi, bränsle och olja som
 används i tillverkningsprocessen och katalysatorer som förbrukas när de används
 för att framställa exportvaran.
 [9] För tillämpningen av punkt 3 i denna bilaga ska statliga
 lagerhållningsprogram i syfte att trygga försörjningsberedskapen i
 utvecklingsländer och vilkas verksamhet är transparent och skött i enlighet med
 officiellt publicerade kriterier eller riktlinjer, anses vara i
 överensstämmelse med bestämmelserna i denna punkt, inklusive program under
 vilka lager av livsmedel för försörjningsberedskapsändamål anskaffas och
 frisläpps till administrativa priser, förutsatt att differensen mellan anskaffningspris
 och det externa referenspriset är beaktad i AMS.
 [10] För tillämpningen av punkterna 3 och 4 i denna bilaga ska
 anskaffandet av livsmedel till subventionerade priser med syfte att möta
 livsmedelsbehov hos fattiga stads- eller landsbygdsbor i utvecklingsländer på
 en regelbunden bas till skäliga priser anses vara förenligt med bestämmelserna
 i denna punkt.