text:
Konkurskarantæneperioder i forlængelses af hinanden
 afsagt tirsdag den 14. februar 2017
 Sag 130/2016
 (advokat Tue Askeland, beskikket)
 Kurator i X ApS under konkurs
 (advokat Boris Frederiksen)
 Sag 131/2016
 Kurator i Y ApS under konkurs
 I tidligere instanser er afsagt kendelser af Skifteretten i Helsingør den 10. marts 2015 og af
 Østre Landsrets 16. afdeling den 29. oktober 2015.
 I påkendelsen har deltaget fem dommere: Lene Pagter Kristensen, Jon Stokholm, Poul Dahl
 Jensen, Lars Hjortnæs og Lars Apostoli.
 A har nedlagt påstand om, at de pålagte konkurskarantæner skal løbe parallelt med hinanden, subsidiært at sagen hjemvises til Skifteretten i Helsingør med henblik på prøvelse af konkurskarantænens længde.
 Kurator i X ApS under konkurs og i Y ApS under konkurs, advokat Boris Frederiksen, har påstået stadfæstelse af landsrettens kendelse.
 Ved skifterettens to kendelser af 10. marts 2015 blev A i tilknytning til sagerne X ApS under konkurs og Y ApS under konkurs pålagt konkurskarantæne i tre år som følge af groft uforsvarlig forretningsførelse i selskaberne, som begge var erklæret konkurs den 31. marts 2014.
 Skifteretten havde behandlet de to sager i forbindelse med hinanden, jf. retsplejelovens § 254.
 Ifølge skifterettens bestemmelse skulle treårsfristen i begge sager regnes fra det tidspunkt, hvor kendelserne var endelige.
 A kærede kendelserne med påstand om frifindelse, subsidiært en kortere karantæneperiode end tre år. Kurator nedlagde påstand om stadfæstelse. Østre Landsret behandlede sagerne under ét og stadfæstede ved kendelse af 29. oktober 2015 skifterettens kendelser med den ændring, at de pålagte konkurskarantæner skulle løbe i forlængelse af hinanden.
 Procesbevillingsnævnet gav den 31. maj 2016 A tilladelse til kære til Højesteret af landsrettens kendelse for så vidt angår den del af kendelsen, der vedrører spørgsmålet om, hvorvidt de to konkurskarantæneperioder skal lægges i forlængelse af hinanden.
 A har anført navnlig, at selskaberne X ApS og Y ApS var koncernforbundne, idet Z ApS var ejer af begge selskaber. Der er derfor ikke hjemmel til, at de to konkurskarantæneperioder skal lægges i forlængelse af hinanden, jf. konkurslovens § 157, stk. 3.
 Der er heller ikke hjemmel til at lægge de to konkurskarantæneperioder i forlængelse af hinanden i medfør af konkurslovens § 158, stk. 2, da anvendelse af denne bestemmelse er betinget af, at den pågældende ”tidligere er pålagt konkurskarantæne”. Denne betingelse er ikke
 opfyldt i det foreliggende tilfælde, hvor afgørelsen om konkurskarantæne er truffet samtidig i de to sager. På afgørelsestidspunktet var han derfor ikke ”tidligere” pålagt konkurskarantæne i nogen af sagerne.
 Landsrettens kendelse er endvidere i strid med det kontradiktoriske princip og med retsplejelovens § 338, da kurator alene havde nedlagt påstand om stadfæstelse af skifterettens kendelser.
 Kurator for X ApS og Y ApS begge under konkurs har anført navnlig, at As anbringender om koncernforbindelse mellem selskaberne er nye og i strid med hans tidligere anbringender og med beviserne i sagen. I øvrigt har kurator henvist til landsrettens begrundelse.
 Ved kendelsen af 29. oktober 2015 tiltrådte landsretten, at A på grund af groft uforsvarlig forretningsførelse i relation til såvel Y ApS som X ApS er uegnet til at deltage i ledelsen af en erhvervsvirksomhed, og at det under hensyn til hans handlemåde og omstændighederne i
 øvrigt er rimeligt at pålægge ham tre års konkurskarantæne i begge sager.
 Spørgsmålet for landsretten var herefter, hvorvidt de to konkurskarantæneperioder skal løbe parallelt, eller om karantæneperioderne skal lægges i forlængelse af hinanden.
 Landsretten lagde til grund, at Y ApS og X ApS ikke var koncernforbundne, og fandt, at de to konkurskarantæneperioder skal lægges i forlængelse af hinanden.
 Procesbevillingsnævnet har givet tilladelse til, at landsrettens kendelse kæres til Højesteret ”for så vidt angår den del af kendelsen, der vedrører spørgsmålet om, hvorvidt de to konkurskarantæneperioder skal lægges i forlængelse af hinanden”.
 Ved Højesterets prøvelse skal det således lægges til grund, at A er pålagt tre års konkurskarantæne i hver sag, og at de to selskaber ikke var koncernforbundne. Højesteret skal ikke tage stilling til længden af konkurskarantæneperioderne, men alene til, om de skal løbe
 parallelt eller lægges i forlængelse af hinanden.
 Af de grunde, som landsrettens flertal har anført, tiltræder Højesteret, at bestemmelsen i konkurslovens § 158, stk. 2, må forstås således, at også konkurskarantæneperioder, der pålægges samtidigt vedrørende to eller flere ikke-koncernforbundne selskaber, skal løbe i forlængelse af hinanden. Som følge heraf er der ikke hjemmel til at lade de to konkurskarantæneperioder løbe parallelt.
 Det forhold, at skifterettens kendelser indebar, at de to karantæneperioder som udgangspunkt ville komme til at løbe parallelt, og at kurator for landsretten alene havde nedlagt påstand om stadfæstelse af skifterettens afgørelser, kan ikke føre til et resultat, der fraviger lovens ordning.
 Det bemærkes herved, at det af lovforarbejderne til ordningen med konkurskarantæne fremgår, at skifteretten ved afgørelsen af konkurskarantænens længde ikke er bundet af parternes påstande, idet det dog må forventes, at der normalt ikke vil være anledning til at fastsætte konkurskarantænen til en længere periode end påstået af kurator. Landsretten må på tilsvarende måde være ubundet af påstandene, når en sag om konkurskarantæne er indbragt for landsretten. I det foreliggende tilfælde, hvor kurator ikke – hverken i sine påstande for
 skifteretten eller for landsretten – havde forholdt sig til, hvordan de to karantæneperioder skal afvikles i forhold til hinanden, burde landsretten dog have givet parterne lejlighed til at udtale sig om spørgsmålet og konsekvenserne heraf, inden landsretten traf afgørelse i sagen.
 På den anførte baggrund tiltræder Højesteret, at de to konkurskarantæneperioder i det foreliggende tilfælde skal lægges i forlængelse af hinanden.
 Herefter, og da spørgsmålet om længden af de to konkurskarantæneperioder som anført ikke er omfattet af procesbevillingen til Højesteret, stadfæster Højesteret kendelsen.
 Det følger af konkurslovens § 164, stk. 4, at virkningerne af konkurskarantænen har været stillet i bero fra den 31. maj 2016, hvor Procesbevillingsnævnet meddelte procesbevilling i sagen. Den afbrudte karantæneperiode løber videre fra datoen for Højesterets kendelse.
 Efter sagens karakter og forløb skal ingen af parterne betale sagsomkostninger for Højesteret til den anden part eller til statskassen.
 Ingen af parterne skal betale sagsomkostninger for Højesteret til den anden part eller til statskassen.


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
15.9.2005
 LT
 Europos Sąjungos oficialusis leidinys
 L 239/66
 EEE JUNGTINIO KOMITETO SPRENDIMAS Nr. 73/2005
 2005 m. balandžio 29 d.
 iš dalies keičiantis EEE susitarimo 31 protokolą dėl bendradarbiavimo konkrečiose srityse, nesusijusiose su keturiomis laisvėmis
 EEE JUNGTINIS KOMITETAS,
 atsižvelgdamas į Europos ekonominės erdvės susitarimą su pakeitimais, padarytais Protokolu, patikslinančiu Europos ekonominės erdvės susitarimą (toliau – Susitarimas), ypač į jo 86 ir 98 straipsnius,
 kadangi:
 (1)
 Susitarimo 31 protokolas buvo iš dalies pakeistas 2004 m. rugpjūčio 6 d. EEE jungtinio komiteto sprendimu Nr. 116/2004 (1).
 (2)
 Tikslinga išplėsti Susitariančiųjų Šalių bendradarbiavimą, įtraukiant 2004 m. liepos 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimą Nr. 593/2004/EB, iš dalies keičiantį Tarybos sprendimą Nr. 2000/819/EB dėl daugiametės įmonių ir verslininkystės, ypač mažųjų ir vidutinių įmonių (MVĮ), programos (2001–2005 m.) (2).
 (3)
 Todėl Susitarimo 31 protokolas turėtų būti iš dalies pakeistas, kad šis platesnis bendradarbiavimas galėtų būti vykdomas nuo 2005 m. sausio 1 d.,
 NUSPRENDĖ:
 1 straipsnis
 Susitarimo 31 protokolo 7 straipsnio 5 dalies septinta įtrauka papildoma šia įtrauka (Tarybos sprendimas 2000/819/EB):
 „—
 32004 D 0593: 2004 m. liepos 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimas Nr. 593/2004/EB (OL L 268, 2004 8 16, p. 3).“
 2 straipsnis
 Šis sprendimas įsigalioja kitą dieną po to, kai EEE jungtinis komitetas gauna paskutinį pranešimą pagal Susitarimo 103 straipsnio 1 dalį (3).
 Jis taikomas nuo 2005 m. sausio 1 d.
 3 straipsnis
 Šis sprendimas skelbiamas Europos Sąjungos oficialiojo leidinio EEE dalyje ir EEE priede.
 Priimta Briuselyje, 2005 m. balandžio 29 d.
 EEE jungtinio komiteto vardu
 Pirmininkas
 Richard WRIGHT
 (1) OL L 64, 2005 3 10, p. 3.
 (2) OL L 268, 2004 8 16, p. 3.
 (3) Konstituciniai reikalavimai nenurodyti.


type: legislation

text:
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 19.10.2017
 COM(2017) 603 final
 2017/0263(NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie na dvacátém řádném zasedání smluvních stran Úmluvy o ochraně mořského prostředí a pobřežní oblasti Středomoří v souvislosti s návrhem na změnu přílohy II Protokolu o zvláště chráněných oblastech a biologické rozmanitosti ve Středomoří
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1.Předmět návrhu
 Tento návrh se týká rozhodnutí o postoji, který má být zaujat jménem Unie na dvacátém řádném zasedání smluvních stran Barcelonské úmluvy v souvislosti se změnami přílohy II Protokolu o zvláště chráněných oblastech a biologické rozmanitosti ve Středomoří.
 2.Souvislosti návrhu
 2.1.Barcelonská úmluva a protokoly
 Barcelonská úmluva o ochraně mořského prostředí a pobřežní oblasti Středomoří (dále jen „Barcelonská úmluva“) má zajistit udržitelné hospodaření s přírodními zdroji v moři i na pevnině a ochranu mořského prostředí a pobřežních oblastí prostřednictvím prevence, snižování a odstranění znečištění. Barcelonská úmluva vstoupila v platnost dne 9. července 2004.
 Barcelonskou úmluvu doplňuje sedm protokolů, které řeší konkrétní aspekty ochrany životního prostředí ve Středomoří, včetně Protokolu o zvláště chráněných oblastech a biologické rozmanitosti ve Středomoří (jenž byl přijat v roce 1995 a nahrazuje související protokol z roku 1982) a jeho příloh.
 Evropská unie je smluvní stranou Barcelonské úmluvy
 1
 a jejích protokolů
 2
 . Stranami Barcelonské úmluvy a jejích protokolů jsou rovněž Itálie, Řecko, Španělsko, Francie, Slovinsko, Malta, Kypr a Chorvatsko, spolu s 13 středomořskými zeměmi, které nejsou členy EU.
 2.2.Dvacáté řádné zasedání smluvních stran
 Dvacáté řádné zasedání smluvních stran Barcelonské úmluvy proběhne ve dnech 17. až 20. prosince 2017 v Tiraně v Albánii.
 Smluvní strany budou na zasedání požádány, aby mimo jiné rozhodly o aktu s právními účinky, konkrétně o návrhu na změnu přílohy II (Seznam ohrožených druhů) Protokolu o zvláště chráněných oblastech a biologické rozmanitosti ve Středomoří (dále jen „protokol“).
 Na přijetí jakékoli změny příloh protokolu se uplatní postup upravený v článku 23 Barcelonské úmluvy. Tyto změny se přijímají tříčtvrtinovou většinou hlasů smluvních stran protokolu. V souladu s článkem 25 Barcelonské úmluvy „Evropské hospodářské společenství [...] uplatňuje své hlasovací právo v záležitostech spadajících do jeho pravomoci počtem hlasů, který se rovná počtu jeho členských států, které jsou smluvními stranami této úmluvy a jednoho nebo více protokolů; Evropské hospodářské společenství [...] neuplatní své právo hlasovat v případech, kdy je uplatní příslušné členské státy, a naopak“.
 2.3.Zamýšlené změny přílohy II protokolu
 Smluvní strany Barcelonské úmluvy mají na svém dvacátém řádném zasedání konaném ve dnech 17.–20. prosince 2017 přijmout změny přílohy II protokolu (dále jen „zamýšlený akt“).
 Účelem zamýšleného aktu je:
 – doplnit na seznam druhů uvedený v příloze II protokolu čtyři nové druhy korálnatců (Anthozoa) (třída mořských bezobratlých včetně korálů), konkrétně Isidella elongata, Dendrophyllia cornigera, Dendrophyllia ramea a Desmophyllum dianthus,
 – aktualizovat označení řady druhů mořských a pobřežních ptáků v souvislosti s taxonomickými změnami, k nimž došlo od posledních změn příloh protokolu.
 Zamýšlený akt se pro smluvní strany stane závazným v souladu s článkem 29 Barcelonské úmluvy, který stanoví, že „jakýkoli protokol k této úmluvě je závazný [...] pro všechny smluvní strany daného protokolu“, a článkem 23, který stanoví, že „přílohy této úmluvy nebo jakéhokoli z jejích protokolů tvoří nedílnou součást úmluvy nebo případně takového protokolu“.
 3.Postoj, který má být zaujat jménem Unie
 Protokol stanoví seznam ohrožených druhů a seznam druhů, jejichž využívání je regulováno (článek 12). Tyto dva seznamy představují přílohu II, resp. přílohu III protokolu. Smluvní strany mají povinnost přijmout společná opatření, aby zajistily ochranu a zachování rostlinných a živočišných druhů uvedených v těchto přílohách.
 Zamýšlený akt zaprvé navrhuje aktualizovat označení řady druhů mořských a pobřežních ptáků v souvislosti s taxonomickými změnami, k nimž došlo od posledních změn příloh protokolu. Nejedná se o podstatné nebo materiální změny, ale o pouhou aktualizaci názvů druhů, jež jsou na seznamu již uvedeny.
 Zamýšlený akt zadruhé navrhuje doplnit na seznam druhů v příloze II protokolu čtyři nové druhy korálnatců (Anthozoa) (Isidella elongata, Dendrophyllia cornigera, Dendrophyllia ramea a Desmophyllum dianthus).
 Tento druhý návrh byl projednán v příslušném odborném orgánu v rámci úmluvy, a to na 13. zasedání kontaktních míst pro účely protokolu, na němž byla EU zastoupena.
 Uvedené čtyři druhy korálů se nacházejí v typu stanovišť v zájmu Společenství označeném jako „útesy“, jejichž ochrana vyžaduje klasifikaci jako zvláště chráněná území
 3
 podle přílohy I směrnice o ochraně přírodních stanovišť
 4
 . Interpretační příručka stanovišť Evropské unie
 5
 uvádí mezi druhy tvořícími útesy ve Středozemním moři zejména společenstvo Dendrophyllia ramea, společenstvo Dendrophyllia cornigera, facie Isidella elongata a společenstva bílých korálů, jako například Lophelia pertusa a Madrepora oculata (k nimž lze zjevně přiřadit druhy Desmophyllum dianthus). Tyto čtyři druhy jsou zapsány jako ohrožené na Červeném seznamu ohrožených druhů pro Středozemní moře
 6
 (druh Dendrophyllia ramea je v současné době klasifikován jako zranitelný, druhy Dendrophyllia cornigera a Desmophyllum dianthus jsou ohrožené a druh Isidella elongate je kriticky ohrožený a je považován za téměř endemický). Tři z dotčených druhů (D. ramea, D. cornigera a D. dianthus ) patří do skupiny útesotvorných korálů uvedených v dodatku II k Úmluvě o mezinárodním obchodu ohroženými druhy volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin, a tudíž i v příloze B nařízení Rady (ES) č. 338/97
 7
 (nařízení o obchodu s volně žijícími živočichy). Čtyři druhy korálnatců Anthozoa jsou ve Středozemním moři vystaveny četným antropogenním vlivům, mezi které patří používání vlečných sítí pro lov při dně, rybolov při dně za použití dlouhé lovné šňůry, vstup znečišťujících látek, vrtná činnost, globální oteplování nebo okyselování oceánů. Jejich schopnost obnovy může být velmi nízká, neboť tyto druhy se vyznačují poměrně pomalým růstem, nízkou schopností šíření a relativně dlouhým životním cyklem. I když jsou vědecké informace týkající se populace těchto čtyř druhů omezené, dostupné záznamy nebo kvalitativní pozorování poukazují na alarmující zhoršení stanovišť a/nebo pokles populace.
 Podporou těchto návrhů Unie zajistí soudržnost svých vnitřních a vnějších opatření.
 Unie se zavázala k mezinárodní spolupráci k ochraně biologické rozmanitosti v souladu s čl. 191 odst. 1 SFEU, v souladu s článkem 5 Úmluvy OSN o biologické rozmanitosti (CBD) a v rámci rozhodnutí přijatých na desátém, dvanáctém a třináctém zasedání konference smluvních stran úmluvy CBD v Nagoji v roce 2010
 8
 , v Pchjongčchangu v roce 2014
 9
 a v Mexiku v roce 2016. V tomto směru se na druhy, jejichž doplnění se navrhuje, vztahuje zejména rozhodnutí XIII/11
 10
 třinácté konference smluvních stran Úmluvy CBD podporující provádění dobrovolného pracovního plánu specificky zaměřeného na biologickou rozmanitost v oblastech s chladnou vodou, jehož cílem je mimo jiné zachování a posilování odolnosti ekosystémů v oblastech s chladnou vodou.
 Tento návrh je rovněž v souladu s obavou vyjádřenou na konferenci Organizace spojených národů o udržitelném rozvoji v roce 2012, „pokud jde o významnou zranitelnost korálových útesů a mangrovových porostů vystavených různým negativním vlivům, včetně změny klimatu, acidifikace oceánů, nadměrného rybolovu, destruktivních metod rybolovu a znečištění“, a závazkem „na podporu mezinárodní spolupráce s cílem zachovat korálové útesy a mangrovové ekosystémy a realizovat jejich sociální, ekonomické a environmentální přínosy, jakož i usnadnění technické spolupráce a dobrovolné sdílení informací,“ jenž byl přijat na téže konferenci.
 Tento návrh rovněž přispívá k dosažení cíle v oblasti udržitelného rozvoje 14.2, a to „do roku 2020 udržitelně řídit a chránit mořské a pobřežní ekosystémy, aby nedocházelo k závažným nepříznivým dopadům, a posílit rovněž odolnost těchto ekosystémů a přijmout opatření k jejich obnově, aby oceány byly zdravé a produktivní“.
 S ohledem na výše uvedené skutečnosti by Unie měla podpořit návrh na změnu přílohy II protokolu.
 4.Právní základ
 4.1.Procesněprávní základ
 4.1.1.Zásady
 Ustanovení čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) zavádí rozhodnutí, kterým se stanoví „postoje, které mají být jménem Unie zaujaty v orgánu zřízeném dohodou, má-li tento orgán přijímat akty s právními účinky, s výjimkou aktů, které doplňují nebo pozměňují institucionální rámec dohody“.
 Výraz „akty s právními účinky“ zahrnuje akty s právními účinky na základě pravidel mezinárodního práva, kterým se řídí dotyčný orgán. Zahrnuje rovněž nástroje, které podle mezinárodního práva nemají závazný účinek, ale „mohou rozhodujícím způsobem ovlivňovat obsah právního předpisu přijatého zákonodárcem EU“
 11
 .
 4.1.2.Uplatnění v tomto konkrétním případě
 Akt, který má zasedání smluvních stran Barcelonské úmluvy přijmout, představuje akt s právními účinky. Zamýšlený akt bude závazným podle mezinárodního práva v souladu s články 23 a 29 Barcelonské úmluvy. Procesněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je proto čl. 218 odst. 9 SFEU.
 4.2.Hmotněprávní základ
 4.2.1.Zásady
 Hmotněprávní základ rozhodnutí podle čl. 218 odst. 9 SFEU závisí především na cíli a obsahu zamýšleného aktu, k němuž se zaujímá postoj jménem Unie.
 4.2.2.Uplatnění v tomto konkrétním případě
 Hlavní cíl a obsah zamýšleného aktu se týká životního prostředí. Hmotněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je proto čl. 192 odst. 1 SFEU.
 4.3.Závěr
 Právním základem navrhovaného rozhodnutí by měl být čl. 192 odst. 1 ve spojení s čl. 218 odst. 9 SFEU.
 2017/0263 (NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie na dvacátém řádném zasedání smluvních stran Úmluvy o ochraně mořského prostředí a pobřežní oblasti Středomoří v souvislosti s návrhem na změnu přílohy II Protokolu o zvláště chráněných oblastech a biologické rozmanitosti ve Středomoří
 RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 192 odst. 1 ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)Úmluva o ochraně mořského prostředí a pobřežní oblasti Středomoří (dále jen „Barcelonská úmluva“) byla Společenstvím uzavřena v souladu s rozhodnutím Rady 1999/802/ES
 12
 a vstoupila v platnost dne 9. července 2004.
 (2)Unie je rovněž smluvní stranou Protokolu o zvláště chráněných oblastech a biologické rozmanitosti ve Středomoří (dále jen „protokol“), který byl Společenstvím uzavřen v souladu s rozhodnutím Rady 1999/800/ES
 13
 a vstoupil v platnost dne 12. prosince 1999.
 (3)Podle článku 18 Barcelonské úmluvy je jedním z úkolů zasedání smluvních stran přijímat, přezkoumávat a případně měnit přílohy Úmluvy nebo jejích protokolů.
 (4)Dvacáté řádné zasedání smluvních stran Barcelonské úmluvy je naplánováno na 17. až 20. prosince 2017. Mezi body, které budou na zasedání projednávány, je přijetí změn přílohy II protokolu.
 (5)Účelem těchto změn je doplnit na seznam druhů uvedený v příloze II protokolu čtyři nové druhy korálnatců (Anthozoa) (Isidella elongata, Dendrophyllia cornigera, Dendrophyllia ramea a Desmophyllum dianthus) a aktualizovat označení řady druhů mořských a pobřežních ptáků v souvislosti s některými taxonomickými změnami, k nimž došlo od posledních změn příloh protokolu.
 (6)Je vhodné stanovit postoj, který má být zaujat jménem Unie na dvacátém řádném zasedání smluvních stran Barcelonské úmluvy, neboť změny přílohy II protokolu budou pro Unii závazné.
 (7)Čtyři druhy korálnatců (Anthozoa), jejichž doplnění do přílohy II protokolu se navrhuje, se vyskytují na přírodních stanovištích v zájmu Společenství, jejichž ochrana vyžaduje vyhlášení zvláštních oblasti ochrany podle přílohy I směrnice Rady 92/43/EHS
 14
 . Tři z těchto druhů jsou rovněž uvedeny v dodatku II k Úmluvě o mezinárodním obchodu ohroženými druhy volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin, který v rámci Unie provádí příloha B nařízení Rady (ES) č. 338/97
 15
 . Je obecně známo, že všechny druhy, jejichž doplnění se navrhuje, jsou ve Středozemním moři ohroženy, a potřebují proto posílenou ochranu před lidskou činností, kterou protokol poskytuje.
 (8)Vzhledem k tomu, že návrh rozhodnutí, které má být přijato na dvacátém řádném zasedání Barcelonské úmluvy, mění přílohu II protokolu, je vhodné jej po jeho přijetí zveřejnit v Úředním věstníku Evropské unie.
 (9)Unie bude na dvacátém řádném zasedání smluvních stran Barcelonské úmluvy zastoupena Komisí podle čl. 17 odst. 1 Smlouvy o Evropské unii (SEU). Členské státy podporují postoj Unie v souladu s čl. 4 odst. 3 SEU,
 PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Postoj, který má být zaujat jménem Evropské unie na dvacátém řádném zasedání smluvních stran Úmluvy o ochraně mořského prostředí a pobřežní oblasti Středomoří („Barcelonská úmluva“), podpoří návrh rozhodnutí o změně přílohy II Protokolu o zvláště chráněných oblastech a biologické rozmanitosti ve Středomoří („protokol“) takto:
 1)doplnění těchto druhů:
 –Dendrophyllia cornigera,
 –Dendrophyllia ramea,
 –Desmophyllum dianthus,
 –Isidella elongata;
 2)změny provedené v označení druhů mořských a pobřežních ptáků v souvislosti s taxonomickými změnami uvedenými v příloze.
 Článek 2
 Rozhodnutí uvedené v článku 1 se po přijetí zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí je určeno Komisi a členským státům.
 V Bruselu dne
 Za Radu
 předseda/předsedkyně
 (1)
 Rozhodnutí Rady 77/58/EHS ze dne 25. července 1977, kterým se uzavírá Úmluva o ochraně Středozemního moře před znečišťováním a Protokol o zamezení znečišťování Středozemního moře odpady shazovanými z plavidel a letadel (Úř. věst. L 240, 19.9.1977, s. 1) a rozhodnutí Rady 1999/802/ES ze dne 22. října 1999 o přijetí změn Úmluvy o ochraně Středozemního moře před znečišťováním a Protokolu o zamezení znečišťování odpady shazovanými z plavidel a letadel (Barcelonská úmluva) (Úř. věst. L 322, 14.12.1999, s. 32).
 (2)
 Rozhodnutí Rady 1999/800/ES ze dne 22. října 1999 o uzavření Protokolu o zvláště chráněných oblastech a biologické rozmanitosti ve Středomoří a o přijetí příloh uvedeného protokolu (Barcelonská úmluva) (Úř. věst. L 322, 14.12.1999, s. 1).
 (3)
 Zvláštní oblastí ochrany se podle čl. 1 písm. l) směrnice o ochraně přírodních stanovišť rozumí lokalita významná pro Společenství a vyhlášená členskými státy prostřednictvím právního, správního a/nebo smluvního aktu, u které jsou pro přírodní stanoviště a/nebo populace druhů, pro něž je lokalita určena, uplatněna ochranná opatření nezbytná k jejich zachování nebo obnově ve stavu z hlediska jejich ochrany příznivém.
 (4)
 Směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. L 206, 22.7.1992, s. 7).
 (5)
 Interpretační příručka stanovišť Evropské unie – EUR28, schválená Výborem pro ochranu přírodních stanovišť dne 4. října 1999 (verze EUR15) a naposledy pozměněná v dubnu April 2013
 http://ec.europa.eu/environment/nature/legislation/habitatsdirective/docs/Int_Manual_EU28.pdf
 .
 (6)
 http://www.iucnredlist.org/initiatives/mediterranean
 (7)
 Nařízení Rady (ES) č. 338/97 ze dne 9. prosince 1996 o ochraně druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin regulováním obchodu s nimi (Úř. věst. L 61, 3.3.1997, s. 1).
 (8)
 Rozh. X/2, Strategický pán pro biologickou rozmanitost 2011–2020 a aičijské cíle v oblasti biologické rozmanitosti, včetně „aičijského cíle v oblasti biologické rozmanitosti“ č. 10, podle něhož se mají „minimalizovat do roku 2015 různé antropogenní dopady na korálové útesy a jiné ohrožené ekosystémy, na něž negativně působí změna klimatu nebo acidifikace oceánů, aby byla zachována jejich celistvost a fungování“.
 (9)
 Rozh. XII/23, příloha Prioritní opatření k dosažení aičijského cíle v oblasti biologické rozmanitosti č. 10 pro korálové útesy a úzce související ekosystémy.
 (10)
 Rozh. XIII/11, Dobrovolný specifický pracovní program týkající se biologické rozmanitosti v oblastech s chladnou vodou spadajících do oblasti působnosti úmluvy.
 (11)
 Rozsudek Soudního dvora, Německo v. Rada (OIV), C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, body 61–64.
 (12)
 Rozhodnutí Rady 1999/802/ES ze dne 22. října 1999 o přijetí změn Úmluvy o ochraně Středozemního moře před znečišťováním a Protokolu o zamezení znečišťování odpady shazovanými z plavidel a letadel (Barcelonská úmluva) (Úř. věst. L 322, 14.12.1999, s. 32).
 (13)
 Rozhodnutí Rady 1999/800/ES ze dne 22. října 1999 o uzavření Protokolu o zvláště chráněných oblastech a biologické rozmanitosti ve Středomoří a o přijetí příloh uvedeného protokolu (Barcelonská úmluva) (Úř. věst. L 322, 14.12.1999, s. 1).
 (14)
 Směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. L 206, 22.7.1992, s. 7).
 (15)
 Nařízení Rady (ES) č. 338/97 ze dne 9. prosince 1996 o ochraně druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin regulováním obchodu s nimi (Úř. věst. L 61, 3.3.1997, s. 1).
 ---documentbreak---
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 19.10.2017
 COM(2017) 603 final
 PŘÍLOHA
 Rozhodnutí Rady
 o postoji, který má být zaujat jménem Unie na dvacátém řádném zasedání smluvních stran Úmluvy o ochraně mořského prostředí a pobřežní oblasti Středomoří v souvislosti s návrhem na změnu přílohy II Protokolu o zvláště chráněných oblastech a biologické rozmanitosti ve Středomoří
 PŘÍLOHA
 Rozhodnutí Rady
 o postoji, který má být zaujat jménem Unie na dvacátém řádném zasedání smluvních stran Úmluvy o ochraně mořského prostředí a pobřežní oblasti Středomoří v souvislosti s návrhem na změnu přílohy II Protokolu o zvláště chráněných oblastech a biologické rozmanitosti ve Středomoří
 Příloha
 Seznam taxonomických změn provedených u mořských a pobřežních druhů v příloze II Protokolu o zvláště chráněných oblastech a biologické rozmanitosti ve Středomoří
 V příloze II Protokolu o zvláště chráněných oblastech a biologické rozmanitosti ve Středomoří („protokol“) se navrhuje provedení těchto taxonomických změn souvisejících s označením nebo klasifikací mořských a pobřežních druhů:
 1)Tyto druhy byly přiřazeny do jiné taxonomické skupiny:
 –„Fucus virsoides “ (J. Agardh) byl přesunut z kmene „Rhodophyta“ do kmene „Heterokontophyta“,
 –„Kallymenia spathulata (J. Agardh) P.G. Parkinson“ byl přesunut z kmene „Heterokontophyta“ do kmene „Rhodophyta“.
 2)V kategorii „Ptáci“ došlo k výmazu těchto druhů:
 –„Hydrobates pelagicus“„ (Linnaeus, 1758)“,
 –„Phalacrocorax aristotelis“„ (Linnaeus, 1761)“,
 –„Phalacrocorax pygmeus (Pallas, 1773)“,
 –„Phoenicopterus ruber (Linnaeus, 1758)“,
 –„Sterna albifrons (Pallas, 1764)“,
 –„Sterna bengalensis (Lesson, 1831)“,
 –„Sterna caspia (Pallas, 1770)“,
 –„Sterna nilotica (Gmelin, JF, 1789)“,
 –„Sterna sandvicensis (Latham, 1878)“.
 V téže kategorii byly doplněny tyto druhy:
 –„Hydrobates pelagicus ssp. melitensis (Schembri, 1843)“,
 –„Phalacrocorax aristotelis ssp. desmarestii (Payraudeau, 1826)“,
 –„Microcarbo pygmaeus (Pallas, 1773)“,
 –„Phoenicopterus roseus (Pallas, 1811)“,
 –„Sternula albifrons (Pallas, 1764)“,
 –„Thalasseus bengalensis (Lesson, 1831)“,
 –„Hydroprogne caspia (Pallas, 1770)“,
 –„Gelochelidon nilotica (Gmelin, JF, 1789)“,
 –„Thalasseus sandvicensis (Latham, 1878)“.


text:
 23.2.2006
 SV
 Europeiska unionens officiella tidning
 L 53/51
 GEMENSAMMA EES-KOMMITTÉNS BESLUT
 nr 151/2005
 av den 2 december 2005
 om ändring av bilaga XIII (Transport) till EES-avtalet
 GEMENSAMMA EES-KOMMITTÉN HAR BESLUTAT FÖLJANDE
 med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, ändrat genom protokollet med justeringar av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, nedan kallat ”avtalet”, särskilt artikel 98, och
 av följande skäl:
 (1)
 Bilaga XIII till avtalet ändrades genom gemensamma EES-kommitténs beslut nr 122/2005 (1).
 (2)
 Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2320/2002 av den 16 december 2002 om införande av gemensamma skyddsregler för den civila luftfarten (2) införlivades med detta avtal genom gemensamma EES-kommitténs beslut nr 61/2004, med anpassningar för varje land.
 (3)
 Kommissionens förordning (EG) nr 781/2005 av den 24 maj 2005 om ändring av förordning (EG) nr 622/2003 om åtgärder för att genomföra gemensamma grundläggande standarder avseende luftfartsskydd (3) bör införlivas med avtalet.
 (4)
 Kommissionens förordning (EG) nr 857/2005 av den 6 juni 2005 om ändring av förordning (EG) nr 622/2003 om åtgärder för att genomföra gemensamma grundläggande standarder avseende luftfartsskydd (4) bör införlivas med avtalet.
 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
 Artikel 1
 Följande strecksatser skall läggas till i punkt 66i (kommissionens förordning (EG) nr 622/2003) i bilaga XIII till avtalet:
 ”–
 32005 R 0781: Kommissionens förordning (EG) nr 781/2005 (EUT L 131, 25.5.2005, s. 24).
 –
 32005 R 0857: Kommissionens förordning (EG) nr 857/2005 (EUT L 143, 7.6.2005, s. 9).”
 Artikel 2
 Texterna till förordningarna (EG) nr 781/2005 och (EG) nr 857/2005 på isländska och norska, som skall offentliggöras i EES-supplementet till Europeiska unionens officiella tidning, skall vara giltiga.
 Artikel 3
 Detta beslut träder i kraft den 3 december 2005, under förutsättning att alla anmälningar enligt artikel 103.1 i avtalet har gjorts till gemensamma EES-kommittén (5).
 Artikel 4
 Detta beslut skall offentliggöras i EES-delen av och EES-supplementet till Europeiska unionens officiella tidning.
 Utfärdat i Bryssel den 2 december 2005.
 På gemensamma EES-kommitténs vägnar
 Hans furstliga höghet prins Nikolaus von LIECHTENSTEIN
 Ordförande
 (1) EUT L 339, 22.12.2005, s. 30.
 (2) EGT L 355, 30.12.2002, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 849/2004 (EUT L 158, 30.4.2004, s. 1, rättad i EUT L 229, 29.6.2004, s. 3).
 (3) EUT L 131, 25.5.2005, s. 24.
 (4) EUT L 143, 7.6.2005, s. 9.
 (5) Inga konstitutionella krav angivna.


text:
 Avis juridique important
 |
 21994A0103(29)
 Accordo sullo Spazio economico europeo - Protocollo 28 sulla proprietà intellettuale
 Gazzetta ufficiale n. L 001 del 03/01/1994 pag. 0194 - 0196
 PROTOCOLLO 28sulla proprietà intellettualeArticolo 1 Oggetto della protezione1. Ai fini del presente protocollo il termine «proprietà intellettuale» comprende la tutela della proprietà industriale e commerciale di cui all'articolo 13 dell'accordo. 2. Fatte salve le disposizioni del presente protocollo e dell'allegato XVII, all'entrata in vigore dell'accordo le Parti contraenti modificano le rispettive legislazioni in materia di proprietà intellettuale in modo da renderle compatibili con i principi della libera circolazione delle merci e dei servizi e con il livello di protezione della proprietà intellettuale raggiunto nel diritto comunitario, ivi incluso l'esercizio coattivo di tali diritti. 3. Fatte salve le norme procedurali contenute nell'accordo e le disposizioni del presente protocollo e dell'allegato XVII, gli Stati AELS (EFTA) modificheranno, a richiesta e previa consultazione tra le Parti contraenti, le rispettive legislazioni in materia di proprietà intellettuale per raggiungere almeno il livello di protezione della proprietà intellettuale esistente nella Comunità al momento della firma dell'accordo. Articolo 2 Esaurimento dei diritti1. Nella misura in cui è contemplato da misure o dalla giurisprudenza comunitarie, le Parti contraenti provvedono a disciplinare l'esaurimento dei diritti di proprietà intellettuale conformemente al diritto comunitario. Fatti salvi i futuri sviluppi della giurisprudenza, la presente disposizione viene interpretata in conformità delle pertinenti sentenze pronunciate dalla Corte di giustizia delle Comunità europee prima della firma dell'accordo. 2. Per quanto riguarda i diritti di brevetto la presente disposizione prende effetto al più tardi un anno dopo l'entrata in vigore dell'accordo. Articolo 3 Brevetti comunitari1. Le Parti contraenti si impegnano ad adoperarsi per concludere, entro tre anni dall'entrata in vigore dell'accordo sul brevetto comunitario (89/695/CEE), negoziati intesi alla partecipazione degli Stati AELS (EFTA)all'accordo medesimo. Tuttavia per quanto riguarda l'Islanda tale data non sarà anteriore al 1° gennaio 1998. 2. Le condizioni specifiche per la partecipazione degli Stati AELS (EFTA) all'accordo sul brevetto comunitario (89/695/CEE) costituiscono oggetto di futuri negoziati. 3. La Comunità si impegna, dopo l'entrata in vigore dell'accordo sul brevetto comunitario, ad invitare gli Stati AELS (EFTA) che ne fanno richiesta ad avviare negoziati, conformemente all'articolo 8 dell'accordo sul brevetto comunitario, purché tali Stati abbiano altresì rispettato le disposizioni dei paragrafi 4 e 5. 4. Le legislazioni degli Stati AELS (EFTA) devono essere conformi alle disposizioni sostanziali della convenzione sul brevetto europeo, del 5 ottobre 1973. 5. Per quanto riguarda la brevettabilità dei prodotti farmaceutici ed alimentari, la Finlandia si conforma al paragrafo 4 anteriormente al 1° gennaio 1995. Per quanto riguarda la brevettabilità dei prodotti farmaceutici, l'Islanda si conforma al paragrafo 4 anteriormente al 1° gennaio 1997. Tuttavia la Comunità non rivolge alla Finlandia e all'Islanda l'invito di cui al paragrafo 3 prima delle date summenzionate. 6. In deroga all'articolo 2, il titolare, o il suo avente diritto, di un brevetto per un prodotto di cui al paragrafo 5 depositato in una Parte contraente a un'epoca in cui non era possibile ottenere in Finlandia o in Islanda un brevetto per tale prodotto può avvalersi del diritto che il brevetto gli conferisce, allo scopo di impedire l'importazione e la commercializzazione del prodotto in questione nelle Parti contraenti in cui il prodotto è protetto dal brevetto anche se questo prodotto è immesso per la prima volta in commercio in Finlandia o in Islanda dallo stesso titolare o con il suo assenso. Questo diritto può essere fatto valere, per i prodotti di cui al paragrafo 5, sino alla fine del secondo anno successivo all'introduzione, da parte della Finlandia o dell'Islanda, della possibilità di ottenere un brevetto per i prodotti in questione. Articolo 4 Prodotti a semiconduttori1. Le Parti contraenti hanno il diritto di adottare decisioni sull'estensione della tutela giuridica delle topografie di prodotti a semiconduttori a soggetti di qualsiasi paese terzo o territorio non partecipante all'accordo i quali non beneficiano del diritto alla tutela in base alle disposizioni dell'accordo stesso. Le Parti contraenti possono anche concludere accordi a tal fine. 2. Le Parti contraenti interessate si adoperano, quando estendono il diritto alla tutela delle topografie di prodotti a semiconduttori ad una parte terza, affinché quest'ultima conceda il diritto alla tutela alle altre Parti contraenti dell'accordo a condizioni equivalenti a quelle concesse alla Parte contraente interessata. 3. L'estensione di diritti conferiti da accordi paralleli o equivalenti o da decisioni equivalenti conclusi tra una delle Parti contraenti e paesi terzi viene riconosciuta e rispettata da tutte le Parti contraenti. 4. Relativamente ai paragrafi 1, 2 e 3 si applicano le procedure generali di informazione, consultazione e composizione delle controversie contenute nell'accordo. 5. Nei casi di divergenze nelle relazioni tra Parti contraenti e paesi terzi, hanno immediatamente luogo consultazioni, conformemente al paragrafo 4, sulle ripercussioni di tali divergenze sul mantenimento della libera circolazione delle merci in base all'accordo. Qualora un accordo venga stipulato o una decisione adottata nonostante il permanere di un disaccordo tra la Comunità e qualsiasi altra Parte contraente interessata, si applica la parte VII dell'accordo. Articolo 5 Convenzioni internazionali1. Le Parti contraenti si impegnano ad aderire anteriormente al 1° gennaio 1995 alle seguenti convenzioni multilaterali sulla proprietà industriale, intellettuale e commerciale: a) Convenzione di Parigi per la protezione della proprietà industriale (Atto di Stoccolma, 1967); b) Convenzione di Berna per la protezione delle opere letterarie ed artistiche (Atto di Parigi, 1971); c) Convenzione internazionale relativa alla protezione degli artisti interpreti o esecutori, dei produttori di fonogrammi e degli organismi di radiodiffusione (Roma, 1961); d) Protocollo relativo all'accordo di Madrid concernente la registrazione internazionale dei marchi di fabbrica e di commercio (Madrid, 1989); e) Accordo di Nizza concernente la classificazione internazionale dei prodotti e dei servizi ai quali si applicano i marchi di fabbrica e di commercio (Ginevra, 1977, modificato nel 1979); f) Trattato di Budapest sul riconoscimento internazionale del deposito dei microrganismi ai fini della procedura in materia di brevetti (1980); g) Trattato di cooperazione in materia di brevetti (1984). 2. Per l'adesione della Finlandia, dell'Irlanda e della Norvegia al protocollo relativo all'accordo di Madrid la data di cui al paragrafo 1 è sostituita dalla data del 1° gennaio 1996 e, per l'Islanda, del 1° gennaio 1997. 3. All'entrata in vigore del presente protocollo le Parti contraenti conformano le rispettive legislazioni nazionali alle disposizioni sostanziali delle convenzioni di cui al paragrafo 1, lettere a), b) e c). Tuttavia l'Irlanda conforma la sua legislazione nazionale alle disposizioni sostanziali della Convenzione di Berna anteriormente al 1° gennaio 1995. Articolo 6 Negoziati nell'ambito dell'Accordo generale sulle tariffe doganali e sul commercioLe Parti contraenti convengono, fatta salva la competenza della Comunità e dei suoi Stati membri in materia di proprietà intellettuale, di migliorare il regime stabilito dall'accordo in materia di diritti di proprietà intellettuale in base ai risultati dei negoziati dell'Uruguay Round. Articolo 7 Informazione e consultazione reciprocheLe Parti contraenti si impegnano ad informarsi reciprocamente nel contesto dei lavori svolti nel quadro diorganizzazioni internazionali e nel contesto di accordi relativi alla proprietà intellettuale. Le Parti contraenti si impegnano anche, nei settori disciplinati da misure di diritto comunitario, ad avviare a richiesta consultazioni preliminari nel quadro e nei contesti di cui sopra. Articolo 8 Disposizioni transitorieLe Parti contraenti convengono di avviare negoziati per consentire la piena partecipazione degli Stati AELS (EFTA) che vi siano interessati ad eventuali future misure adottate dalla Comunità in materia di proprietà intellettuale. Qualora tali misure siano state adottate prima dell'entrata in vigore dell'accordo, i negoziati per parteciparvi iniziano quanto prima possibile. Articolo 9 CompetenzaLe disposizioni del presente protocollo lasciano impregiudicata la competenza della Comunità e dei suoi Stati membri in materia di proprietà intellettuale.


type: caselaw

text:
18.10.2003 ES Diario Oficial de la Unión Europea C 251/7
 Petición de decisión prejudicial planteada mediante Motivos y principales alegaciones
 resolución de la High Court of Justice (England &
 Wales), Chancery Division, de fecha 28 de julio de 2003, Es indudable que la mencionada central de la DEI está incluida
 en el asunto entre Fulcrum Electronics Limited (en en las categorías de instalaciones industriales enumeradas en el
 liquidación) y Commissioners of Customs and Excise anexo I de la Directiva 84/360 y constituye una «instalación
 existente» en el sentido del artículo 2, número 2), de la propia
 (Asunto C-355/03) Directiva. En consecuencia, la República Helénica tiene
 obligación, en virtud del artículo 13 de la Directiva, de aplicar
 (2003/C 251/13) políticas y estrategias que incluyan medidas adecuadas para
 adaptar la citada instalación a la mejor tecnología disponible.
 Con arreglo al artículo 16 de la Directiva, la referida obligación
 existe desde el 30 de junio de 1987, sin que la República
 Al Tribunal de Justicia de las Comunidades Europeas le ha sido Helénica haya definido aún las políticas y estrategias
 sometida una petición de decisión prejudicial mediante adecuadas.
 resolución de la High Court of Justice (England & Wales),
 Chancery Division, dictada el 28 de julio de 2003, en el asunto
 entre Fulcrum Electronics Limited (en liquidación) y
 Commissioners of Customs and Excise, y recibida en la
 Secretaría del Tribunal de Justicia el 18 de agosto de 2003. (1) DO L 188 de 16.7.1984, p. 20; EE 15/05, p. 43.
 Las cuestiones prejudiciales son idénticas a las de asunto
 C-354/03 (1).
 (1) Ver página 6 de éste Diario Oficial.
 Recurso interpuesto el 27 de agosto de 2003 contra la
 Comisión de las Comunidades Europeas por la República
 Helénica
 (Asunto C-370/03)
 (2003/C 251/15)
 Recurso interpuesto el 22 de agosto de 2003 contra la
 República Helénica por la Comisión de las Comunidades En el Tribunal de Justicia de las Comunidades Europeas se ha
 Europeas presentado el 27 de agosto de 2003 un recurso contra la
 Comisión de las Comunidades Europeas formulado por la
 (Asunto C-364/03) República Helénica, representada por el Sr. Georgios
 Kanellopoulos, asesor del Consejo de Estado, que designa
 (2003/C 251/14) como domicilio en Luxemburgo la Embajada de Grecia, 27,
 rue Marie Adelaïde.
 En el Tribunal de Justicia de las Comunidades Europeas se ha
 presentado el 22 de agosto de 2003 un recurso contra la
 República Helénica formulado por la Comisión de las La demandante solicita al Tribunal de Justicia que:
 Comunidades Europeas, representada por los Sres. G. Valero
 Jordana y M. Konstantinidis, miembros del Servicio Jurídico.
 — Anule la Decisión 2003/481/CE de la Comisión, en lo
 que atañe específicamente a la imputación al presupuesto
 del Estado miembro, en lugar de al presupuesto de la
 La demandante solicita al Tribunal de Justicia que: Sección Garantía del FEOGA, del importe de
 DR 14 272 278 (41 884,90 euros) no recuperado por
 las autoridades helénicas.
 — Declare que la República Helénica ha incumplido las obli-
 gaciones que le incumben en virtud del artículo 13 de la — Declare que la Comunidad debe hacerse cargo de las
 Directiva 84/360/CEE (1) del Consejo, de 28 de junio consecuencias financieras de la no recuperación del refe-
 de 1984, relativa a la lucha contra la contaminación rido importe.
 atmosférica procedente de las instalaciones industriales,
 al no haber definido políticas y estrategias para adaptar
 progresivamente las turbinas de vapor y de gas de la Motivos y principales alegaciones
 central de la DEI en Linoperamata, Creta, a la mejor
 tecnología disponible.
 — Vicio sustancial de forma, porque la Comisión no dio a
 Grecia la posibilidad de presentar sus observaciones, con-
 traviniendo lo dispuesto en el artículo 8, apartado 1, del
 — Condene en costas a la República Helénica. Reglamento no 1663/95.