type: legislation

text:
 EUROPSKA KOMISIJA
 Bruxelles, 16.5.2018.
 COM(2018) 288 final
 2018/0149(NLE)
 Prijedlog
 ODLUKE VIJEĆA
 o potpisivanju, u ime Europske unije, Protokola uz Ugovor o međunarodnom povremenom prijevozu putnika običnim i putničkim autobusima (Interbus ugovor) u vezi s međunarodnim linijskim i posebnim linijskim prijevozom putnika običnim i putničkim autobusima
 (Tekst značajan za EGP)
 OBRAZLOŽENJE
 1.KONTEKST PRIJEDLOGA
 •Razlozi i ciljevi prijedloga
 Interbus ugovor o međunarodnom povremenom prijevozu putnika običnim i putničkim autobusima (
 1
 ) stupio je na snagu 1. siječnja 2003. Ugovor je naknadno ažuriran Odlukom br. 1/2011 (
 2
 ) Zajedničkog odbora osnovanog Ugovorom kako bi se uzeo u obzir tehnički i zakonodavni napredak.
 Interbus ugovor trenutačno obuhvaća međunarodni povremeni prijevoz putnika običnim i putničkim autobusima. Vijeće je 5. prosinca 2014. ovlastilo Komisiju da, u ime Europske unije, koja je ugovorna stranka Interbus ugovora, otvori pregovore o proširenju područja primjene Ugovora na linijski i posebni linijski prijevoz putnika (za čije je obavljanje potrebna dopusnica). Predloženi tekst u prilogu ovoj odluci Vijeća u skladu je s dopusnicom za pregovore koju odobrava Vijeće.
 Održana su tri pregovaračka sastanka s ugovornim strankama, uz savjetovanje s posebnim odborom koji je odredilo Vijeće. Države članice bile su pozvane da sudjeluju na tim sastancima kao stručnjaci.
 Na sastanku održanom 10. studenoga 2017. ugovorne su se stranke složile da je tekst, nakon nekoliko izmjena uvedenih na sastanku, stabilan i dovršen. Prisustvovale su tri ugovorne stranke iz istočne i jugoistočne Europe (Crna Gora, Republika Moldova i Ukrajina). Osim toga, jedna ugovorna stranka (Albanija) već je prije u pisanom obliku iznijela pozitivno mišljenje o tekstu. Dogovoreno je razdoblje za potpisivanje.
 Linijski i posebni linijski međunarodni prijevoz putnika običnim i putničkim autobusima važni su sektori koji europskim građanima osiguravaju mobilnost uz pristupačnu strukturu cijena. Njihov daljnji razvoj izvan EU-a bio bi jednako koristan za građane EU-a, strane turiste, turizam i europske regije. Taj razvoj ograničen je zbog razlika u bilateralnim sporazumima između država članica i trećih zemalja, koje otežavaju postupak izdavanja dopusnica kao i obavljanje međunarodnog linijskog i posebnog linijskog prijevoza. To je najočitije kad je riječ o dugim međunarodnim linijama koje prolaze kroz nekoliko zemalja.
 Treba odobriti pristup tržištu za obavljanje linijskog i posebnog linijskog prijevoza, kako je utvrđeno u nacrtu Protokola, jedinstvenim postupkom izdavanja dopusnice u skladu s provedbom pravne stečevine EU-a u području cestovnog prijevoza putnika, uključujući sigurnost u cestovnom prometu, tehničke odredbe, kvalifikacije vozača, socijalna pravila, prava putnika, zaštitu okoliša i pristup djelatnosti.
 Interbus ugovor ostat će na snazi nepromijenjen za međunarodni povremeni prijevoz putnika običnim i putničkim autobusima.
 Protokol obuhvaća samo odredbe koje su potrebne za proširenje Interbus ugovora na međunarodni linijski i posebni linijski prijevoz putnika običnim i putničkim autobusima (za čije je obavljanje potrebna dopusnica). Njime se ne mijenjaju niti ponavljaju zajednička pravila, nego se upućuje na temeljne odredbe Interbus ugovora. To, kao i činjenica da ugovorna stranka može potpisati i ratificirati Protokol ili pristupiti Protokolu samo nakon što potpiše i ratificira Interbus ugovor ili pristupi tom Ugovoru osigurat će da ugovorne stranke potpisivanjem i ratificiranjem Protokola ili pristupanjem Protokolu prihvaćaju i primjenjuju pravila Interbus ugovora.
 Osim Europske unije, ugovorne su stranke Interbus ugovora Republika Albanija, Bosna i Hercegovina, Crna Gora, bivša jugoslavenska republika Makedonija, Republika Moldova, Republika Turska i Ukrajina, koje mogu potpisati i ratificirati Protokol ili pristupiti Protokolu.
 U obzir je uzeto iskustvo stečeno na temelju postojećih ugovora o cestovnom prometu, na primjer, partnerstvom između prijevoznika s poslovnim nastanom na državnim područjima u kojima se obavlja prijevoz.
 Ovisno o uvjetima, ugovorna stranka ili država članica Europske unije može odlučiti, bez diskriminacije, da se na sve usluge linijskog i posebnog linijskog cestovnog prijevoza putnika čije je polazište ili odredište na njezinu državnom području primjenjuju sporazumi o partnerstvu između prijevoznika u polazištu i odredištu tog linijskog i posebnog linijskog prijevoza.
 Prijevoznici s poslovnim nastanom u ugovornim strankama ili državama članicama Unije preko čijeg državnog područja linija prolazi, uz ukrcavanje i iskrcavanje putnika, mogu se uključiti u ta partnerstva ako tako odluče.
 U nacrtu Protokola naglašava se zakonodavstvo Europske unije (Uredba (EZ) br. 1071/2009 (
 3
 )) u pogledu sankcija i najtežih povreda kao i u pogledu ispunjavanja četiriju uvjeta za pristup profesiji prijevoznika u cestovnom prijevozu putnika (stvaran i stabilan poslovni nastan, dobar ugled, financijski položaj i stručna osposobljenost).
 Nacrtom Protokola uvodi se Zajednički odbor kako bi se olakšala provedba Protokola. Odredbe Zajedničkog odbora osnovanog Interbus ugovorom primjenjuju se mutatis mutandis na Zajednički odbor iz Protokola. Prema tome, Zajednički odbor iz Protokola prvenstveno bi se bavio budućim manjim tehničkim i zakonodavnim izmjenama koje su specifične za Protokol. Zajednički odbor trebao bi donijeti i vlastiti poslovnik. Nadalje, zadaci Zajedničkog odbora koji proizlaze iz samog nacrta Protokola odnose se na primanje i dostavljanje informacija, evaluaciju funkcioniranja Protokola svakih pet godina i mjere koje treba poduzeti u slučaju pristupanja Europskoj uniji ugovorne stranke koja nije njezina članica.
 Prema nacrtu Protokola, razdoblje valjanosti dopusnice za međunarodni linijski i posebni linijski prijevoz ne može biti dulje od pet godina.
 Sam nacrt Protokola sklapao bi se na razdoblje od pet godina, računajući od njegova stupanja na snagu. Trajanje Protokola automatski se produljuje za sljedeća razdoblja od pet godina, osim za one ugovorne stranke koje se očituju da to ne žele.
 •Dosljednost s postojećim odredbama politike u određenom području
 Predloženi Protokol u skladu je sa zajedničkom prometnom politikom Unije. On obuhvaća relevantne dijelove Uredbe (EZ) br. 1073/2009 (
 4
 ), kako su prilagođeni u svrhe međunarodnog sporazuma.
 Nacrtom Protokola predviđeno je daljnje usklađivanje u okviru međunarodnog linijskog i posebnog linijskog prijevoza običnim i putničkim autobusima.
 •Dosljednost u odnosu na druge politike Unije
 Predloženi Protokol u skladu je s politikom susjedstva i vanjskim odnosima EU-a.
 Nacrt Protokola u skladu je i s postojećim sporazumima, kao što su Sporazum o carinskoj uniji, pretpristupni sporazumi i sporazumi o pridruživanju, te mu je svrha osigurati regulatorno okruženje unutar kojega EU i druge ugovorne stranke Interbus ugovora mogu imati pristup međusobnim tržištima međunarodnog linijskog i posebnog linijskog prijevoza putnika prema jedinstvenim pravilima.
 •Fiskalne odredbe
 Usklađivanje carinskih i fiskalnih odredbi u nacrtu Protokola, s obzirom na njihov cilj i sadržaj, tek je sporedno i neizravno u usporedbi s ciljevima prometne politike koji se nastoje postići Protokolom.
 2.PRAVNA OSNOVA, SUPSIDIJARNOST I PROPORCIONALNOST
 •Pravna osnova
 Pravna je osnova Ugovor o funkcioniranju Europske unije (UFEU), a kad je posebice riječ o materijalnoj pravnoj osnovi, članak 91. UFEU-a u vezi s člankom 218. stavkom 5. UFEU-a.
 •Supsidijarnost
 Obvezu Unije na poštovanje Protokola o proširenju područja primjene postojećeg međunarodnog multilateralnog ugovora, čija je ugovorna stranka, može donijeti samo Unija, te stoga ima isključivu nadležnost za to pitanje.
 Protokol zamjenjuje odgovarajuće odredbe bilateralnih sporazuma za linijski i posebni linijski cestovni prijevoz putnika koji su sklopljeni između ugovornih stranaka te između država članica Unije i ugovornih stranaka izvan Unije. Međutim, Protokolom se omogućava da se postojeće dopusnice na temelju bilateralnih sporazuma zadrže pet godina prije nego što se zamijene odredbama Protokola.
 •Proporcionalnost
 Odredbe nacrta Protokola proporcionalne su i nediskriminirajuće te se uzajamno primjenjuju na sve ugovorne stranke (uključujući EU). Svrha im je smanjiti mogućnost nepoštenog tržišnog natjecanja i ukloniti s ceste dotrajala vozila i prijevoznike koji ne ispunjavaju uvjete.
 Europska unija već je donijela zakonodavstvo iz nacrta Protokola.
 •Odabir instrumenta
 Člankom 218. stavkom 5. UFEU-a predviđena je odluka Vijeća kao primjenjivi instrument.
 3.PRIKUPLJANJE I PRIMJENA STRUČNIH ZNANJA I PROCJENA UČINKA/POJEDNOSTAVLJIVANJE
 •Prikupljanje i primjena stručnih znanja te procjena učinka
 Komisija nije obavila procjenu učinka niti se obratila vanjskim stručnjacima. Proširenje Interbus ugovora na međunarodni linijski i posebni linijski prijevoz putnika običnim i putničkim autobusima pridonijelo bi proširenju geografskog područja primjene pravne stečevine Europske unije u području cestovnog prijevoza putnika.
 Gospodarski i socijalni učinci bili bi korisni za sektor prijevoza putnika i turizam. Učinci povećanja količine prometa na okoliš vjerojatno bi bili umjereni.
 Kao i dosad, prijevoznici mogu biti MSP-ovi s malim brojem autobusa ili veća poduzeća s velikim voznim parkom.
 Poseban odbor koji je imenovalo Vijeće stalno se obavještavao o napretku u pregovorima, a stručnjaci iz država članica sudjelovali su u pregovorima s ugovornim strankama koje nisu članice EU-a.
 •Pojednostavljivanje
 Usklađivanjem postupaka za dobivanje dopusnice za međunarodni linijski i posebni linijski prijevoz putnika običnim i putničkim autobusima pojednostavnilo bi se obavljanje tih poslova.
 4.UTJECAJ NA PRORAČUN
 Nema utjecaja.
 5.OSTALI DIJELOVI
 •Mehanizmi evaluacije i izvješćivanja
 U članku 16. nacrta Protokola predviđeno je da bi Zajednički odbor utvrđen u članku 18. Protokola svakih pet godina trebao ocjenjivati funkcioniranje Protokola.
 •Daljnji postupak
 Komisija smatra da je potrebno pokrenuti postupak u cilju potpisivanja i naknadnog sklapanja Protokola. Komisija stoga podnosi Vijeću ovaj Prijedlog odluke Vijeća o potpisivanju Protokola o međunarodnom linijskom i posebnom linijskom prijevozu putnika običnim i putničkim autobusima uz Ugovor o međunarodnom povremenom prijevozu putnika običnim i putničkim autobusima (Interbus ugovor).
 •Detaljno obrazloženje posebnih odredbi prijedloga
 Posebne odredbe predložene odluke Vijeća:
 ·U članku 1. nacrta odluke Vijeća predviđeno je potpisivanje, u ime Unije, Protokola uz Interbus ugovor u pogledu međunarodnog linijskog i posebnog linijskog prijevoza putnika običnim i putničkim autobusima.
 ·Člankom 2. ovlašćuje se Glavno tajništvo Vijeća da za osobu/osobe koju/koje odredi pregovarač Protokola izdaje instrument sa svim potrebnim ovlastima za potpisivanje Protokola, podložno njegovu sklapanju.
 ·U članku 3. predviđeno je stupanje na snagu odluke Vijeća.
 Posebne odredbe Priloga predloženoj odluci Vijeća:
 ·U članku 1. definira se područje primjene Protokola u pogledu linijskog i posebnog linijskog cestovnog prijevoza putnika s polazištem i odredištem u ugovornoj stranci u kojoj prijevoznik ima poslovni nastan i u kojoj su vozila registrirana, ili preko koje linija prolazi uz ukrcavanje i iskrcavanje putnika ili preko koje linija prolazi bez ukrcavanja ili iskrcavanja putnika. Zabranjen je svaki oblik kabotaže.
 ·Članak 2. sadržava odredbu o nediskriminaciji.
 ·Članak 3. sadržava definicije.
 ·U članku 4. upućuje se na Prilog 1. Interbus ugovoru o odredbama za prijevoznike u cestovnom prijevozu putnika.
 ·U članku 5. upućuje se na Prilog 2. Interbus ugovoru o tehničkim uvjetima koji se primjenjuju na vozila.
 ·Članak 6. sadržava odredbe o međunarodnom linijskom i posebnom linijskom prijevozu za čije je obavljanje potrebna dopusnica. Među ostalim, njime je predviđeno da ugovorne stranke ili države članice Europske unije mogu odlučiti da se na usluge linijskog i posebnog linijskog prijevoza između ugovornih stranaka primjenjuju sporazumi o partnerstvu između prijevoznika u polazištu i odredištu prijevoza. Prijevoznici ugovornih stranaka ili država članica preko kojih linija prolazi, uz ukrcavanje i iskrcavanje putnika, mogu se uključiti u ta partnerstva ako tako odluče.
 ·U članku 7. navedeno je da se na Protokol primjenjuju V. i VI. dio Interbus ugovora o socijalnim odredbama odnosno carinskim i fiskalnim odredbama.
 ·Članak 8. sadržava odredbe o ovlaštenom tijelu koje izdaje dopusnice, primateljima dopusnica, razdoblju valjanosti dopusnice, podacima koje treba navesti u dopusnici i upotrebi dodatnih vozila u privremenim i iznimnim okolnostima.
 ·U članku 9. definira se postupak podnošenja zahtjeva za izdavanje dopusnice.
 ·U članku 10. predviđen je postupak izdavanja dopusnice, uključujući kontakte između relevantnih nadležnih tijela koja izdaju dopusnicu, kao i isključivi razlozi za moguće odbijanje zahtjeva.
 ·U članku 11. predviđena su pravila za produljenje ili izmjenu dopusnice.
 ·U članku 12. predviđena su pravila za prestanak valjanosti dopusnice.
 ·U članku 13. predviđene su obveze prijevoznika.
 ·U članku 14. navedeno je da bi ugovorne stranke trebale osigurati da prijevoznici poštuju relevantne odredbe.
 ·U članku 15. (u vezi s člankom 8. stavkom 9.) navedeni su dokumenti koji se moraju nalaziti u vozilu.
 ·U članku 16. predviđeno je trajanje Protokola (pet godina) uz prešutno produljenje na uzastopna razdoblja od pet godina i periodične evaluacije funkcioniranja Protokola.
 ·Članak 17. odnosi se na prijelazno petogodišnje razdoblje za postojeće usluge linijskog i posebnog linijskog cestovnog prijevoza putnika u bilateralnim sporazumima, ratifikaciju ili odobrenje Protokola i depozitara Protokola, stupanje na snagu Protokola, otkazivanje i jezike.
 ·Člankom 18. uspostavlja se Zajednički odbor za provedbu Protokola.
 ·U članku 19. predviđen je postupak kad ugovorna stranka Protokola koja nije članica Unije pristupa Europskoj uniji.
 ·U članku 20. Protokol se otvara za potpisivanje te se navodi da se Protokolu može pristupiti ili se on može ratificirati samo nakon potpisivanja Interbus ugovora i pristupanja tom Ugovoru ili njegova ratificiranja.
 ·U članku 21. navedeno je da nakon što Protokol stupi na snagu, svaka ugovorna stranka Interbus ugovora može pristupiti Protokolu.
 ·Člankom 22. prilozi Protokolu postaju njegov sastavni dio.
 ·U prilozima 1. i 2. Protokolu upućuje se na priloge 1. i 2. Interbus ugovoru. U Prilogu 1. posebno se naglašava i ponavlja pravo Europske unije koje se odnosi na prava putnika te kontrolu i sankcije u slučaju najtežih povreda odredaba te se navode uvjeti za pristup profesiji.
 ·Prilogom 3. propisuje se obrazac zahtjeva za obavljanje međunarodnog linijskog ili posebnog linijskog prijevoza.
 ·Prilogom 4. propisuje se obrazac dopusnice za međunarodni linijski ili posebni linijski prijevoz putnika.
 2018/0149 (NLE)
 Prijedlog
 ODLUKE VIJEĆA
 o potpisivanju, u ime Europske unije, Protokola uz Ugovor o međunarodnom povremenom prijevozu putnika običnim i putničkim autobusima (Interbus ugovor) u vezi s međunarodnim linijskim i posebnim linijskim prijevozom putnika običnim i putničkim autobusima
 (Tekst značajan za EGP)
 VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
 uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 91. u vezi s člankom 218. stavkom 5.,
 uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije (
 5
 ),
 budući da:
 (1)U skladu s Odlukom Vijeća 2002/917/EZ (
 6
 ), Ugovor o međunarodnom povremenom prijevozu putnika običnim i putničkim autobusima (Interbus ugovor) sklopljen je u ime Unije 3. listopada 2002., a na snagu je stupio 1. siječnja 2003. (
 7
 ).
 (2)Vijeće je 5. prosinca 2014. ovlastilo Komisiju da otvori pregovore o Protokolu uz Interbus ugovor o međunarodnom linijskom i posebnom linijskom prijevozu putnika običnim i putničkim autobusima s Republikom Albanijom, Bosnom i Hercegovinom, Crnom Gorom, bivšom jugoslavenskom republikom Makedonijom, Republikom Moldovom, Republikom Turskom i Ukrajinom.
 (3)Pregovori su uspješno zaključeni tijekom sastanka ugovornih stranaka Interbus ugovora 10. studenoga 2017.
 (4)Protokolom bi se trebalo olakšati pružanje usluga linijskog i posebnog linijskog prijevoza između ugovornih stranaka Interbus ugovora i tako poboljšati njihova međusobna prometna povezanost kad je riječ o prijevozu putnika.
 (5)U pogledu općih pravila, osobito rada Zajedničkog odbora, te kako bi se olakšala njegova primjena, nacrt Protokola u velikoj mjeri odražava pravila uspostavljena Interbus ugovorom.
 (6)Kako se njegove koristi ne bi previše odgađale, Protokolom je predviđeno, slično kao što je propisano Interbus ugovorom, da stupa na snagu za ugovorne stranke koje su ga odobrile ili ratificirale kada ga odobre ili ratificiraju četiri ugovorne stranke, uključujući Uniju.
 (7)Stoga bi u ime Unije trebalo potpisati Protokol uz Interbus ugovor o međunarodnom linijskom i posebnom linijskom prijevozu putnika običnim i putničkim autobusima, podložno njegovu kasnijem sklapanju,
 DONIJELO JE OVU ODLUKU:
 Članak 1.
 Odobrava se, u ime Unije, potpisivanje Protokola uz Ugovor o međunarodnom povremenom prijevozu putnika običnim i putničkim autobusima (Interbus ugovor) u pogledu međunarodnog linijskog i posebnog linijskog prijevoza putnika običnim i putničkim autobusima, podložno njegovu sklapanju.
 Tekst Protokola koji se potpisuje priložen je ovoj Odluci.
 Članak 2.
 Glavno tajništvo Vijeća izdaje za osobu ili osobe koje odredi pregovarač Protokola instrument sa svim potrebnim ovlastima za potpisivanje Protokola, podložno njegovu sklapanju.
 Članak 3.
 Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.
 Sastavljeno u Bruxellesu,
 Za Vijeće
 Predsjednik
 (1)
 SL L 321, 26.11.2002., str. 11.
 (2)
 Odluka br. 1/2011 Zajedničkog odbora osnovanog Interbus ugovorom o međunarodnom povremenom prijevozu putnika običnim i putničkim autobusima od 11. studenoga 2011. o donošenju poslovnika i prilagodbi Priloga 1. Ugovoru u pogledu uvjeta za prijevoznike u cestovnom prometu putnika, Priloga 2. Ugovoru u vezi s tehničkim standardima koji se primjenjuju na obične i putničke autobuse te zahtjeva koji se odnose na socijalne odredbe iz članka 8. Ugovora (2012/25/EU) (SL L 8, 12.1.2012., str. 38.).
 (3)
 Uredba (EZ) br. 1071/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009. o uspostavljanju zajedničkih pravila koja se tiču uvjeta za obavljanje djelatnosti cestovnog prijevoznika te stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 96/26/EZ (SL L 300, 14.11.2009., str. 51.).
 (4)
 Uredba (EZ) br. 1073/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009. o zajedničkim pravilima za pristup međunarodnom tržištu usluga prijevoza običnim i turističkim autobusima i o izmjeni Uredbe (EZ) br. 561/2006 (SL L 300, 14.11.2009., str. 88.).
 (5)
 COM(2018) 288
 (6)
 Odluka Vijeća 2002/917/EZ od 3. listopada 2002. o sklapanju ugovora o međunarodnom povremenom prijevozu putnika običnim i putničkim autobusima Interbus (SL L 321, 26.11.2002., str. 11.).
 (7)
 SL L 321, 26.11.2002., str. 44.
 ---documentbreak---
 EUROPSKA KOMISIJA
 Bruxelles,16.5.2018.
 COM(2018) 288 final
 PRILOG
 Prijedlogu ODLUKE VIJEĆA
 o potpisivanju, u ime Europske unije, Protokola uz Ugovor o međunarodnom povremenom prijevozu putnika običnim i putničkim autobusima (Interbus ugovor) u vezi s međunarodnim linijskim i posebnim linijskim prijevozom putnika običnim i putničkim autobusima
 PROTOKOL
 uz Ugovor o međunarodnom povremenom prijevozu putnika običnim i putničkim autobusima (Interbus ugovor) u vezi s međunarodnim linijskim i posebnim linijskim prijevozom putnika običnim i putničkim autobusima
 UGOVORNE STRANKE,
 uzimajući u obzir želju za daljnjim razvojem i promicanjem međunarodnog prijevoza putnika u Europi te kako bi se olakšali njegova organizacija i obavljanje,
 uzimajući u obzir sve veću važnost turizma i želju za daljnjim promicanjem kulturne razmjene između ugovornih stranaka ovog Protokola,
 uzimajući u obzir Ugovor o međunarodnom povremenom prijevozu putnika običnim i putničkim autobusima („Interbus ugovor”) (
 1
 ), kako je naknadno izmijenjen, koji je stupio na snagu 1. siječnja 2003. (
 2
 ),
 uzimajući u obzir želju za proširenjem područja primjene prijevoznih usluga koje su sadržane u Interbus ugovoru na linijski i posebni linijski prijevoz podložno određenim uvjetima,
 budući da:
 (1)Područje primjene Interbus ugovora trebalo bi proširiti odredbama o uspostavljanju postupaka za obavljanje linijskog i posebnog linijskog prijevoza za koje je potrebna dopusnica.
 (2)Ovaj Protokol, koji sadržava takve odredbe, trebao bi biti otvoren za pristupanje ugovornim strankama Interbus ugovora.
 (3)Osim sporazuma o partnerstvu, liberalizacija linijskog i posebnog linijskog prijevoza za čije je obavljanje potrebna dopusnica zasad bi se trebala primjenjivati samo na prijevoz s polazištem ili odredištem u ugovornoj stranci u kojoj cestovni prijevoznik ima poslovni nastan i u kojoj su njegova vozila registrirana.
 (4)Iako bi trebalo isključiti mogućnost da linijski ili posebni linijski prijevoz s polazištem i odredištem u istoj ugovornoj stranci obavljaju prijevoznici s poslovnim nastanom u drugoj ugovornoj stranci, takvim bi prijevoznicima trebalo dopustiti da kao dio usluge ukrcavaju ili iskrcavaju putnike na unaprijed određenim postajama ako ne prevoze putnike između dviju postaja unutar jedne ugovorne stranke koja nije ugovorna stranka njihova poslovnog nastana.
 (5)Načelo nediskriminacije na temelju državljanstva ili mjesta poslovnog nastana prijevoznika, polazišta ili odredišta običnog i putničkog autobusa i pružene usluge prijevoza trebalo bi se primjenjivati kao osnovni uvjet za pružanje usluga međunarodnog cestovnog prijevoza putnika.
 (6)Potrebno je predvidjeti jedinstvene obrasce zahtjeva za izdavanje dopusnice i dopusnice za međunarodni linijski i posebni linijski prijevoz kako bi se olakšali i pojednostavnili postupci. Kako bi se izbjegla različita tumačenja, trebalo bi utvrditi i dokumente koji se zahtijevaju za kontrolu te se moraju nalaziti u vozilu i predočiti na zahtjev bilo kojeg službenika ovlaštenog za kontrolu u skladu s ovim Protokolom.
 (7)Dopusnica za međunarodni linijski ili posebni linijski cestovni prijevoz putnika koju su odobrila nadležna tijela svih relevantnih ugovornih stranaka ili država članica Unije u kojima je polazište i odredište prijevoza, kao i onih preko kojih linija prolazi, u skladu s „postupkom izdavanja dopusnice”, te koju je izdalo mjerodavno tijelo u polazištu ili odredištu prijevoza trebala bi omogućiti prijevozniku koji podnese zahtjev i koji ima poslovni nastan u ugovornoj stranci koja je polazište ili odredište prijevoza, ili prijevozniku s poslovnim nastanom u ugovornoj stranci koja je polazište ili odredište prijevoza i kojega su u te svrhe ovlastili drugi prijevoznici u slučaju partnerstva ili skupina, obavljanje prijevoza između polazišta i odredišta relacije. Ta bi dopusnica trebala biti jedina dopusnica koja je potrebna za obavljanje prijevoza. Ne bi se trebale zahtijevati posebne dopusnice za prolazak preko ugovorne stranke ili države članice Unije ili njihovih granica u okviru usluge prijevoza bez obzira na to ukrcavaju li se ili iskrcavaju putnici u ugovornoj stranci ili državi članici Unije preko koje linija prolazi.
 (8)Podložno određenim uvjetima, ugovornoj stranci ili državi članici Europske unije trebalo bi dopustiti da odluči da bi se na međunarodni linijski ili posebni linijski prijevoz s polazištem i odredištem na njezinu državnom području trebali primjenjivati partnerski sporazumi između prijevoznika u polazištu i odredištu te usluge prijevoza. Prijevoznici s poslovnim nastanom u ugovornim strankama ili državama članicama Europske unije preko čijih se državnih područja obavlja prijevoz, uz ukrcavanje i iskrcavanje putnika, mogu se uključiti u takva partnerstva.
 (9)Primjereno je osnovati Zajednički odbor za provedbu ovog Protokola kako bi se osigurala ispravna i ujednačena provedba te njegovi prilozi prilagodili tehničkom i zakonodavnom napretku.
 (10)Nužno je da ugovorne stranke primjenjuju jedinstvene socijalne mjere povezane s radom posada običnih i putničkih autobusa u međunarodnom cestovnom prijevozu, koje su uređene pravilima ugrađenima u Interbus ugovor, na koja bi ovaj Protokol trebao upućivati.
 (11)Uvjete pod kojima se obavlja linijski i posebni linijski prijevoz trebalo bi urediti pravilima ugrađenima u Interbus ugovor, na koja bi ovaj Protokol trebao upućivati, podložno posebnim pravilima kako je navedeno u Prilogu 1. ovom Protokolu.
 (12)Usklađivanje tehničkih uvjeta za obične i putničke autobuse kojima se obavlja međunarodni prijevoz između ugovornih stranaka trebalo bi urediti pravilima ugrađenima u Interbus ugovor, na koja bi ovaj Protokol trebao upućivati, kako je navedeno u Prilogu 2. ovom Protokolu.
 ODLUČIVŠI uspostaviti jedinstvena pravila za međunarodni linijski i posebni linijski prijevoz putnika običnim i putničkim autobusima,
 SPORAZUMJELE SU SE KAKO SLIJEDI:
 ODJELJAK I.
 PODRUČJE PRIMJENE I DEFINICIJE
 Članak 1.
 Područje primjene
 1.
 Ovaj Protokol primjenjuje se:
 (a) na međunarodni cestovni prijevoz putnika bilo kojeg državljanstva linijskim i posebnim linijskim prijevozom običnim i putničkim autobusima:
 –između državnih područja dviju ugovornih stranaka te, ako bude potrebno tijekom tog prijevoza, prolaskom preko državnog područja druge ugovorne stranke ili preko državnog područja države koja nije ugovorna stranka,
 –koji obavljaju javni prijevoznici s poslovnim nastanom u ugovornoj stranci polazišta i/ili odredišta prijevoza te, u slučaju partnerstva, u ugovornim strankama ili državama članicama Unije preko kojih linija prolazi uz ukrcavanje i iskrcavanje putnika, ako tako odluče, u skladu s mjerodavnim pravom i uz posjedovanje odobrenja za obavljanje međunarodnog linijskog i posebnog linijskog prijevoza putnika običnim i putničkim autobusima,
 –korištenjem običnih i putničkih autobusa registriranih u ugovornoj stranci u kojoj prijevoznik ima poslovni nastan;
 (b) na prazne vožnje običnih i putničkih autobusa u vezi s tim prijevozima.
 2.
 Nijedna odredba ovog Protokola ne smije se tumačiti na način da daje mogućnost obavljanja linijskog ili posebnog linijskog prijevoza čije je polazište i odredište u istoj ugovornoj stranci prijevoznicima s poslovnim nastanom u drugoj ugovornoj stranci (kabotaža).
 3.
 U skladu sa stavkom 1. i podložno stavku 2., ako je prijevoz dio linije prema državnom području ili iz državnog područja u kojem prijevoznik ima poslovni nastan, putnici se mogu ukrcavati ili iskrcavati na državnom području bilo koje ugovorne stranke preko koje linija prolazi, a koja dopušta zaustavljanje na svojem državnom području.
 4.
 Ovaj Protokol ne primjenjuje se na sljedeće:
 –korištenje običnih i putničkih autobusa namijenjenih prijevozu putnika za prijevoz robe u komercijalne svrhe;
 –prijevoz za vlastite potrebe.
 Članak 2.
 Nediskriminacija
 Ugovorne stranke osiguravaju da se na ovaj Protokol primjenjuje načelo nediskriminacije na temelju državljanstva ili mjesta poslovnog nastana prijevoznika te polazišta ili odredišta običnog ili putničkog autobusa ili pružene usluge.
 Članak 3.
 Definicije
 1.
 U svrhe ovog Protokola primjenjuju se definicije iz članka 3. Interbus ugovora.
 2.
 Ne dovodeći u pitanje stavak 1., u svrhe ovog Protokola primjenjuju se sljedeće dodatne definicije:
 (a)„Interbus ugovor” znači Ugovor o međunarodnom povremenom prijevozu putnika običnim i putničkim autobusima(
 3
 ), koji je stupio na snagu 1. siječnja 2003.(
 4
 ), kako je naknadno izmijenjen;
 (b)„partnerstvo” znači svaki ugovor ili drugi ugovorni sporazum bilo koje vrste prema kojemu se njegove stranke, poznate kao partneri, obvezuju na suradnju u pogledu pružanja prijevoza;
 (c)„povezano poduzeće” znači poduzeće u kojem jedno ili više poduzeća (matično poduzeće ili poduzeća) ima manjinski udio, te preko čijih operativnih i financijskih politika to drugo poduzeće ili ta druga poduzeća imaju znatan utjecaj.
 (d)„skupina” znači jedno od sljedećeg:
 –jedno ili više povezanih poduzeća i njihovo matično poduzeće ili poduzeća;
 –jedno ili više povezanih poduzeća koja imaju isto matično poduzeće ili poduzeća.
 ODJELJAK II.
 UVJETI ZA PRIJEVOZNIKE U CESTOVNOM PRIJEVOZU PUTNIKA
 Članak 4.
 Ugovorne stranke primjenjuju odredbe iz Priloga 1.
 ODJELJAK III.
 TEHNIČKI UVJETI ZA VOZILA
 Članak 5.
 Obični i putnički autobusi koji se koriste za obavljanje međunarodnog linijskog ili posebnog linijskog prijevoza koji je obuhvaćen ovim Protokolom moraju biti u skladu s tehničkim standardima iz Priloga 2.
 ODJELJAK IV.
 PRISTUP TRŽIŠTU
 Članak 6.
 Međunarodni linijski i posebni linijski prijevoz za čije je obavljanje potrebna dopusnica
 1.
 Linijski prijevoz mora biti dostupan svima, iako se prema potrebi može zahtijevati obavezna rezervacija.
 2.
 Za obavljanje linijskog i posebnog linijskog prijevoza potrebna je dopusnica u skladu s odjeljkom VI.
 3.
 Na linijsku prirodu prijevoza ne smiju utjecati nikakve prilagodbe uvjeta obavljanja prijevoza.
 4.
 Organizacija usporednih ili privremenih linija koje opslužuju isto tržište kao i postojeći linijski prijevoz, neopsluživanje određenih postaja i opsluživanje dodatnih postaja postojećim linijskim prijevozom podliježu istim pravilima koja se primjenjuju i na postojeći linijski prijevoz.
 5.
 U skladu s primjenjivim pravilima o tržišnom natjecanju, ugovorna stranka ili država članica Europske unije može odlučiti, za svaki slučaj posebno, bez diskriminacije, da se na međunarodni linijski i posebni linijski cestovni prijevoz putnika s polazištem ili odredištem na njezinu državnom području primjenjuju partnerski sporazumi između prijevoznika s poslovnim nastanom u ugovornoj stranci ili državi članici Unije u kojoj je polazište i odredište te usluge prijevoza.
 Prijevoznici s poslovnim nastanom u ugovornim strankama i državama članicama Unije preko kojih linija prolazi, uz ukrcavanje i iskrcavanje putnika, mogu se uključiti u ta partnerstva ako tako odluče.
 Predmetne ugovorne stranke i države članice Unije obavješćuju Zajednički odbor uspostavljen člankom 18. ovog Protokola o svakoj takvoj odluci uz navođenje obrazloženja.
 6.
 U skladu s primjenjivim pravilima o tržišnom natjecanju, prijevoznici mogu dobrovoljno sklapati partnerstva u svrhe obavljanja linijskog ili posebnog linijskog prijevoza. U tim partnerstvima mogu sudjelovati:
 –prijevoznici s poslovnim nastanom u ugovornim strankama ili državi članici Unije u kojoj je polazište ili odredište prijevoza;
 –prijevoznici s poslovnim nastanom u ugovornim strankama i državama članicama Unije preko kojih linija prolazi uz ukrcavanje i iskrcavanje putnika.
 ODJELJAK V.
 SOCIJALNE, CARINSKE I FISKALNE ODREDBE
 Članak 7.
 Na ovaj se Protokol primjenjuju V. dio (socijalne odredbe) i VI. dio (carinske i fiskalne odredbe) Interbus ugovora.
 ODJELJAK VI.
 DOPUSNICA ZA MEĐUNARODNI LINIJSKI I POSEBNI LINIJSKI PRIJEVOZ
 Članak 8.
 Osnovna svojstva dopusnice
 1.
 Dopusnice za međunarodni linijski i posebni linijski prijevoz putnika izdaje nadležno tijelo ugovorne stranke na čijem državnom području prijevoznik ima poslovni nastan (dalje u tekstu „tijelo koje izdaje dopusnicu”).
 2.
 U slučaju da prijevoznik ima poslovni nastan u Europskoj uniji, dopusnicu izdaje nadležno tijelo države članice polazišta ili odredišta.
 3.
 U slučaju skupine prijevoznika koji namjeravaju obavljati međunarodni linijski ili posebni linijski prijevoz te u slučaju partnerstva između poduzeća (prijevoznika) iz najmanje dviju ugovornih stranaka na čijem se državnom području putnici ukrcavaju i iskrcavaju, dopusnicu izdaje nadležno tijelo kojemu je upućen zahtjev u skladu s člankom 9. stavkom 1. drugim podstavkom.
 4.
 Dopusnice se izdaju na ime prijevoznika i nisu prenosive. Međutim, prijevoznik kojemu je izdana dopusnica može, uz suglasnost tijela koje izdaje dopusnicu, obavljati usluge prijevoza preko podvozara ako je takva mogućnost u skladu s pravom ugovorne stranke. U tom slučaju, u dopusnici se mora navesti naziv podvozara i njegova uloga. Podvozar mora ispunjavati uvjete iz članaka 1., 4. i 5. te, kad je riječ o socijalnim odredbama, iz članka 7., kao i iz priloga 1. i 2.
 U slučaju skupine prijevoznika koji namjeravaju obavljati linijski ili posebni linijski prijevoz, dopusnica se izdaje na ime svih poduzeća u skupini i u njoj se navode nazivi svih prijevoznika. Izdaje se poduzeću koje su prijevoznici ovlastili u te svrhe i koje ju je zatražilo, a druga poduzeća dobivaju ovjerene preslike.
 U slučaju partnerstva, izvornici dopusnice izdaju se svakom partnerskom poduzeću, a u dopusnici se navodi naziv svakog poduzeća.
 Kad usluge međunarodnog linijskog ili posebnog linijskog prijevoza obavlja skupina ili partnerstvo, kako je navedeno u drugom i trećem podstavku, odluka o stvarnom razdvajanju prijevoznih usluga između uključenih prijevoznika prepušta se samim prijevoznicima.
 5.
 Razdoblje valjanosti dopusnice ne smije biti dulje od pet godina. Razdoblje valjanosti može se skratiti ili na zahtjev podnositelja zahtjeva ili na temelju međusobne suglasnosti nadležnih tijela ugovornih stranaka na čijem se državnom području putnici ukrcavaju ili iskrcavaju.
 6.
 U dopusnici se navodi sljedeće:
 (a)vrsta prijevoza;
 (b)relacija prijevoza, a posebno polazište i odredište;
 (c)razdoblje valjanosti dopusnice;
 (d)postaje i vozni red.
 7.
 Dopusnice moraju biti u skladu s obrascem utvrđenim u Prilogu 4.
 8.
 U skladu s člankom 1. stavkom 2., dopusnice njihovim nositeljima daju pravo obavljanja linijskog i/ili posebnog linijskog prijevoza na državnim područjima svih ugovornih stranaka preko kojih linija prolazi.
 9.
 Prijevoznik koji pruža usluge linijskog ili posebnog linijskog prijevoza može se služiti dodatnim vozilima ako nastupe privremene ili izvanredne okolnosti. Takva dodatna vozila mogu se koristiti samo pod uvjetima koji su istovjetni onima utvrđenima u dopusnici iz stavka 6.
 U tom slučaju, osim dokumenata iz članka 15., prijevoznik osigurava da se primjerak ugovora između prijevoznika u međunarodnom linijskom ili posebnom linijskom prijevozu i poduzeća koje osigurava dodatna vozila ili drugi jednakovrijedan dokument nalazi u vozilu i predoči na zahtjev bilo kojeg službenika ovlaštenog za kontrolu.
 Članak 9.
 Podnošenje zahtjeva za izdavanje dopusnice za međunarodni linijski i posebni linijski prijevoz
 1.
 Zahtjeve za izdavanje dopusnice za međunarodni linijski i posebni linijski prijevoz podnosi prijevoznik svojem nadležnom tijelu koje izdaje dopusnicu.
 Za svaku liniju podnosi se samo jedan zahtjev. U slučajevima iz članka 8. stavka 3., zahtjev podnosi prijevoznik kojega su drugi prijevoznici ovlastili u te svrhe.
 Zahtjev se upućuje tijelu koje izdaje dopusnicu u ugovornoj stranci u kojoj prijevoznik koji podnosi taj zahtjev ima poslovni nastan.
 2.
 Zahtjevi za izdavanje dopusnice podnose se na temelju obrasca utvrđenog u Prilogu 3.
 3.
 Osobe koje podnose zahtjev za izdavanje dopusnice moraju dostaviti sve dodatne podatke koje smatraju važnima ili koje zahtijeva tijelo koje izdaje dopusnicu, posebno dokumente navedene u Prilogu 3.
 Članak 10.
 Postupak izdavanja dopusnice
 1.
 Dopusnice se izdaju uz suglasnost nadležnih tijela svih ugovornih stranaka na čijem se državnom području putnici ukrcavaju ili iskrcavaju. Tijelo koje izdaje dopusnicu prosljeđuje takvim tijelima, kao i nadležnim tijelima ugovornih stranaka preko čijih državnih područja linija prolazi bez ukrcavanja ili iskrcavanja putnika, preslik zahtjeva zajedno s preslicima svih drugih odgovarajućih dokumenata, uključujući svoju procjenu.
 Za Europsku uniju, nadležna tijela iz prvog podstavka tijela su onih država članica na čijim se državnim područjima putnici ukrcavaju ili iskrcavaju i preko čijih državnih područja linija prolazi bez ukrcavanja i iskrcavanja putnika.
 2.
 Nadležna tijela ugovornih stranaka od kojih je zatražena suglasnost moraju tijelu koje izdaje dopusnicu priopćiti svoju odluku o zahtjevu u roku od četiri mjeseca. Taj se rok računa od datuma primitka zahtjeva za suglasnost koji je naveden na potvrdi o primitku. Ako je odluka nadležnih tijela ugovorne stranke od koje je zatražena suglasnost negativna, mora sadržavati odgovarajuće obrazloženje. Ako tijelo koje izdaje dopusnicu ne dobije odgovor u roku od četiri mjeseca, smatra se da su nadležna tijela suglasna i tijelo koje izdaje dopusnicu može izdati dopusnicu.
 Tijela ugovornih stranaka preko čijih državnih područja linija prolazi bez ukrcavanja ili iskrcavanja putnika mogu u roku utvrđenom u prvom podstavku priopćiti tijelu koje izdaje dopusnicu svoje primjedbe.
 3.
 Tijelo koje izdaje dopusnicu odlučuje o zahtjevu najkasnije u roku od šest mjeseci od dana kad prijevoznik podnese zahtjev.
 4.
 Dopusnica se ne izdaje:
 (a)ako podnositelj zahtjeva ne može s pomoću opreme koja mu je izravno dostupna pružiti uslugu koja je predmet zahtjeva;
 (b)ako podnositelj zahtjeva za izdavanje dopusnice nije poštovao nacionalne ili međunarodne propise o cestovnom prijevozu, a posebno uvjete i zahtjeve koji se odnose na dopusnice za međunarodni cestovni prijevoz putnika ili je odgovoran za teške povrede zakonodavstva ugovorne stranke o cestovnom prijevozu, posebno u pogledu pravila koja se primjenjuju na vozila i na razdoblja vožnje i odmora za vozače;
 (c)ako u slučaju zahtjeva za obnavljanje dopusnice nisu ispunjeni uvjeti za izdavanje dopusnice;
 (d)ako ugovorna stranka na temelju detaljne analize odluči da bi predmetna linija na predmetnim izravnim dionicama ozbiljno utjecala na održivost usporedive linije koja se obavlja na temelju jednog ili više ugovora o pružanju javne usluge u skladu s pravom ugovorne stranke. U tom slučaju, ugovorna stranka utvrđuje nediskriminirajuće kriterije na temelju kojih se određuje bi li linija za koju se zatražila dopusnica ozbiljno utjecala na održivost prethodno navedene usporedive linije, te ih dostavlja drugim ugovornim strankama iz članka 10. stavka 1.;
 (e)ako ugovorna stranka na temelju detaljne analize odluči da glavna svrha pružanja usluge nije prijevoz putnika između postaja u različitim ugovornim strankama.
 U slučaju da postojeća linija međunarodnog prijevoza običnim i putničkim autobusima, zbog iznimnih okolnosti koje nije bilo moguće predvidjeti u trenutku izdavanja dopusnice, na predmetnim izravnim dionicama ozbiljno utječe na održivost usporedive linije koja je predmet jednog ili više ugovora o pružanju javnih usluga u skladu s pravom ugovorne stranke, ugovorna stranka može, uz suglasnost drugih ugovornih stranaka iz članka 10. stavka 1., te nakon što šest mjeseci unaprijed o tome obavijesti prijevoznika, privremeno ili trajno oduzeti dopusnicu za obavljanje međunarodnog prijevoza običnim i putničkim autobusima.
 Činjenica da su cijene jednog prijevoznika niže od cijena koje su ponudili drugi cestovni prijevoznici ili da predmetnu prometnu vezu već osiguravaju drugi cestovni prijevoznici ne opravdava odbijanje zahtjeva za izdavanje dopusnice.
 5.
 Tijelo koje izdaje dopusnicu i nadležna tijela svih ugovornih stranaka uključenih u postupak za postizanje suglasnosti iz stavka 1. mogu odbiti zahtjeve za izdavanje dopusnice samo na temelju razloga predviđenih ovom Protokolom.
 6.
 Po okončanju postupka utvrđenog u stavcima od 1. do 5., tijelo koje izdaje dopusnicu mora izdati dopusnicu ili službeno odbiti zahtjev za izdavanje dopusnice.
 U odlukama o odbijanju zahtjeva moraju se navesti razlozi na kojima se te odluke temelje. U slučaju da je zahtjev prijevoznog poduzeća odbijen, ugovorne stranke tom prijevoznom poduzeću osiguravaju mogućnost podnošenja žalbe.
 Tijelo koje izdaje dopusnicu dužno je obavijestiti sva tijela iz stavka 1. o svojoj odluci te im poslati preslik dopusnice.
 Članak 11.
 Produljenje ili izmjena dopusnice
 1.
 Članak 10. primjenjuje se mutatis mutandis na zahtjeve za obnavljanje dopusnice ili za izmjenu uvjeta pod kojima se mora obavljati prijevoz za koji se zahtijeva dopusnica.
 2.
 U slučaju manjih izmjena uvjeta prijevoza, posebno prilagodbi vremenskih intervala, cijena karata i voznih redova, tijelo koje izdaje dopusnicu samo mora obavijestiti druge ugovorne stranke o toj izmjeni. Promjene voznih redova ili vremenskih intervala na način da utječu na vremenski raspored kontrola na granicama između ugovornih stranaka ili na granicama trećih zemalja ne smatraju se manjim izmjenama.
 3.
 Predmetne ugovorne stranke mogu se dogovoriti da tijelo koje izdaje dopusnicu samostalno odlučuje o izmjenama uvjeta pod kojima se obavlja prijevoz.
 Članak 12.
 Prestanak valjanosti dopusnice
 1.
 Dopusnica za međunarodni linijski i posebni linijski prijevoz istječe po završetku svojeg razdoblja valjanosti ili tri mjeseca nakon što tijelo koje izdaje dopusnicu dobije obavijest od njezina nositelja o namjeri ukidanja usluge. Takva obavijest mora sadržavati odgovarajuće obrazloženje.
 2.
 Ako više nema potražnje za uslugama prijevoza, obavijest iz stavka 1. mora se poslati u roku od jednog mjeseca.
 3.
 Tijelo koje izdaje dopusnicu obavješćuje nadležna tijela drugih predmetnih ugovornih stranaka o prestanku valjanosti dopusnice.
 4.
 Nositelj dopusnice dužan je jedan mjesec unaprijed na odgovarajući način javnom objavom obavijestiti korisnike predmetne usluge prijevoza o njezinu prestanku.
 Članak 13.
 Obveze prijevoznika
 1.
 Osim u slučaju više sile, prijevoznik u međunarodnom linijskom ili posebnom linijskom prijevozu mora pokrenuti uslugu bez odgode te do isteka valjanosti dopusnice poduzimati sve mjere kako bi osigurao uslugu prijevoza koja ispunjava standarde u pogledu kontinuiteta, redovitosti i kapaciteta kao i uvjete iz članka 8. stavka 6.
 2.
 Prijevoznik prikazuje relaciju na kojoj se prijevoz obavlja, autobusne postaje, vozni red, cijene karata i uvjete prijevoza na takav način da su ti podaci lako dostupni svim korisnicima.
 3.
 Predmetne ugovorne stranke mogu sporazumno i uz suglasnost nositelja dopusnice izmijeniti uvjete obavljanja međunarodnog linijskog ili posebnog linijskog prijevoza.
 ODJELJAK VII.
 ODREDBE KOJIMA SE OSIGURAVA USKLAĐENOST S OVIM PROTOKOLOM
 Članak 14.
 Nadležna tijela ugovornih stranaka osiguravaju da prijevoznici poštuju odredbe ovog Protokola.
 Članak 15.
 1.
 Ne dovodeći u pitanje članak 8. stavak 9., dopusnica za obavljanje međunarodnog linijskog ili posebnog linijskog prijevoza ili njezin ovjereni preslik i odobrenje prijevozniku za obavljanje međunarodnog cestovnog prijevoza putnika ili njegov ovjereni preslik, koji su izdani u skladu s nacionalnim zakonodavstvom ili zakonodavstvom Europske unije, moraju se nalaziti u običnom ili putničkom autobusu i predočiti na zahtjev bilo kojeg službenika ovlaštenog za kontrolu.
 2.
 Ne dovodeći u pitanje stavak 1. i članak 8. stavak 9., u slučaju posebnog linijskog prijevoza, ugovor između organizatora prijevoza i prijevoznika ili njegov preslik te dokument kojim se dokazuje da putnici čine posebnu kategoriju uz isključenje drugih putnika u svrhe posebnog linijskog prijevoza, također služe kao kontrolni dokumenti i moraju se nalaziti u vozilu te predočiti na zahtjev bilo kojeg službenika ovlaštenog za kontrolu.
 ODJELJAK VIII.
 OPĆE I ZAVRŠNE ODREDBE
 Članak 16.
 Trajanje Protokola – evaluacija funkcioniranja Protokola
 1.
 Ovaj Protokol sklapa se na razdoblje od pet godina, računajući od njegova stupanja na snagu.
 2.
 Trajanje ovog Protokola automatski se produljuje za sljedeća razdoblja od pet godina, osim za one ugovorne stranke koje se očituju da to ne žele. U potonjem slučaju predmetna ugovorna stranka mora obavijestiti depozitara o svojoj namjeri u skladu s člankom 31. Interbus ugovora.
 3.
 Prije završetka svakog razdoblja od pet godina Zajednički odbor iz članka 18. ovog Protokola ocjenjuje funkcioniranje ovog Protokola, po mogućnosti zajedno s evaluacijom Interbus ugovora.
 Članak 17.
 Bilateralni sporazumi, ratifikacija ili odobrenje i depozitar Protokola, stupanje na snagu Protokola, otkazivanje i jezici
 1.
 Odredbe članaka 25., 27., 28., 31. i 34. Interbus ugovora primjenjuju se mutatis mutandis na ovaj Protokol.
 2.
 Odredbe ovog Protokola zamjenjuju odgovarajuće odredbe ugovora sklopljenih između ugovornih stranaka te između ugovornih stranaka i država članica Unije.
 Međutim, neovisno o članku 25. Interbus ugovora, odgovarajuće odredbe postojećih ugovora između ugovornih stranaka te između ugovornih stranaka i država članica Unije mogu se zadržati u razdoblju od pet godina iz članka 8. stavka 5., računajući od stupanja na snagu ovog Protokola za predmetne ugovorne stranke.
 Članak 18.
 Zajednički odbor
 1.
 Kako bi se olakšala provedba ovog Protokola, osniva se Zajednički odbor. Taj je odbor sastavljen od predstavnika ugovornih stranaka.
 2.
 Članci 23. i 24. Interbus ugovora primjenjuju se mutatis mutandis.
 Članak 19.
 Pristupanje Europskoj uniji ugovorne stranke koja nije članica Unije
 1.
 Zajednički odbor iz članka 18. obavješćuje se o svakom zahtjevu koji podnese ugovorna stranka ili bilo koja treća zemlja za članstvo u Europskoj uniji.
 2.
 Europska unija obavješćuje ugovorne stranke o svakom pristupanju ugovorne stranke Uniji.
 3.
 Ugovorna stranka ovog Protokola koja je pristupila Europskoj uniji smatra se državom članicom Europske unije, a ne posebnom ugovornom strankom ovog Protokola, od dana njezina pristupanja.
 4.
 Ugovorne stranke u okviru Zajedničkog odbora ispituju učinak takvog pristupanja na ovaj Protokol. Zajednički odbor odlučuje o svim potrebnim prilagodbama ili prijelaznim mjerama u tom pogledu.
 Članak 20.
 Potpisivanje
 1.
 Ovaj Protokol otvoren je za potpisivanje u Bruxellesu od [UMETNUTI DATUME: DATUM DONOŠENJA ODLUKE VIJEĆA DO DATUMA 9 MJESECI NAKON TOGA], u Glavnom tajništvu Vijeća Europske Unije, koje djeluje kao depozitar ovog Protokola.
 2.
 Potpisnik ne smije potpisati ili ratificirati ovaj Protokol niti pristupiti ovom Protokolu ako prethodno nije potpisao ili ratificirao Interbus ugovor i pristupio tom ugovoru. Isprave o potpisivanju, pristupanju ili ratifikaciji polažu se kod depozitara, koji o tome obavješćuje druge ugovorne stranke.
 Članak 21.
 Pristupanje
 Nakon stupanja na snagu ovog Protokola, svaka ugovorna stranka Interbus ugovora može pristupiti i ovom Protokolu.
 Članak 30. stavci 3. i 4. Interbus ugovora primjenjuju se mutatis mutandis.
 Članak 22.
 Prilozi
 Prilozi ovom Protokolu čine njegov sastavni dio.
 Sastavljeno u Bruxellesu
 U POTVRDU TOGA u nastavku potpisani opunomoćenici potpisali su ovaj Protokol.
 Otvoren za potpisivanje u Bruxellesu od [UMETNUTI DATUME: DATUM DONOŠENJA ODLUKE VIJEĆA DO DATUMA 9 MJESECI NAKON TOGA]
 Ouvert à la signature à Bruxelles entre le [UMETNUTI DATUME: DATUM DONOŠENJA ODLUKE VIJEĆA DO DATUMA 9 MJESECI NAKON TOGA]
 Liegt zwischen dem [UMETNUTI DATUME: DATUM DONOŠENJA ODLUKE VIJEĆA DO DATUMA 9 MJESECI NAKON TOGA] in Brüssel zur Unterzeichnung auf
 For the European Union
 Pour l’Union européenne
 Für die Europäische Union
 For the Republic of Albania
 Pour la République d'Albanie
 Für die Republik Albanien
 For Bosnia and Herzegovina
 Pour Bosnie et Herzégovine
 Für Bosnien und Herzegowina
 For the former Yugoslav Republic of Macedonia
 Pour l'ancienne République yougoslave de Macédoine
 Für die ehemalige jugoslawische Republik Mazedonien
 For the Republic of Moldova
 Pour la République d'Albanie
 Für die Republik Albanien
 For Montenegro
 Pour Monténégro
 Für Montenegro
 For the Republic of Turkey
 Pour la République de Turquie
 Für die Republik Türkei
 For Ukraine
 Pour l'Ukraine
 Für Ukraine
 PRILOG 1.
 Uvjeti za prijevoznike u cestovnom prijevozu putnika
 Prilog 1. Interbus ugovoru primjenjuje se na ovaj Protokol podložno sljedećem:
 Uredba (EZ) br. 1071/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009. o uspostavljanju zajedničkih pravila koja se tiču uvjeta za obavljanje djelatnosti cestovnog prijevoznika te stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 96/26/EZ (SL L 300, 14.11.2009., str. 51.), kako je zadnje izmijenjena Uredbom Vijeća (EU) br. 517/2013 od 13. svibnja 2013. (SL L 158, 10.6.2013., str. 1.) primjenjuje se na ovaj Protokol, isključujući članak 16. stavke od 5. do 7. te članke od 18. do 21., članak 23. i članke od 25. do 28. Prava i obveze država članica Europske unije primjenjuju se mutatis mutandis na ugovorne stranke.
 Uredba (EU) br. 181/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o pravima putnika u autobusnom prijevozu i izmjeni Uredbe (EZ) br. 2006/2004 (SL L 55, 28.2.2011., str. 1.) primjenjuje se na ovaj Protokol, isključujući članak 3. točke (a) i (b), posljednje dvije rečenice članka 12., članak 18., članak 28. stavak 2., članke 29. i 30., posljednju rečenicu članka 31. i članak 32. Prava i obveze država članica Europske unije primjenjuju se mutatis mutandis na ugovorne stranke.
 PRILOG 2.
 Tehnički standardi koji se primjenjuju na obične i putničke autobuse
 Prilog 2. Interbus ugovoru primjenjuje se na ovaj Protokol.
 PRILOG 3.
 Obrazac zahtjeva za izdavanje dopusnice za međunarodni linijski i posebni linijski prijevoz
 (bijeli papir – format DIN A4)
 (Ispunjava se na službenom jeziku ili službenim jezicima ili jednom od službenih jezika ugovorne stranke u kojoj se zahtjev podnosi)
 OBRAZAC ZAHTJEVA ZA IZDAVANJE ILI OBNAVLJANJE DOPUSNICE ZA OBAVLJANJE MEĐUNARODNOG LINIJSKOG PRIJEVOZA ILI MEĐUNARODNOG POSEBNOG LINIJSKOG PRIJEVOZA(
 5
 )
 Za pokretanje usluge linijskog prijevoza
 □
 Za pokretanje usluge posebnog linijskog prijevoza
 □
 Za obnavljanje dopusnice za obavljanje prijevoza
 □
 Za izmjenu uvjeta dopusnice za obavljanje prijevoza
 □
 koji se obavlja običnim i putničkim autobusima između ugovornih stranaka u skladu s Protokolom o međunarodnom linijskom i posebnom linijskom prijevozu putnika običnim i putničkim autobusima uz Ugovor o međunarodnom povremenom prijevozu putnika običnim i putničkim autobusima (Interbus ugovor).
 .............................................................................................................................
 (Tijelo koje izdaje dopusnicu)
 1.Prezime i ime ili naziv prijevoznika koji podnosi zahtjev; u slučaju da zahtjev podnosi skupina prijevoznika ili partnerstvo, naziv prijevoznika kojega su drugi prijevoznici ovlastili u svrhe podnošenja zahtjeva:
 .............................................................................................................................
 .............................................................................................................................
 2.Usluge prijevoza obavlja (1)
 prijevoznik □ skupina prijevoznika □ partnerstvo □ podvozar □
 3.Nazivi i adrese prijevoznika ili, u slučaju skupine prijevoznika ili partnerstva, nazivi svih prijevoznika u skupini ili partnerstvu; osim toga, potrebno je navesti nazive svih podvozara(
 6
 )
 3.1...................................................................... tel. ................................
 3.2...................................................................... tel. ................................
 3.3...................................................................... tel. ................................
 3.4...................................................................... tel. ................................
 (druga stranica zahtjeva za izdavanje ili obnavljanje dopusnice)
 4.Za posebni linijski prijevoz:
 4.1.Kategorija putnika:(
 7
 ) radnici □ učenici/studenti □ drugo □
 5.Trajanje zatražene dopusnice ili datum prestanka obavljanja usluge:
 ........................................................................................................................
 6.Glavna relacija na kojoj se prijevoz obavlja (podcrtati mjesta ukrcavanja i iskrcavanja putnika s punim adresama):(
 8
 )
 ...........................................................................................................................
 ............................................................................................................................
 ...........................................................................................................................
 7.Razdoblje obavljanja prijevoza: .......................................................................................
 ..........................................................................................................................
 ..........................................................................................................................
 8.Učestalost (dnevno, tjedno itd.): ..........................................................................
 9.Cijene karata ............................................. Prilog u privitku.
 10.Priložiti raspored vožnje kako bi se omogućila provjera usklađenosti s međunarodnim pravilima o vremenu vožnje i razdobljima odmora.
 11.Broj zatraženih dopusnica ili ovjerenih preslika dopusnica: (
 9
 )
 ...........................................................................................................................
 12.Dodatne informacije:
 ...........................................................................................................................
 (Mjesto i datum)
 (Potpis podnositelja zahtjeva)
 .........................................................................................................................
 Važno je naglasiti, s obzirom na to da se dopusnica ili njezin ovjereni preslik mora nalaziti u vozilu, da bi broj dopusnica ili ovjerenih preslika koje izdaje mjerodavno tijelo, a koje podnositelj zahtjeva mora imati, trebao odgovarati broju vozila istodobno potrebnih za obavljanje prijevoza.
 Važna obavijest
 Uz zahtjev se mora priložiti posebno sljedeće:
 (a) vozni red, uključujući vremenske odsječke za kontrole na relevantnim graničnim prijelazima;
 (b) ovjereni preslik odobrenja prijevozniku (ili prijevoznicima) za međunarodni cestovni prijevoz putnika izdanog u skladu s nacionalnim zakonodavstvom ili zakonodavstvom Unije;
 (c) karta u odgovarajućem mjerilu s ucrtanom relacijom i mjestima zaustavljanja za ukrcavanje i iskrcavanje putnika;
 (d) raspored vožnje koji omogućuje provjeru usklađenosti s međunarodnim pravilima o vremenu vožnje i razdobljima odmora;
 (e) svi odgovarajući podaci o krajnjim postajama običnih i putničkih autobusa.
 PRILOG 4.
 Obrazac dopusnice za međunarodni linijski i posebni linijski prijevoz
 (prva stranica dopusnice)
 (narančasti papir – format DIN A4)
 (Ispunjava se na službenom jeziku ili službenim jezicima ili jednom od službenih jezika ugovorne stranke u kojoj se zahtjev podnosi)
 Dopusnica
 u skladu s Protokolom o međunarodnom linijskom i posebnom linijskom prijevozu putnika običnim i putničkim autobusima, između ugovornih stranaka, uz Ugovor o međunarodnom povremenom prijevozu putnika običnim i putničkim autobusima (Interbus ugovor).
 DRŽAVA KOJA IZDAJE DOPUSNICU: ................................................................................................
 (Tijelo koje izdaje dopusnicu): ...........................................................................................
 Oznaka ugovorne stranke: ................(
 10
 )
 DOPUSNICA br.: ....................................
 za obavljanje linijskog prijevoza □(
 11
 )
 za obavljanje posebnog linijskog prijevoza □ (2)
 običnim i putničkim autobusima između ugovornih stranaka Protokola o međunarodnom linijskom i posebnom linijskom prijevozu putnika običnim i putničkim autobusima (Protokol uz Interbus ugovor)
 za: ..................................................................................................................
 .......................................................................................................................
 Prezime, ime ili naziv prijevoznika ili glavnog prijevoznika u slučaju skupine poduzeća ili u slučaju partnerstva:
 Adresa: ...........................................................................................................
 .......................................................................................................................
 Telefon i faks ili e-pošta: ...................................................................................
 .......................................................................................................................
 (druga stranica dopusnice)
 Naziv, adresa, telefon i faks ili e-pošta prijevoznika ili, u slučaju skupine prijevoznika ili partnerstva, nazivi svih prijevoznika u skupini ili partnerstvu; osim toga, potrebno je navesti nazive svih podvozara:
 1. ...........................................................................................................................
 2. ...........................................................................................................................
 3. ...........................................................................................................................
 4. ...........................................................................................................................
 5. ...........................................................................................................................
 Popis u privitku, prema potrebi
 Valjanost dopusnice: od: ..................................... do: ...........................................
 Mjesto i datum izdavanja: ....................................................................................................
 Potpis i pečat tijela ili agencije koja izdaje dopusnicu: .............................................................
 1. Relacija: ......................................................................................................................
 .....................................................................................................:.............................
 (a)Mjesto polaska: .................................................................................
 .......................................................................................................................................
 (b)Mjesto odredišta: ...............................................................................
 ...................................................................................................................................
 Glavni itinerar, s podcrtanim mjestima ukrcavanja i iskrcavanja putnika: ....................................
 .................................................................................................................................
 2. Vozni red: .................................................................................................................
 (priložen ovoj dopusnici)
 3. Posebni linijski prijevoz:
 (a) Kategorija putnika: ...............................................
 ...................................................
 4. Ostali uvjeti ili posebne napomene ............................
 .............................................................................................
 .............................................................................................
 Pečat tijela koje izdaje dopusnicu
 Važna obavijest:
 (1)Ova dopusnica vrijedi za cijelo putovanje.
 (2)Dopusnica ili njezin ovjereni preslik koje je izdalo tijelo nadležno za izdavanje dopusnice mora se nalaziti u vozilu za vrijeme trajanja putovanja i predočiti na zahtjev službenika ovlaštenih za kontrolu.
 (3)Polazište ili odredište mora se nalaziti na državnom području ugovorne stranke u kojoj prijevoznik ima poslovni nastan i u kojoj su autobusi registrirani.
 (treća stranica dopusnice)
 OPĆE NAPOMENE
 (1)Prijevoznik počinje obavljati uslugu prijevoza u razdoblju navedenom u odluci tijela nadležnog za izdavanje dopusnice.
 (2)Osim u slučaju više sile, prijevoznik u međunarodnom linijskom ili posebnom linijskom prijevozu poduzima sve mjere kako bi osigurao da se prijevoz obavlja u skladu s uvjetima koji su utvrđeni u dopusnici.
 (3)Prijevoznik javno objavljuje informacije o liniji, mjestima zaustavljanja, voznom redu, cijenama karata i uvjetima prijevoza.
 (4)Nadležna tijela predmetnih ugovornih stranaka imaju mogućnost da sporazumno i u dogovoru s nositeljem dopusnice izmijene uvjete za obavljanje međunarodnog linijskog i posebnog linijskog prijevoza.
 (5)Ne dovodeći u pitanje dokumente koji se odnose na vozilo i vozača (kao što su potvrda o registraciji vozila i vozačka dozvola), sljedeći dokumenti služe kao kontrolni dokumenti prema ovom Protokolu i moraju se nalaziti u vozilu te predočiti na zahtjev bilo kojeg službenika ovlaštenog za kontrolu:
 ·dopusnica za obavljanje međunarodnog linijskog ili posebnog linijskog prijevoza ili njezin ovjereni preslik;
 ·odobrenje prijevozniku za međunarodni cestovni prijevoz putnika izdano u skladu s nacionalnim zakonodavstvom ili zakonodavstvom Europske unije, ili njegov ovjereni preslik;
 ·za obavljanje međunarodnog posebnog linijskog prijevoza, ugovor između organizatora prijevoza i prijevoznika ili njegov ovjereni preslik te dokument kojim se dokazuje da putnici čine posebnu kategoriju uz isključenje drugih putnika u svrhe posebnog linijskog prijevoza;
 ·ako prijevoznik u linijskom ili posebnom linijskom prijevozu koristi dodatna vozila kad nastupe privremene i iznimne okolnosti, osim prethodno navedenih relevantnih dokumenata, primjerak ugovora između prijevoznika u međunarodnom linijskom ili posebnom linijskom prijevozu i poduzeća koje osigurava dodatna vozila, ili jednakovrijedan dokument.
 (četvrta stranica dopusnice)
 OPĆE NAPOMENE (nastavak)
 (6)Prijevoznici koji obavljaju međunarodni linijski prijevoz, isključujući posebni linijski prijevoz, izdaju prijevozne karte, pojedinačne ili skupne, kojima se potvrđuju prava putnika na prijevoz i koje služe kao kontrolni dokument za dokazivanje sklapanja ugovora o prijevozu između putnika i prijevoznika. Na prijevoznim kartama, koje mogu biti i elektroničke, mora biti navedeno sljedeće:
 (a)naziv prijevoznika;
 (b)polazište i odredište te povratno putovanje ako je primjenjivo;
 (c)razdoblje valjanosti karte te datum i vrijeme polaska ako je primjenjivo;
 (d)cijena prijevoza.
 Putnik mora predočiti prijevoznu kartu na zahtjev bilo koje službene osobe ovlaštene za kontrolu.
 (7)Prijevoznici koji obavljaju međunarodni linijski ili posebni linijski prijevoz putnika moraju dopustiti sve kontrole kojima se osigurava pravilno obavljanje prijevoza, posebno u pogledu razdoblja vožnje i odmora, sigurnosti prometa na cestama i emisija.
 (1)
 SL L 321, 26.11.2002., str. 13.
 (2)
 SL L 321, 26.11.2002., str. 44.
 (3)
 SL L 321, 26.11.2002., str. 11.
 (4)
 SL L 321, 26.11.2002., str. 44.
 (5)
 Označiti ili ispuniti prema potrebi.
 (6)
 Priložiti popis ako je primjenjivo.
 (7)
 Označiti ili ispuniti prema potrebi.
 (8)
 Tijelo koje izdaje dopusnicu može zahtijevati da se uz ovaj obrazac zahtjeva priloži potpuni popis mjesta ukrcavanja i iskrcavanja putnika s punim adresama.
 (9)
 Ispuniti prema potrebi.
 (10)
 Albanija (AL), Austrija (A), Belgija (B), Bosna i Hercegovina (BIH), Bugarska (BG), Cipar (CY), Crna Gora (ME), Češka (CZ), Danska (DK), Estonija (EST), Finska (FIN), Francuska (F), Grčka (GR), Hrvatska (HR), Irska (IRL), Italija (I), Latvija (LV), Litva (LT), Luksemburg (L), Mađarska (H), bivša jugoslavenska republika Makedonija (MK), Malta (MT), Republika Moldova (MD), Nizozemska (NL), Njemačka (D), Poljska (PL), Portugal (P), Rumunjska (RO), Slovačka (SK), Slovenija (SLO), Španjolska (E), Švedska (S), Turska (TR), Ukrajina (UA), Ujedinjena Kraljevina (UK), potrebno dopuniti.
 (11)
 Označiti ili ispuniti prema potrebi.


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 8.11.2012
 PL
 Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej
 L 309/35
 DECYZJA WSPÓLNEGO KOMITETU EOG
 NR 150/2012
 z dnia 13 lipca 2012 r.
 zmieniająca załącznik XX (Środowisko) do Porozumienia EOG
 WSPÓLNY KOMITET EOG,
 uwzględniając Porozumienie o Europejskim Obszarze Gospodarczym, zmienione Protokołem dostosowującym Porozumienie o Europejskim Obszarze Gospodarczym, zwane dalej „Porozumieniem”, w szczególności jego art. 98,
 a także mając na uwadze, co następuje:
 (1)
 Załącznik XX do Porozumienia został zmieniony decyzją Wspólnego Komitetu EOG nr 117/2012 z dnia 15 czerwca 2012 r. (1).
 (2)
 W Porozumieniu należy uwzględnić decyzję wykonawczą Komisji 2011/632/UE z dnia 21 września 2011 r. ustanawiającą kwestionariusz do zastosowania w sprawozdaniu z wykonania dyrektywy 2000/76/WE Parlamentu Europejskiego i Rady w sprawie spalania odpadów (2).
 (3)
 Decyzja wykonawcza 2011/632/UE uchyla z dniem 1 stycznia 2013 r. decyzję Komisji 2010/731/UE (3), która jest uwzględniona w Porozumieniu i którą w związku z powyższym należy uchylić w ramach Porozumienia ze skutkiem od dnia 1 stycznia 2013 r.,
 PRZYJMUJE NINIEJSZĄ DECYZJĘ:
 Artykuł 1
 W załączniku XX do Porozumienia wprowadza się następujące zmiany:
 1)
 po pkt 32ffa (rozporządzenie Rady (UE) nr 333/2011) dodaje się punkt w brzmieniu:
 „32fg.
 32011 D 0632: decyzja wykonawcza Komisji 2011/632/UE z dnia 21 września 2011 r. ustanawiająca kwestionariusz do zastosowania w sprawozdaniu z wykonania dyrektywy 2000/76/WE Parlamentu Europejskiego i Rady w sprawie spalania odpadów (Dz.U. L 247 z 24.9.2011, s. 54).”;
 2)
 tekst pkt 32fd (decyzja Komisji 2010/731/UE) skreśla się ze skutkiem od dnia 1 stycznia 2013 r.
 Artykuł 2
 Teksty decyzji wykonawczej 2011/632/UE w języku islandzkim i norweskim, które zostaną opublikowane w Suplemencie EOG do Dziennika Urzędowego Unii Europejskiej, są autentyczne.
 Artykuł 3
 Niniejsza decyzja wchodzi w życie z dniem 14 lipca 2012 r., pod warunkiem że Wspólny Komitet EOG otrzyma wszystkie notyfikacje przewidziane w art. 103 ust. 1 Porozumienia (4).
 Artykuł 4
 Niniejsza decyzja zostaje opublikowana w sekcji EOG i w Suplemencie EOG do Dziennika Urzędowego Unii Europejskiej.
 Sporządzono w Brukseli dnia 13 lipca 2012 r.
 W imieniu Wspólnego Komitetu EOG
 Atle LEIKVOLL
 Przewodniczący
 (1) Dz.U. L 270 z 4.10.2012, s. 40.
 (2) Dz.U. L 247 z 24.9.2011, s. 54.
 (3) Dz.U. L 315 z 1.12.2010, s. 38.
 (4) Nie wskazano wymogów konstytucyjnych.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 12006E/PRO/02
 Smlouvy o zalozeni Evropského Společenství (Konsolidované znění) - B. Protokoly připojené ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství - Protokol (č. 2) o začlenění schengenského acquis do rámce Evropské unie (1997)
 Úřední věstník C 321 E , 29/12/2006 S. 0191 - 0195
 Protokol (č. 2)o začlenění schengenského acquis do rámce Evropské unie (1997)VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,BEROUCE NA VĚDOMÍ, že dohody podepsané některými členskými státy Evropské unie dne 14. června 1985 a dne 19. června 1990 v Schengenu o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích, na ně navazující dohody a na jejich základě přijaté předpisy mají za cíl prohloubit evropskou integraci a zejména umožnit Evropské unii rychleji se vyvinout v prostor svobody, bezpečnosti a práva,PŘEJÍCE SI začlenit shora uvedené dohody a předpisy do rámce Evropské unie,POTVRZUJÍCE, že ustanovení schengenského acquis jsou použitelná jen v té míře, v jaké jsou slučitelná s právem Evropské unie a Společenství,BEROUCE V ÚVAHU zvláštní postavení Dánska,BEROUCE V ÚVAHU to, že Irsko a Spojené království Velké Británie a Severního Irska nejsou smluvními stranami uvedených dohod a že je nepodepsaly; že je však třeba těmto členským státům umožnit, aby část ustanovení nebo všechna ustanovení těchto dohod převzaly,UZNÁVAJÍCE, že je proto nutné využít ustanovení Smlouvy o Evropské unii a Smlouvy o založení Evropského společenství o užší spolupráci mezi některými členskými státy a to, že tato ustanovení mohou být použita pouze jako poslední možnost,BEROUCE V ÚVAHU to, že je třeba zachovat zvláštní vztah s Islandskou republikou a Norským královstvím poté, co oba tyto státy potvrdily v dohodě podepsané dne 19. prosince 1996 v Lucemburku svůj úmysl považovat výše uvedená ustanovení pro sebe za závazná,SE DOHODLY na následujících ustanoveních, která se připojují ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství:Článek 1Belgické království, Dánské království, Spolková republika Německo, Řecká republika, Španělské království, Francouzská republika, Italská republika, Lucemburské velkovévodství, Nizozemské království, Rakouská republika, Portugalská republika, Finská republika a Švédské království jakožto signatáři schengenských dohod jsou zmocněni mezi sebou navázat užší spolupráci v rámci těchto dohod a souvisejících ustanovení, uvedených v příloze k tomuto protokolu (dále jen "schengenské acquis"). Tato spolupráce se uskutečňuje v institucionálním a právním rámci Evropské unie, při dodržování příslušných ustanovení Smlouvy o Evropské unii a Smlouvy o založení Evropského společenství.Článek 21. Ode dne vstupu Amsterodamské smlouvy v platnost je schengenské acquis, včetně rozhodnutí výkonného výboru zřízeného na základě schengenských dohod, která byla vydána před zmíněným dnem, okamžitě použitelné pro třináct členských států uvedených v článku 1, aniž je dotčen odstavec 2 tohoto článku. Od tohoto dne nahrazuje Rada zmíněný výkonný výbor.Rada jednomyslným rozhodnutím svých členů uvedených v článku 1 přijímá veškerá opatření nezbytná k provedení tohoto odstavce. Rada podle příslušných ustanovení smluv jednomyslným rozhodnutím určí právní základ všech ustanovení a rozhodnutí, která tvoří schengenské acquis.Ve vztahu k těmto ustanovením a rozhodnutím a v souladu s výše uvedeným určením vykonává Soudní dvůr Evropských společenství své pravomoci, které mu svěřují příslušná ustanovení smluv. Soudní dvůr nemá v žádném případě pravomoci ve vztahu k opatřením nebo rozhodnutím, která se týkají zachovávání veřejného pořádku a ochrany vnitřní bezpečnosti.Dokud nejsou přijata výše uvedená opatření a aniž je dotčen čl. 5 odst. 2, považují se ustanovení a rozhodnutí, která tvoří schengenské acquis, za právní akty na základě hlavy VI Smlouvy o Evropské unii.2. Odstavec 1 se vztahuje na členské státy, které podepsaly protokoly o přístupu k schengenskému acquis, vždy ode dne, který je stanoven jednomyslným rozhodnutím členů Rady uvedených v článku 1, ledaže podmínky pro přístup kteréhokoli z těchto států k schengenskému acquis jsou splněny již před vstupem Amsterodamské smlouvy v platnost.Článek 3V návaznosti na určení podle čl. 2 odst. 1 druhého pododstavce si Dánsko ohledně těch částí schengenského acquis, u kterých je určeno, že jejich právním základem je hlava IV Smlouvy o založení Evropského společenství, zachová vůči ostatním smluvním stranám schengenských dohod stejná práva a povinnosti jako před tímto určením.Pokud jde o ty části schengenského acquis, u kterých je určeno, že jejich právním základem je hlava VI Smlouvy o Evropské unii, bude mít Dánsko i nadále stejná práva a povinnosti jako ostatní signatářské státy schengenských dohod.Článek 4Irsko a Spojené království Velké Británie a Severního Irska, které nejsou schengenským acquis vázány, mohou kdykoli požádat, aby se na ně vztahovala některá nebo veškerá ustanovení tohoto acquis.Rada o takové žádosti rozhoduje jednomyslností svých členů uvedených v článku 1 a zástupce vlády dotyčného státu.Článek 51. Návrhy a podněty vyplývající ze schengenského acquis podléhají příslušným ustanovením smluv.Pokud Irsko nebo Spojené království anebo obě země v přiměřené lhůtě písemně neoznámí předsedovi Rady, že se chtějí účastnit, považuje se v této souvislosti zmocnění podle článku 11 Smlouvy o založení Evropského společenství nebo podle článku 40 Smlouvy o Evropské unii za udělené členským státům uvedeným v článku 1 a rovněž Irsku nebo Spojenému království, hodlá-li se některá z těchto zemí účastnit spolupráce v dotyčných oblastech.2. Příslušná ustanovení smluv podle odst. 1 prvního pododstavce se použijí také tehdy, pokud Rada nepřijala opatření uvedená v čl. 2 odst. 1 druhém pododstavci.Článek 6Islandská republika a Norské království se na základě dohody podepsané dne 19. prosince 1996 v Lucemburku přidružují k provádění schengenského acquis a k jeho dalšímu rozvoji. Příslušné postupy budou stanoveny v dohodě, kterou s těmito státy uzavře Rada rozhodující jednomyslností členských států uvedených v článku 1. Součástí této dohody jsou ustanovení o příspěvku Islandu a Norska na finanční důsledky provádění tohoto protokolu.Rada uzavře jednomyslným rozhodnutím s Islandem a Norskem zvláštní dohodu, kterou se mezi Irskem a Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska na jedné straně a Islandem a Norskem na straně druhé stanoví práva a povinnosti v oblastech, ve kterých pro tyto státy platí schengenské acquis.Článek 7Rada upraví kvalifikovanou většinou podrobnosti začlenění schengenského sekretariátu do generálního sekretariátu Rady.Článek 8Při jednání o přijímání nových členských států do Evropské unie platí schengenské acquis a další opatření, která v jeho rámci přijaly orgány, za acquis, které musí všichni kandidáti na přijetí převzít v plném rozsahu.--------------------------------------------------PŘÍLOHASCHENGENSKÉ ACQUIS1. Dohoda podepsaná dne 14. června 1985 v Schengenu mezi vládami států Hospodářské unie Beneluxu, Spolkové republiky Německo a Francouzské republiky o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích.2. Úmluva podepsaná dne 19. června 1990 v Schengenu mezi Belgickým královstvím, Spolkovou republikou Německo, Francouzskou republikou, Lucemburským velkovévodstvím a Nizozemským královstvím k provedení dohody podepsané dne 14. června 1985 o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích s příslušným závěrečným aktem a společnými prohlášeními.3. Protokoly a dohody o přistoupení k dohodě z roku 1985 a prováděcí dohodě z roku 1990, které byly uzavřeny s Itálií (podepsané dne 27. listopadu 1990 v Paříži), Španělskem a Portugalskem (podepsané dne 25. června 1991 v Bonnu), Řeckem (podepsané dne 6. listopadu 1992 v Madridu), Rakouskem (podepsané dne 28. dubna 1995 v Bruselu) a Dánskem, Finskem a Švédskem (podepsané dne 19. prosince 1996 v Lucemburku) s příslušnými závěrečnými akty a prohlášeními.4. Rozhodnutí a prohlášení výkonného výboru zřízeného prováděcí dohodou z roku 1990 a akty k provedení dohody, které byly vydány orgány, na něž výkonný výbor přenesl své rozhodovací pravomoci.--------------------------------------------------


type: wikipedia

text:
Teoloogia summa esimese osa küsimus 22 on Aquino Thomase teose Teoloogia summa esimese osa (Prima pars) küsimus 22 (Ia q. 22).
 Tekst
 Küsimus 22
 Jumala ettehooldest
 Sissejuhatus
 Ia q. 22 pr Aga olles vaadelnud seda, mis käib tahte juurde eraldivõetuna, tuleb edasi minna selle juurde, mis puutub arusse ja tahtesse korraga. Niisugune on aga ettehoole, nimelt kõige suhtes; predestinatsioon aga ja reprobatsioon, ja kõik, mis sellest tuleneb, inimeste suhtes iseäranis, igaveseks õndsuseks. Ka vooruste järel vaadeldakse ju moraaliteaduses ettenägelikkust (elutarkust), mille juurde ettehoole paistab kuuluvat.
 Jumala ettehoolde kohta aga küsitakse nelja asja.
 Esiteks, kas Jumalale on kohane ettehoole.
 Teiseks, kas kõik on jumaliku ettehoolde all.
 Kolmandaks, kas jumalik ettehoole puudutab vahetult kõike.
 Neljandaks, kas jumalik ettehoole teeb kõik asjad, mida Jumal ette näeb, paratamatuks.
 Artikkel 1
 Kas ettehoole on Jumalale kohane
 Ia q. 22 a. 1 arg. 1 Esimese juurde minnakse nii. Paistab, et ettehoole ei ole Jumalale kohane. Ettehoole (providentia; ettenägelikkus) on Tulliuse [ De inventione II] järgi ju osa elutarkusest. Kuid elutarkus on filosoofi [ Aristotelese; Nikomachose eetika VI, 5, 9, 18) järgi head nõu andev, ning seetõttu ta ei saa olla Jumala vääriline: Jumalal ei ole mingit kahtlust, milles ta vajaks nõuannet. Järelikult ei ole ettehoole Jumala vääriline.
 Ia q. 22 a. 1 arg. 2 Peale selle, mis iganes on Jumalas, see on igavene. Aga ettehoole ei ole midagi igavest, sest ta puudutab olemasolevaid asju, mis, nagu ütleb Johannes Damaskusest (De fide orthodoxa, II, 29) ei ole igavesed. Järelikult Jumalas ei ole ettehoolet.
 Ia q. 22 a. 1 arg. 3 Peale selle, Jumalas ei ole midagi liitset. Aga ettehoole paistab olevat midagi liitset, sest ta sisaldab endas tahet ja aru. Järelikult Jumalas ei ole ettehoolet.
 Ia q. 22 a. 1 s. c. Aga vastu on see, mida öeldakse Saalomoni Tarkuseraamatus 14:3: Aga sinu hool, oh isa, saadab selle läbi (Aga sina, isa, juhid kõike ettehooldega).
 Ia q. 22 a. 1 co. Vastan: peab ütlema, et Jumalasse peab paigutama ettehoolde. Sest see, mis asjades on hea, on Jumala loodud, nagu ülalpool [ 6, 4 ] näidatud. Asjades aga ei leidu hea mitte üksnes asjade substantsi poolest, vaid ka asjade korrastatuse poolest eesmärgile, ja esmajoones lõppeesmärgile, mis on jumalik headus, nagu ülalpool [ 21, 4 ] kirjas. See korra hea, mis loodud asjades on olemas, on Jumala loodud. Et aga Jumal on asjade põhjus oma aru läbi, ja nõnda peab mis tahes tema tagajärjel temas preeksisteerima logos, nagu eelnevast [ 19, 4 ] nähtub; siis peab asjade korral, mis on suunatud eesmärgi poole, olema Jumala meeles logos. Aga eesmärgi poole korrastada tulevate asjade kord ongi õieti ettehoole (ettenägelikkus); nagu me möödunu põhjal, mida mäletame, ja käesoleva põhjal, millest aru saame, teeme oletusi tulevaste asjade kohta, mida me ette näeme. Elutarkusele on aga omane, filosoofi [ (Aristotelese)] järgi ("Nikomachose eetika" VI [12]), suunata teisi asju eesmärgi poole; kas iseenda suhtes, nii nagu elutargaks öeldakse inimest, kes hästi suunab oma tegusid oma elu eesmärgi poole; või teiste, talle alluvate suhtes kas perekonnas, linnas või kuningriigis, nii nagu öeldakse Matteuse evangeeliumis 24[:45]: ustav ja arukas [elutark] sulane, kelle ta isand on seadnud oma kodakondsete üle. Sel viisil võib ettehoole või ettenägelikkus Jumalale kohane olla, sest Jumalas endas ei ole midagi eesmärgi poole korrastada, sest ta on ise lõppeesmärk. Seega nimetatakse logost, mis on asjade korrastatusel eesmärgi poole, ettehooldeks Jumalas. Sellepärast ütleb Boëthius (Filosoofia lohutus IV), et ettehoole on kõikide asjade kõrgeimas juhis paiknev jumalik logos ise, mis kõike korraldab. Korraldamiseks aga võib öelda nii logost, mis on asjade korrastatusel eesmärgi poole, kui ka logost, mis on osade korral tervikus.
 Ia q. 22 a. 1 ad 1 Esimese puhul peab järelikult ütlema, filosoofi [(Aristotelese] järgi (Nikomachose eetika VI 9, 10), et "elutarkus on õigupoolest õpetav selle kohta, mille kohta eubuulia õigesti nõu annab, ja mille üle sünees õigesti otsustab". Seega, kuigi nõu saamine ei ole Jumalale kohane, sest nõupidamine on kaheldavate asjade uurimine; on ometi Jumalale kohane anda korraldus nende asjade, mille õige logos tal on, suunamiseks eesmärgile, selle psalmi [(148:6] järgi: tema andis määruse, ja sellest nad ei astu üle. Ja selle kohaselt on Jumala vääriline ettehoolde ja ettenägelikkuse logos. Kuigi võib ka öelda, et kõigi nende asjade logost ennast, mida tuleb teha, öeldakse nõuks Jumalas; mitte uurimise pärast, vaid tunnetuse kindluse pärast, milleni nõupidajad uurides jõuavad. Sellepärast öeldakse Pauluse kirjas efeslastele 1[:11]: kõiges toimivat kavandamist mööda tema tahtmise nõu järgi.
 Ia q. 22 a. 1 ad 2 Teise puhul peab ütlema, et hoole juurde kuuluvad kaks asja, nimelt korra logos, mida öeldakse ettehooldeks ja korraldamiseks; ja korra täideviimine, mida öeldakse juhtimiseks. Millest esimene on igavene, teine ajalik.
 Ia q. 22 a. 1 ad 3 Kolmanda puhul peab ütlema, et ettehoole on arus, kuid ta eeldab eesmärgi tahet, sest keegi ei anna korraldust asjade tegemiseks eesmärgi pärast, kui ta eesmärki ei taha. Sellepärast eeldab ka elutarkus kõlbelisi voorusi, mille läbi püüdlus on suunatud heale, nagu öeldakse Nikomachose eetikas (VI). Ja isegi kui ettehoole puutub võrdselt jumalikku tahtesse ja arusse, siis see ei kahjusta jumalikku lihtsust; sest tahe ja aru on Jumalas üks ja seesama, nagu ülalpool [ 19 ] öeldud.
 Artikkel 2
 Kas kõik allub jumalikule ettehooldele
 Ia q. 22 a. 2 arg. 1 Teise juurde minnakse nii. Paistab, et kõik ei allu jumalikule ettehooldele. Mitte miski, mis on ette nähtud, ei ole ju juhuslik. Järelikult kui kõik on Jumala poolt ette nähtud, siis ei ole miski juhuslik, ja nõnda kaob juhus ja fortuuna. Mis on tavalise arvamuse vastu.
 Ia q. 22 a. 2 arg. 2 Peale selle, iga tark ettenägija kõrvaldab sellelt, mille eest ta hoolitseb, puuduse ja kurja, niipalju kui suudab. Näeme aga, et asjades on palju kurja. Järelikult kas Jumal ei suuda seda takistada, ega ole seetõttu kõigeväeline, või ta ei hoolitse kõige eest.
 Ia q. 22 a. 2 arg. 3 Peale selle, see, mis juhtub paratamatuse tõttu, ei nõua ettehoolet või ettenägelikkust, mistõttu, filosoofi [ (Aristotelese)] järgi (Nikomachose eetika VI [5, 9, 10, 11]) "ettenägelikkus on nende kontingentsete asjade õige põhjend, mille üle nõu peetakse ja mida valitakse". Järelikult, kuna paljud asjad juhtuvad paratamatuse tõttu, siis kõik ei allu ettehooldele.
 Ia q. 22 a. 2 arg. 4 Peale selle, mis tahes asi, mis jääb iseenese hooleks, ei ole mingi juhtija hoole all. Aga inimesed, kelle Jumal jätab iseenese hooleks, Koguja raamatu järgi: Jumal tegi inimese alguses, ka jättis ta tema enda nõu kätte; ja eriti kurja inimese suhtes: Siis ma andsin nad nende südame paadumusse (Psalm 81[:13]). Järelikult ei allu kõik Jumala ettehooldele.
 Ia q. 22 a. 2 arg. 5 Peale selle, apostel [ Paulus ] ütleb esimeses kirjas korintlastele 9[:9]: Kas Jumal hoolitseb härgade eest? (ei hoolitse Jumal härgade eest). Järelikult kõik ei allu jumalikule ettehooldele.
 Ia q. 22 a. 2 s. c. Aga vastu on see, mida öeldakse Saalomoni Tarkuseraamatus 8[:1]: Aga tarkus ulatab teisest maailma otsast teise ja seab kõik hästi.
 Ia q. 22 a. 2 co. Vastan: peab ütlema, et mõned eitasid ettehoolet täielikult, nagu näiteks Demokritos ja epikuurlased, väites, et maailm on juhuse tehtud. Mõned aga väitsid, et ainult hävimatu allub ettehooldele; häviv aga mitte indiviidide poolest, vaid liigi poolest; nõnda on see ju hävimatu. Nende nimel öeldakse Iiobi raamatus 22[:14]: Pilved on tal varjuks ees, ei ta siis näe, ta ju kõnnib taevavõlvil. Aga hävivatest asjadest üldiselt jättis rabi Mooses inimesed välja, nende aru hiilguse tõttu, aga teiste hävivate indiviidide puhul järgis teiste arvamust.
 Peab aga ütlema, et kõik allub jumalikule ettehooldele, mitte ainult universaalides, vaid ka singulaarides [(partikulaarides)]. Mis selgub nõnda. Tõepoolest, et iga toimija toimib eesmärgi pärast, siis tagajärgede korrastatus eesmärgile ulatub nii kaugele, kui ulatub algtoimija põhjuslikkus. Mille tõttu juhtub ju mingi toimija töödes, et miski leiab aset mitte määratud eesmärgi suunas, sest see tagajärg tuleneb mingist muust põhjusest, väljaspool toimija kavatsust. Aga Jumala – algtoimija – põhjuslikkus ulatub kõigele olevale, mitte ainult liigiprintsiipide poolest, vaid ka indiviidiprintsiipide poolest, mitte ainult hävimatute, vaid ka hävivate asjade puhul. Mistõttu peab kõik, millel on mis tahes viisil olemine, olema Jumala poolt korrastatud eesmärgile, apostli [ Pauluse] ütluse järgi: olemasolevad on aga Jumala seatud (mis on Jumalast, on korrastatud; Pauluse kiri roomlastele 13[:1]). Järelikult, kuna Jumala ettehoole on õieti logos, mis on asjade korrastatusel eesmärgile, nagu öeldud, siis peab kõik, niivõrd kui ta osaleb olemises, alluma jumalikule ettehooldele.
 Samamoodi on ülalpool [ 14, 6, 11 ] näidatud, et Jumal teab kõike, nii universaale kui ka partikulaare. Ning et tema teadmine on võrreldes asjadega nagu kunsti teadmine võrreldes kunsti abil valmistatuga, nagu ülalpool öeldud, siis peab kõik alluma tema korrale, nii nagu kõik kunsti abil valmistatu allub kunsti korrale.
 I q. 22 a. 2 ad 1 Esimese puhul peab niisiis ütlema, et universaalse põhjuse ja partikulaarse põhjuse puhul on lugu erinev. Sest partikulaarse põhjuse korrast võib miski mööda pääseda, universaalse põhjuse korrast aga mitte. Sest miski ei jää partikulaarse põhjuse korra alt välja muidu kui mingi muu partikulaarse põhjuse läbi, mis takistab, nii nagu puidu põlemist takistab vee toime. Mistõttu, kuna kõik partikulaarsed põhjused käivad universaalse põhjuse alla, siis on võimatu, et mingi tagajärg saaks vältida universaalse põhjuse korda. Seega, niivõrd kui mingi tagajärg väldib mingi partikulaarse põhjuse korda, öeldakse teda juhuslikuks, partikulaarse põhjuse suhtes, kuid universaalse põhjuse suhtes öeldakse teda ettenähtuks. Nii nagu ka kahe teenri kokkusaamine, mis on küll nende suhtes juhuslik, on ometi ette nähtud peremehe poolt, kes saadab nad teadlikult ühte ja samasse kohta, nii et üks teisest ei tea.
 Ia q. 22 a. 2 ad 2 Teise puhul peab ütlema, erinev lugu on selle puhul, kes hoolitseb mingi üksiku asja eest, ja universaalse ettehooldaja puhul. Sest üksiku asja ettehooldaja kõrvaldab puuduse ja kurja sellelt, mis on tema hoolitsuse all, niipalju kui ta suudab, aga universaalne ettehooldaja lubab sündida mingil puudusel mingis üksikus asjas, et terviku hüve ei saaks takistatud. Mistõttu öeldakse rikutust ja puudusi üksikutes asjades olevat partikulaarse loomuse vastased; aga ometi on nad universaalse loomuse kavatsusest, niivõrd kui ühe puudus läheb teise heaks, või ka kogu universumi heaks; ühe hävimine on ju teise tekkimine, misläbi liik säilib. Järelikult, kuna Jumal on kõige oleva universaalne ettehooldaja, käib ettehoolde enese juurde, et ta lubab olla mingitel puudustel mingites üksikutes asjades, et universumi täielik hüve ei saaks takistatud. Tõepoolest, kui kõik kuri oleks ära hoitud, siis oleks universumis palju hüvesid olemata, ei oleks ju lõvi elu, kui ei oleks loomade tapmist; ei oleks märtrite kannatust, kui ei oleks türannide tagakiusamist. Seetõttu ütleb Augustinus "Enchiridionis": "Kõigeväeline Jumal ei lubaks sugugi olla kurjal oma töödes, kui ta ei oleks nii kõigeväeline ja hea, et teeb kurjast head." Just neist kahest kaalutlusest, mille me nüüd lahendasime, nähtavasti juhindusid need, kes arvasid jumaliku ettehoolde alt välja hävivad asjad, milles leidub juhuslikku ja kurja.
 I q. 22 a. 2 ad 3 Kolmanda puhul peab ütlema, et inimene ei ole looduse rajaja, vaid kasutab töödes ja tegudes oma tarbeks looduslikke asju.
 Seetõttu ei laiene inimese ettehoole paratamatutele asjadele, mis loodusest tulenevad. Nendele laieneb aga ometi Jumala – looduse autori – ettehoole. Ja nähtavasti juhindusid sellest kaalutlusest need, kes looduslike asjade kulu jumaliku ettehoolde alt välja arvasid, omistades selle mateeria paratamatusele; nagu Demokritos, ja teised vanaaja loodusfilosoofid.
 Ia q. 22 a. 2 ad 4 Neljanda puhul peab ütlema, et selles, mille kohta öeldakse, et Jumal jätab inimese iseenese hooleks, ei jäeta inimest jumaliku ettehoolde alt välja, vaid väidetakse, et tema külge ei kinnitata ühe suunas määratud toimimisjõudu, nagu looduslikele asjadele; mis toimivad ainult nii, nagu oleksid muu poolt suunatud eesmärgi poole, nad ei toimi nimelt iseenesest, nagu nad suunaksid end lõpu poole, nagu mõistusega olendid [(kreatuurid] vaba tahte läbi, millega nad peavad nõu ja valivad. Mistõttu ta täpselt ütleb: enda nõu kätte. Aga kuna vaba tahtegi akt taandub Jumalale kui põhjusele, siis on paratamatu, et kõik, mis toimub vabast tahtest, allub jumalikule ettehooldele, sest inimese ettenägelikkus põhineb Jumala ettehooldel, nagu partikulaarne põhjus universaalsel põhjusel. Aga Jumalal on ettehoole õigete inimeste üle mingil suurepärasemal viisil kui jõledate üle, kuivõrd ta ei luba nendega juhtuda millelgi, mis lõpuks takistaks nende päästet, sest neile, kes Jumalat armastavad, laseb Jumal kõik tulla heaks (neile, kes Jumalat armastavad, aitab kõik hüvele kaasa), nagu öeldakse Rm 8[:28]. Aga sellesama põhjal, et ta jõledaid ei hoia tagasi süü kurjast, öeldakse, et ta jätab nad. Ometi mitte nii, et ta jätaks nad täielikult oma ettehoolde alt välja, muidu nad variseksid eimiskiks, kui neid tema ettehoolde läbi alal ei hoitaks. Ja sellest kaalutlusest nähtavasti juhindus Cicero, kui ta arvas inimlikud asjad, mille üle me nõu peame, jumaliku ettehoolde alt välja.
 Ia q. 22 a. 2 ad 5 Viienda puhul peab ütlema, et mõistusega olendil on vaba tahte läbi võim oma tegude üle, nagu öeldud [ 19, 10], ta allub jumalikule ettehooldele mingil erilisel viisil; nii et talle pannakse midagi süüks või teeneks, ja antakse talle midagi karistuseks või tasuks. Ja niivõrd võtab apostel härgadelt Jumala hoolitsuse. Ometi mitte nõnda, et mõistuseta olendite indiviidideni Jumala ettehoole ei ulata, nagu rabi Mooses arvas.
 Artikkel 3
 Kas Jumala ettehoole puudutab vahetult kõike
 Ia q. 22 a. 3 arg. 1 Kolmanda juurde minnakse nii. Paistab, et Jumal ei näe kõike vahetult ette. Jumalale tuleb ju omistada kõik, mis kuulub väärikuse juurde. Aga mingi kuninga väärikuse juurde kuulub see, et tal on ametnikud, kelle vahendusel ta alamate eest hoolitseb. Järelikult palju enam ei hoolitse Jumal vahetult kõige eest.
 Ia q. 22 a. 3 arg. 2 Peale selle, ettehoolde juurde kuulub asjade korrastamine eesmärgi poole. Mingi asja eesmärk aga on selle täius ja hüve. Aga mis tahes põhjusele on omane oma tagajärje viimine eesmärgi poole. Järelikult on mis tahes toimivpõhjus ettehoolde tagajärje põhjus. Järelikult, kui Jumal hoolitseks kõige eest vahetult, siis jääksid välja kõik teisased põhjused.
 Ia q. 22 a. 3 arg. 3 Peale selle, Augustinus ütleb, "Enchiridionis" [17], et mõnda asja on parem mitte teada, nagu näiteks tühiseid asju, ja sama ütleb filosoof [ Aristoteles ] "Metafüüsika" 12. peatükis. Aga kõik, mis on parem, tuleb omistada Jumalale. Järelikult ei ole Jumalal vahetut ettehoolet mingite tühiste ja kurjade asjade üle.
 Ia q. 22 a. 3 s. c. Aga vastu on see, mida öeldakse Iiobi raamatu 34. peatükis [13. salmis]: Kes on temale usaldanud maa? Ja kes on loonud kogu maailma? (keda muud on ta pannud maa üle? Või keda on ta pannud maailma üle, mis ta on valmistanud?) Mille kohta Gregorius [(Moralia XXIV, 20)] ütleb: iseenda läbi valitseb ta maailma, mis ta iseenda läbi on rajanud.
 Ia q. 22 a. 3 co. Vastan: peab ütlema, et ettehoolde juurde kuuluvad kaks asja, nimelt logos, mis on ettenähtavate asjade korraldamisel eesmärgi poole; ja selle korra täidesaatmine, mida öeldakse juhtimiseks. Seega mis puutub esimesse terminisse, siis Jumal hoolitseb kõige eest vahetult. Sest tal on arus kõige logos, vähimategi asjade oma, ja mis tahes põhjused ta mingite tagajärgede külge ka kinnitas, ta andis neile võime noid tagajärgi esile kutsuda. Mistõttu tal pidi oma mõistuses ees olema nende tagajärgede kord. Mis aga puutub teisesse, siis jumalikul ettehooldel on mingid vahendid. Sest ta juhib madalamat kõrgema läbi; mitte omaenda võime puudulikkuse pärast, vaid oma headuse külluse pärast, et ta annab põhjuslikkuse väärikust edasi ka loodutele.
 Ja selle kohaselt välistub kolme ettehoolet väitva Platoni arvamus, mille jutustab Gregorios Nyssast [(De Providentia VIII, 3)]. Millest esimene on ülima Jumala oma, kes eelkõige ja põhiliselt hoolitseb vaimsete asjade eest; ja järelikult kogu maailma eest sugude, liikide ja universaalsete põhjuste eest. Teine aga on ettehoole, millega hoolitsetakse üldiste ja hävimatute asjade eest, ja selle ta omistab jumalatele, kes käivad taevastes ringi, see tähendab lahutatud substantsidele, kes taevakehi ringikujuliselt liikuma panevad. Kolmas aga on inimlike asjade ettehoole, mille ta omistas daimonitele, kelle platoonikud asetasid meie ja jumalate vahele, nagu jutustab Augustinus raamatus "De civitate Dei" [(1, 2:, VIII, 14)].
 Ia q. 22 a. 3 ad 1 Esimese puhul peab seega ütlema, et kuninga väärikusele on kohane tema ettehoolet täideviivate ametnike omamine, aga see, et tal pole nende asjade logost, mis nende läbi tehakse, tuleneb tema puudusest. Igasugune tegevuslik teadmine on ju seda täiuslikum, mida rohkem ta võtab arvesse üksikuid asju, mida tegevus puudutab.
 Ia q. 22 a. 3 ad 2 Teise kohta peab ütlema, et see, et Jumalal on vahetult ettehoole kõikide asjade üle, ei välista teisaseid põhjusi, mis on selle korra täideviijad, nagu ülalöeldust on selge.
 Ia q. 22 a. 3 ad 3 Kolmanda kohta peab ütlema, et meil on parem mitte teada kurje ja tühiseid asju, kuivõrd need takistavad meil paremate asjade arvessevõtmist, sest meil ei ole võimalik korraga paljudest asjadest aru saada, ka kuivõrd kurjade asjade mõtlemine eksitab mõnikord tahet kurja poole. Aga see ei leia aset Jumala puhul, kes näeb kõike korraga ühe pilguga, ja kelle tahe ei saa pöörduda kurja poole.
 Artikkel 4
 Kas jumalik ettehoole paneb ettehooldatavatele asjadele peale paratamatuse
 Ia q. 22 a. 4 arg. 1 Neljanda juurde minnakse nii. Näib, et jumalik ettehoole paneb ettehooldatavatele asjadele peale paratamatuse. Sest iga tagajärg, millel on mingi põhjus iseenda läbi, mis praegu on või oli, millest ta paratamatult järgneb, tuleneb paratamatusest, nagu filosoof [ Aristoteles ] tõendab "Metafüüsika" 6. raamatus. Aga Jumala ettehoole, kuna ta on igavene, eeleksisteerib; ja sellest järgneb tagajärg paratamatult; sest jumala ettehoole ei saa alt vedada.
 Ia q. 22 a. 4 arg. 2 Peale selle, mis tahes ettehooldaja teeb oma töö nii püsivaks, kui ta saab – et see ei kaoks. Aga Jumal on ülimalt väeline. Järelikult ta annab asjadele, mida ta ette hooldab, paratamatuse kindluse.
 Ia q. 22 a. 4 arg. 3 Peale selle, Boëthius ütleb "Filosoofia lohutuses" (IV[, 6]), et saatus, mis lähtub ettehoolde liikumatutest lätetest, köidab inimeste teod ja fortuunad kokku põhjuste lahutamatu sidemega. Seega näib, et ettehoole paneb ettehooldatavatele asjadele peale paratamatuse.
 Ia q. 22 a. 4 s. c. Aga vastu on see, mida ütleb Pseudo-Dionysios Areopagita (Jumalanimedest IV[, 23]), et loomuse hävitamine ei kuulu ettehooldele. Kuid mõnede asjade loomuses on olla kontingentsed. Seega ei pane jumalik ettehoole asjadele peale paratamatust, mis välistab kontingentsuse.
 Ia q. 22 a. 4 co. Vastan: peab ütlema, et jumalik ettehoole paneb mõnedele asjadele peale paratamatuse, aga mitte kõigile, nagu mõned on uskunud. Ettehoolde juurde kuulub ju asjade korrastamine eesmärgi poole. Aga pärast jumalikku headust, mis on asjadest lahutatud eesmärk, on peamine asjades enestes olemasolev hüve universumi täius, mida küll ei oleks, kui asjades ei leiduks kõik olemise astmed. Mistõttu jumaliku ettehoolde juurde kuulub olevate kõikide astmete esilekutsumine. Ja seepärast seadis ta mõnedele tagajärgedele ette paratamatud põhjused, et nad tuleneksid paratamatult; mõnedele tagajärgedele aga kontingentsed põhjused, et nad tuleneksid kontingentselt, vastavalt lähimate põhjuste loomusele.
 Ia q. 22 a. 4 ad 1 Esimese puhul peab seega ütlema, et jumaliku ettehoolde tagajärg ei ole ainult see, et miski kuidagi juhtub; vaid et miski juhtub kas kontingentselt või paratamatult. Ja sellepärast juhtub eksimatult ja paratamatult see, mille jumalik ettehoole korraldab juhtuma eksimatult ja paratamatult, ja juhtub kontingentselt see, mis jumaliku ettehoolde logose kohaselt juhtub kontingentselt.
 I q. 22 a. 4 ad 2 Teise puhul peab ütlema, et selles on jumaliku ettehoolde liikumatu ja kindel kord, et see, mida ta ette hooldab, juhtub kõik sel viisil, nagu ta ette näeb, kas paratamatult või kontingentselt.
 I q. 22 a. 4 ad 3 Kolmanda puhul peab ütlema, et see lahutamatus ja muutumatus, mida Boëthius puudutab, kuulub ettehoolde kindlusele, mis ei jäta oma tagajärge olemata, ka mitte juhtumise viisi poolest, mida ta ette näeb, ei puuduta aga tagajärgede paratamatust. Peab arvesse võtma, et paratamatu ja kontingentne järgnevad olevale kui niisugusele. Mistõttu kontingentsuse ja paratamatuse viis langevad Jumala ettehoolde alla, kes on kõige oleva universaalne ettehooldaja, mitte aga mingite partikulaarsete ettehooldajate ettehoolde alla.
 Teoloogiateosed
 Filosoofiateosed
 Aquino Thomas