text:
 |
 52012PC0118
 Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om återvinning av fartyg /* COM/2012/0118 final - 2012/0055 (COD) */
 MOTIVERING
 1. BAKGRUND TILL FÖRSLAGET
 1.1. Allmän bakgrund och motiv
 till förslaget
 Miljömässigt osunda och osäkra metoder för demontering av fartyg
 fortsätter att vara ett allvarligt bekymmer. De flesta stora uttjänta
 havsgående handelsfartyg demonteras vid anläggningar där metoderna har betydande
 följder för miljö och hälsa. De här negativa aspekterna gör att återvinningen
 av fartyg inte kan göras tillräckligt hållbar som verksamhet.
 Situationen kommer sannolikt att försämras,
 eftersom ett stort antal fartyg förväntas bli demonterade under de närmaste
 åren till följd av världsflottans aktuella överkapacitet som uppskattas kvarstå
 minst fem till tio år. Dessutom kommer den förväntade fartygsåtervinningstoppen
 som infaller kring tidpunkten för utfasning av tankfartyg med enkelskrov (2015)
 sannolikt att gynna de sämsta anläggningarna.
 Kraven enligt Baselkonventionen om kontroll av
 gränsöverskridande transporter och om slutligt omhändertagande av farligt
 avfall genomförs i Europeiska unionen genom förordningen om avfallstransporter[1]. Genom samma förordning genomförs också bestämmelsen om en ändring
 till Baselkonventionen (den så kallade ändringen om förbud) enligt vilken det
 är förbjudet att exportera farligt avfall till länder utanför OECD. Denna
 ändring har ännu inte trätt i kraft på internationell nivå på grund av
 otillräcklig ratificering.
 Enligt förordningen om avfallstransporter
 klassificeras EU-flaggade fartyg på väg till demontering som farligt avfall
 eftersom de innehåller farliga ämnen. Det betyder att de endast kan demonteras
 i OECD-länder. Denna lagstiftning kringgås dock praktiskt taget systematiskt i
 fråga om EU-flaggade fartyg[2], vilket gör att varken internationella regler eller unionens
 lagstiftning har tillräcklig effekt.
 Denna utbredda ohörsamhet är för det första
 kopplad till bristande återvinningskapacitet inom OECD, särskilt i fråga om de
 största fartygen. Den existerande kapaciteten i Europa används för demontering
 av små fartyg och statliga fartyg men inte stora havsgående handelsfartyg. Demonteringen
 av fartyg har, i likhet med fartygsbyggnad, av ekonomiska skäl (efterfrågan på
 stål, låga arbetskostnader, ingen internationalisering av miljökostnader) under
 de senaste årtiondena omlokaliserats från Europa till länder utanför OECD.
 Därför har möjligheten att utveckla ytterligare demonteringskapacitet i Europa
 inte upplevts som ekonomiskt lönsam.
 Det finns en betydande återvinningskapacitet
 utanför OECD i Kina, Indien, Pakistan och Bangladesh. Det är förväntat att
 anläggningarna i OECD och i Kina samt vissa anläggningar i Indien kan uppfylla
 Hongkongkonventionens krav senast 2015.
 Den aktuella kapaciteten i Kina (2,83 miljoner
 ldt[3] år 2009) är de facto redan mer än tillräcklig för alla EU-flaggade
 fartyg fram till 2030 (den högsta årsvolymen under perioden 2012–2030 kommer
 att vara 1,88 miljoner ldt) och en ny anläggning med kapacitet på 1 miljon
 ldt kommer inom kort att tas i drift. Detta är resultatet av åtgärder som de
 offentliga myndigheterna har vidtagit för att specifikt främja marknaden för
 grön återvinning och stänga anläggningar som inte uppfyller kraven, liksom av
 investeringar som miljömedvetna fartygsägare gjort i säkra och sunda
 återvinningsanläggningar.
 För det andra gäller att det aktuella läget på
 marknaden för fartygsåtervinning gynnar anläggningar i Bangladesh, Indien och
 (i mindre utsträckning) Pakistan, medan konkurrenterna i EU, Turkiet och Kina
 med sina högre tekniska standarder endast får del av nischmarknader för små
 fartyg, statliga fartyg inklusive krigsfartyg eller fartyg vars ägare har
 åtagit sig miljöansvar.
 Slutligen gäller att den aktuella
 lagstiftningen inte är anpassad till de särdrag som gäller för fartyg. Det är
 svårt att avgöra exakt när ett fartyg anses vara skrot. Fartygsägarna fattar
 sina beslut om att skicka fartyg till återvinning på grundval av en ekonomisk
 jämförelse mellan kostnaderna och fördelarna med att hålla fartyget i drift
 eller skicka det till demontering.
 Om beslutet fattas medan fartyget finns på
 internationellt vatten eller inom jurisdiktionen för den stat där återvinningen
 görs, är det mycket svårt eller omöjligt att tillämpa förordningen om
 avfallstransporter. Det är också vanligt att handelsfartyg som lämnar
 europeiska hamnar och vatten optimerar sin sista resa genom att ta gods till
 Asien innan fartyget går till demontering. Om ett fartyg lämnar en hamn i EU
 utan att fartygsägaren deklarerar sin avsikt att skicka fartyget till
 demontering kan de behöriga myndigheterna i regel inte ingripa. I förordningen
 om avfallstransporter fastställs rättigheter och skyldigheter för den
 exporterande staten, den importerande staten och, i tillämpliga fall,
 transitstaterna. Hamnstaterna underrättas dock inte alltid om fartygsägarens
 avsikt att skicka ett fartyg till återvinning. Det är inte heller ovanligt att
 ett fartyg säljs till en annan aktör under förevändning att fartyget kommer att
 vara i fortsatt drift, trots att fartyget därefter bara överlåts till en
 återvinningsanläggning.
 För att kunna tillämpa den aktuella
 lagstiftningen och särskilt förbudet mot export av uttjänta fartyg utanför OECD
 skulle medlemsstaterna behöva göra oproportionerliga ansträngningar för att
 verkställa föreskrifterna, med tanke på bristande återvinningskapacitet inom
 OECD och den rättsliga möjligheten att ändra registreringsstat (flaggstat) för
 ett fartyg.
 I syfte att förbättra situationen inbjöd parterna i Baselkonventionen
 år 2004 Internationella sjöfartsorganisationen (IMO) att ta fram obligatoriska
 krav rörande fartygsåtervinning[4]. År 2006 välkomnade parterna i Baselkonventionen
 de åtgärder som IMO hade vidtagit för att utarbeta utkastet till konvention om
 fartygsåtervinning och konstaterade att överlappning av instrument som har
 samma mål bör undvikas. Parterna inbjöds att göra en bedömning av den nivå för
 kontroll och genomförande som fastställs i Baselkonventionen som helhet och en
 bedömning av den förväntade nivån för kontroll och genomförande enligt utkastet
 till konventionen om fartygsåtervinning i sin helhet, och jämföra de två
 konventionerna[5].
 Den internationella konventionen om säker och
 miljöriktig fartygsåtervinning (nedan kallad Hongkongkonventionen) antogs i maj
 2009 av Internationella sjöfartsorganisationen. När konventionen träder i kraft
 får parterna (inklusive EU-medlemsstaterna) endast låta demontera stora handelsfartyg
 i länder som är parter i konventionen. Detta kan omfatta länder i Asien, vars
 anläggningar för fartygsdemontering då måste uppfylla internationellt godtagna
 standarder (strängare än de nuvarande). Dessa anläggningar måste hantera fartyg
 från aktörer som inte är parter i konventionen på samma sätt som de hanterar
 fartyg vars flaggstat är part i konventionen (klausulen om upphörd gynnsam
 behandling).
 Hongkongkonventionen antogs 2009 men den behöver ratificeras av ett
 tillräckligt antal stater (både stora flaggstater och återvinningsstater) för
 att den ska träda i kraft och börja leda till resultat. Detta förväntas ske
 tidigast år 2020. Konventionen kommer att träda i kraft tjugofyra månader efter det datum då följande villkor uppfylls:
 –
 Minst femton stater har undertecknat konventionen
 utan reservationer i fråga om ratificering, godtagande eller godkännande eller
 har deponerat nödvändiga instrument för ratificering, godtagande, godkännande
 eller anslutning.
 –
 Staternas kombinerade handelsflotta utgör minst
 fyrtio procent av bruttotonnaget för världens handelstransporter.
 –
 Den kombinerade högsta årliga volymen för
 fartygsåtervinning under de föregående tio åren utgör minst tre procent av
 bruttotonnaget för alla handelsfartyg i dessa stater.
 År 2010 välkomnade
 parterna i Baselkonventionen antagandet av Hongkongkonventionen[6] och inledde en preliminär bedömning av huruvida den nivå av kontroll
 och genomförande som gäller enligt Hongkongkonventionen motsvarar den nivå som
 fastställs i Baselkonventionen[7].
 Europeiska unionen och dess medlemsstater slutförde sin bedömning i
 april 2010 och slutsatsen var att Hongkongkonventionen ser ut att ge en nivå av
 kontroll och genomförande som minst motsvarar nivån enligt Baselkonventionen
 för fartyg som enligt denna konvention klassificeras som avfall[8].
 I oktober 2011 uppmuntrade parterna i
 Baselkonventionen till ratificering av Hongkongkonventionen så att den kan
 träda i kraft[9].
 2007 antog kommissionen en grönbok om bättre
 demontering av fartyg och 2008 ett meddelande om en EU-strategi för bättre
 nedmontering av fartyg[10].
 Strategin är inriktad på åtgärder för att så snart som
 möjligt förbättra förhållandena inom fartygsdemontering, även under den
 mellanliggande perioden innan Hongkongkonventionen träder i
 kraft – ta sig an konventionens centrala element, uppmuntra till
 frivilliga åtgärder inom branschen, tillhandahålla tekniskt bistånd och stöd
 till utvecklingsländer och förbättra verkställandet av den gällande
 lagstiftningen. Strategin har lett till följande resultat:
 –
 Antagandet av en konvention som kommer att ge
 bättre fartygsdemontering, med metoder som är anpassade till fartygens särdrag
 och fastställandet av detaljerade krav som förbättrade återvinningsanläggningar
 måste uppfylla.
 –
 Stöd för frivilliga åtgärder som vidtas inom
 branschen innan konventionen träder i kraft:
 ·
 Frivillig tillämpning av konventionens krav och
 riktlinjer (t.ex. sammanställning av förteckningar över farliga material).
 ·
 Införandet av gröna säljavtal.
 ·
 Investeringar i säkra och sunda anläggningar.
 –
 Undersökningar, forskning och pilotprojekt för att
 bedöma utvecklingarna och främja bättre återvinningstekniker för fartyg som
 omfattas av Hongkongkonventionen och för andra fartyg.
 –
 Kommissionen har vidtagit åtgärder för bättre
 genomförande av förordningen om avfallstransporter när kommissionen gjordes
 medveten om att specialfartyg skulle demonteras.
 –
 Stöd har getts till länder där det finns fartygsdemontering
 genom det tematiska programmet för miljö och hållbar förvaltning av
 naturresurser inklusive energi (ENRTP) inom det globala programmet för hållbar
 fartygsåtervinning, som förvaltas gemensamt av Baselkonventionens sekretariat,
 Internationella sjöfartsorganisationen IMO och Internationella
 arbetsorganisationen ILO.
 1.2. Förslagets syfte
 Syftet med förordningen om återvinning av
 fartyg är att betydligt minska de skadliga följder som är förknippade med
 återvinning av EU-flaggade fartyg, särskilt i södra Asien, utan att det uppstår
 onödiga ekonomiska bördor. Genom den föreslagna förordningen inleds ett tidigt genomförande
 av kraven enligt Hongkongkonventionen, vilket skyndar på konventionens
 ikraftträdande på global nivå.
 1.3. Gällande bestämmelser
 Förslaget gäller antagandet av en förordning
 om återvinning av fartyg. Den nya förordningen är avsedd att ersätta den
 gällande förordningen (EG) nr 1013/2006[11]
 när det gäller fartyg som omfattas av Hongkongkonventionen.
 2. RESULTAT AV SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER
 OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR
 2.1. Samråd med berörda parter
 Vid utarbetandet av den konsekvensbedömning
 som ligger till grund för detta lagstiftningsförslag förde kommissionen samråd
 med berörda parter och utnyttjade extern expertis genom ett offentligt samråd
 mellan april och juni 2009 och fyra expertarbetsgrupper.
 De flesta berörda parter gav sitt klara stöd
 för att EU-medlemsstaterna snarast ratificerar Hongkongkonventionen för att
 skynda på dess ikraftträdande genom att uppmuntra andra stater till att
 ratificera. Många berörda parter är gynnsamt inställda till att EU genomför
 konventionen tidigt, eftersom de anser att det är oacceptabelt att vänta på att
 den träder i kraft så länge som upphuggningsarbetarna drabbas av dödsfall eller
 skador i arbetet och det uppstår betydande miljöskador. En del anser att EU
 inte ska ålägga ytterligare krav som går längre än konventionen. Bidragen,
 sammanfattning av svaren från det offentliga samrådet och rapporter om de
 berörda aktörernas arbetsgrupper finnas att tillgå på nätet[12].
 Europaparlamentet, Europeiska ekonomiska och
 sociala kommittén och rådet debatterade meddelandet och antog en resolution den
 26 mars 2009[13]
 ett yttrande den 13 maj 2009[14]
 och slutsatser den 21 oktober 2010[15]
 om en EU-strategi för bättre nedmontering av fartyg.
 2.2. Konsekvensbedömning
 Kommissionen
 genomförde en konsekvensbedömning för att analysera alternativen för ett
 fartygsåtervinningssystem som kan verkställas effektivt. I analysen beaktas de
 olika alternativens ekonomiska, sociala och miljömässiga verkningar.
 Konsekvensbedömningsnämndens rekommendationer
 beaktades; ändringarna gällde främst behovet av en klarare problemdefinition,
 klarare presentation av de åtgärder som inom grundscenariot redan vidtagits i
 länder som bedriver fartygsåtervinning, stärkning av ingreppslogiken och en
 bättre koppling mellan de särskilda och operativa målen samt problem och drivkrafter
 och starkare bedömning av alternativen, särskilt rörande potentiella problem i
 framtiden i fråga om verkställande och efterlevnad.
 Endast politikpaket D uppfyller alla de
 fastställda målen (se konsekvensbedömningen).
 Detta alternativ innebär att man inför en
 ad hoc-förordning för de fartyg som omfattas av Hongkongkonventionen
 (stora havsgående handelsfartyg). Denna förordning skulle täcka hela livscykeln
 för EU-flaggade fartyg, medföra tidigt genomförande av kraven enligt
 Hongkongkonventionen och, innehålla strängare miljökrav för
 fartygsåtervinningsanläggningar, enligt det som tillåts enligt konventionen.
 Fartyg under en EU-medlemsstats flagg skulle endast få återvinnas vid
 anläggningar som uppfyller kraven.
 EU-medlemsstaterna underrättas skriftligen och
 i god tid om fartygsägarens avsikter att skicka ett fartyg till återvinning
 Detta krav, tillsammans med införandet av påföljder som minst motsvarar de
 åtgärder som är tillämpliga enligt gällande lagstiftning, skulle säkerställa
 efterlevnaden. Man kan svårligen förvänta sig att de aktuella strandbaserade
 anläggningarna skulle kunna uppfylla dessa krav, men det är tänkbart att
 uppgraderade anläggningar i framtiden kan uppfylla kriterierna. I syfte att
 undvika missförstånd, överlappningar och administrativ börda, bör fartyg som
 omfattas av denna nya lagstiftning inte längre omfattas av förordningen om
 avfallstransporter.
 Detta politikpaket utgör därför grunden för
 detta förslag.
 3. FÖRSLAGETS RÄTTSLIGA ASPEKTER
 3.1. Sammanfattning av förslaget
 Detta lagstiftningsförslag gäller, genom en ny
 ad hoc-förordning, fartyg som faller inom räckvidden för
 Hongkongkonventionen (stora havsgående handelsfartyg). Förslaget täcker hela
 livscykeln för EU-flaggade fartyg, det innebär ett genomförande av en del av kraven
 i Hongkongkonventionen (upprättandet av en förteckning över farliga material,
 skyldighet att återvinna fartyg vid säkra och sunda anläggningar, allmänna krav
 som gäller för fartyg före återvinning) och, såsom tillåts enligt konventionen,
 det innehåller strängare miljöbestämmelser som behövs innan konventionen träder
 i kraft (krav på fartygsåtervinningsanläggningar, upprättandet av en europeisk
 förteckning över sådana anläggningar, slutandet av avtal mellan fartygsägaren
 och fartygsåtervinningsanläggningen).
 Skyldighet att
 upprätta och upprätthålla en förteckning över farliga material som finns i
 fartyg
 Fartyg under en EU-medlemsstats flagg måste
 upprätta en förteckning över farliga material ombord och upprätthålla denna
 förteckning så länge som fartyget är i drift. Nya fartyg under en medlemsstats
 flagg måste upprätta en förteckning omedelbart, medan existerande fartyg har
 fem år på sig att upprätta förteckningen, utom om de skickas till demontering
 tidigare.
 Förteckningen måste uppdateras och
 kompletteras innan fartyget skickas till demontering för att säkerställa att
 den valda demonteringsanläggningen kan hantera och har tillstånd för alla
 farliga material och avfall som finns ombord.
 Fartyg under
 medlemsstaternas flagg måste demonteras vid säkra och miljövänliga
 fartygsåtervinningsanläggningar
 På grundval av de tekniska kraven enligt
 Hongkongkonventionen har man upprättat en förteckning över krav som
 fartygsåtervinningsanläggningar måste uppfylla. Ytterligare krav har lagts till
 i syfte att få bättre skydd av människors hälsa och miljön och särskilt för att
 säkerställa att allt farligt avfall behandlas på ett miljöriktigt sätt både vid
 fartygsåtervinningsanläggningarna och vid transport till dessa.
 Återvinningsanläggningar som uppfyller dessa
 krav kan ansöka om att införlivas i en europeisk förteckning över
 återvinningsanläggningar. Fartyg under en EU-medlemsstats flagg får endast
 skickas till återvinning vid anläggningar som finns upptagna i den europeiska
 förteckningen.
 När Hongkongkonventionen träder i kraft bör
 parterna fastställa och förmedla förteckningar över
 fartygsåtervinningsanläggningar som har auktoriserats enligt konventionen.
 Dessa förteckningar översänds till Internationella sjöfartsorganisationen för
 spridning enligt det som är lämpligt. Det blir nödvändigt att se över
 förordningen om fartygsåtervinning när dessa förteckningar över anläggningar
 blir tillgängliga på internationell nivå, i syfte att undvika administrativ
 börda och överlappande arbete med den europeiska förteckningen över fartygsåtervinningsanläggningar.
 Det är också tänkbart att införa en mekanism för ömsesidigt erkännande.
 Särskilda krav före
 återvinning
 Fartyg under medlemsstaternas flagg kommer att
 vara skyldiga att minimera mängden farligt avfall ombord (som också kan finnas
 i lastrester, bränsle osv.) innan fartyget överlämnas till en
 fartygsåtervinningsanläggning.
 När det gäller tankfartyg måste fartygsägarna
 särskilt se till att fartyget anländer till fartygsåtervinningsanläggningen i
 ett skick som är klart för certifiering som ”Safe-for-entry” (säkert att
 beträda) och ”Safe-for-hot-work” (säkert för heta arbeten), för att förebygga
 explosioner och (dödliga) olyckor vid fartygsåtervinningsanläggningen.
 Bättre efterlevnad
 av unionens lagstiftning
 Till skillnad från existerande lagstiftning
 grundar sig den föreslagna förordningen på ett system med kontroll och
 genomförande av Hongkongkonventionen, som är särskilt utformat med tanke på
 fartyg och internationella transporter (certifikat, besiktningar, särskilda
 skyldigheter för flaggstaten osv.).
 Genom att tillåta fartygsåtervinning vid
 anläggningar utanför OECD-länderna förutsatt att anläggningarna uppfyller
 kraven och finns upptagna i den europeiska förteckningen bemöter förordningen
 också fartygsägarnas aktuella problem med bristen på lagligen tillgänglig
 återvinningskapacitet.
 Dessutom kommer EU-medlemsstaterna att
 underrättas skriftligt och i god tid om en fartygsägares avsikter att skicka
 ett fartyg till återvinning, vilket åtgärdar svårigheten med att fastställa när
 ett fartyg anses vara skrot. Medlemsstaterna kommer att få information om
 planerad start och avslutning av återvinningen. Genom att jämföra förteckningen
 över fartyg för vilka medlemsstaterna har utfärdat ett inventeringscertifikat
 med förteckningen över fartyg som har återvunnits vid godkända anläggningar,
 kan medlemsstaterna enklare identifiera illegal återvinning. Dessutom införs
 påföljder som är mer specifika och exakta än de åtgärder som finns att tillgå
 enligt den gällande lagstiftningen. Tillsammans med tillräcklig och lagligen
 tillgänglig kapacitet för säker och miljöriktig återvinning och ett
 kontrollsystem som är väl anpassat till de särdrag som gäller för fartyg kommer
 dessa krav att säkerställa bättre efterlevnad av lagstiftningen.
 Slutligen, i syfte att undvika missförstånd,
 överlappningar och administrativ börda, bör fartyg som omfattas av denna nya
 lagstiftning inte längre omfattas av förordningen om avfallstransporter.
 3.2. Rättslig grund
 Förslaget baserar sig på artikel 192.1 i
 fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.
 3.3. Subsidiaritetsprincipen
 Subsidiaritetsprincipen
 är tillämplig i den mån förslaget inte omfattas av Europeiska unionens ensamma
 behörighet.
 Fartygsåtervinning
 omfattas redan av europeisk lagstiftning, närmare sagt förordningen om
 avfallstransporter.
 Europeiska
 unionen kan inte bli part i Hongkongkonventionen eftersom en sådan part måste
 vara medlem i Internationella sjöfartsorganisationen. EU-medlemsstaterna bör
 därför ha en central roll, främst som flaggstater, när det gäller att
 ratificera denna konvention så att den kan träda i kraft.
 Enskilda åtgärder som vidtas av
 medlemsstaterna kommer inte att räcka eftersom alla medlemsstater inte ser
 ratificering av Hongkongkonventionen som en prioriterad åtgärd. Det finns en
 klar risk för att olika rättsliga krav tillämpas på stora EU-flaggade
 handelsfartyg, beroende på vilken medlemsstat det gäller. Detta kan leda till
 flaggbyte och illojal konkurrens mellan de medlemsstater som agerar som
 flaggstater.
 Genom att upprätta en europeisk förteckning
 över fartygsåtervinningsanläggningar som uppfyller kraven undviks överlappande
 arbete mellan EU-medlemsstaterna, och deras kontrollförfaranden i egenskap av
 flaggstater underlättas.
 Införlivandet av Hongkongkonventionen i
 europeisk lagstiftning främjar harmoniserat beslutsfattande och gör
 ratificeringsprocessen bland medlemsstaterna snabbare. Dessutom har tidiga
 åtgärder från EU:s sida mycket större inverkan på tredje länder än åtgärder som
 vidtas av enskilda medlemsstater, och leder sannolikt till att
 Hongkongkonventionen snabbare kan träda i kraft. Ett förslag till rådets beslut
 om bemyndigande för medlemsstaterna att i Europeiska unionens intresse
 ratificera eller ansluta sig till den internationella konventionen om säker och
 miljöriktig fartygsåtervinning (Hongkongkonventionen, 2009) läggs därför fram
 tillsammans med detta förslag till förordning.
 3.4. Proportionalitetsprincipen
 Förslaget överensstämmer med
 proportionalitetsprincipen. Tilläggsbelastningarna för ekonomiska aktörer och
 nationella myndigheter begränsas till det som är nödvändigt för att säkerställa
 att fartygsåtervinning genomförs på ett säkert och miljöriktigt sätt. Förslaget
 medför tilläggskostnader för fartygsägarna (upprättandet av en förteckning över
 farliga material, besiktningar) men dessa kostnader förväntas uppvägas av de
 betydande sociala och miljömässiga fördelarna.
 3.5. Val av regleringsform
 Det föreslagna instrumentet är en förordning.
 En förordning är den lämpliga regleringsformen
 eftersom fartygsägarna och medlemsstaterna genom den, direkt och inom en kort
 tidsram, åläggs exakta krav som måste genomföras samtidigt och på samma sätt i
 hela unionen. Framtagning av krav för säkra och miljövänliga
 fartygsåtervinningsanläggningar och en europeisk förteckning över fartygsåtervinningsanläggningar
 bidrar särskilt till att säkerställa ett harmoniserat genomförande av
 Hongkongkonventionen.
 4. BUDGETKONSEKVENSER
 Förslaget påverkar inte Europeiska unionens
 budget.
 2012/0055 (COD)
 Förslag till
 EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING
 om återvinning av fartyg
 EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA
 UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
 med beaktande av fördraget om Europeiska
 unionens funktionssätt, särskilt artikel 192.1,
 med beaktande av Europeiska kommissionens
 förslag,
 efter översändande av utkastet till
 lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,
 med beaktande av Europeiska ekonomiska och
 sociala kommitténs yttrande,
 i enlighet med det ordinarie
 lagstiftningsförfarandet, och
 av följande skäl:
 (1) Fartyg som utgör avfall och
 som transporteras över gränser till återvinning regleras genom
 Baselkonventionen om kontroll av gränsöverskridande transporter och om slutligt
 omhändertagande av farligt avfall (nedan kallad Baselkonventionen) och
 Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1013/2006 av den 14 juni
 2006 om transport av avfall[16].
 Genom förordning (EG) nr 1013/2006 genomförs Baselkonventionen och en
 ändring[17]
 till konventionen, som antogs 1995 men som ännu inte har trätt i kraft på
 internationell nivå och enligt vilken det är förbjudet att exportera farligt
 avfall till länder som inte är medlemmar i OECD (organisationen för ekonomiskt
 samarbete och utveckling). Eftersom fartyg innehåller farliga material
 klassificeras de i allmänhet som farligt avfall och får därför inte exporteras
 för återvinning vid anläggningar i länder som inte är medlemmar i OECD.
 (2) Mekanismerna för kontroll och
 genomförande av den gällande lagstiftningen på internationell och europeisk
 nivå är inte anpassade till särdragen hos fartyg och internationella
 transporter och har visat sig vara ineffektiva när det gäller att förebygga
 osäkra och miljöskadliga metoder för fartygsåtervinning.
 (3) OECD-ländernas lagligen
 tillgängliga återvinningskapacitet för fartyg under medlemsstaternas flagg är
 för närvarande otillräcklig. Den kapacitet för säker och miljöriktig
 återvinning som redan finns i länder som inte är medlemmar i OECD är
 tillräcklig för att hantera alla EU-flaggade fartyg och förväntas växa
 ytterligare fram till 2015 till följd av åtgärder som dessa länder har vidtagit
 för att uppfylla kraven enligt Hongkongkonventionen.
 (4) Den internationella
 konventionen för säker och miljöriktig fartygsåtervinning (nedan kallad Hongkongkonventionen)
 antogs den 15 maj 2009 inom ramen för Internationella sjöfartsorganisationen på
 begäran av parterna i Baselkonventionen. Hongkongkonventionen träder inte i
 kraft förrän det har gått tjugofyra månader från det att den ratificerats av
 minst femton stater som representerar en kombinerad handelsflotta på minst
 fyrtio procent av världens handelsflottas bruttotonnage och vars sammanlagda
 maximala årliga fartygsåtervinningsvolym under de föregående tio åren är minst
 tre procent av dessa staters handelsflottas sammanlagda bruttotonnage.
 Medlemsstaterna bör ratificera konventionen så snart som möjligt för att skynda
 på ikraftträdandet. Konventionen omfattar formgivning, konstruktion, drift och
 förberedning av fartyg med tanke på säker och miljöriktig återvinning utan
 avkall på fartygets säkerhet och driftseffektivitet samt säker och miljövänlig
 drift av anläggningar för fartygsåtervinning och inrättandet av en tillbörlig
 verkställighetsmekanism för fartygsåtervinning.
 (5) I Hongkongkonventionen
 fastställs uttryckligen att parterna vidtar strängare åtgärder i
 överensstämmelse med internationell rätt när det gäller säker och miljöriktig
 fartygsåtervinning i syfte att förebygga, minska eller minimera all skadlig
 påverkan på människors hälsa och miljön. Upprättandet av en europeisk
 förteckning över fartygsåtervinningsanläggningar som uppfyller kraven enligt
 denna förordning bidrar till detta mål och även till bättre verkställande genom
 att flaggstaterna ges bättre möjligheter att kontrollera fartyg på väg till
 återvinning. Dessa krav för fartygsåtervinningsanläggningar baserar sig på kraven
 enligt Hongkongkonventionen.
 (6) Flaggstater som skickar sina
 fartyg till uppgraderade återvinningsanläggningar som uppfyller
 Hongkongkonventionens krav har ett ekonomiskt intresse av att se till att
 Hongkongkonventionen träder i kraft så snart som möjligt, för att säkerställa
 ett världsomfattande jämlikt spelfält.
 (7) Fartyg som inte omfattas av
 Hongkongkonventionen och denna förordning bör även i fortsättningen återvinnas
 enligt kraven i förordning (EG) nr 1013/2006 och Europaparlamentets och
 rådets direktiv 2008/98/EG av den 19 november 2008 om avfall och om
 upphävande av vissa direktiv[18].
 (8) Det är nödvändigt att
 förtydliga räckvidden för denna förordning, förordning (EG) nr 1013/2006
 och direktiv 2008/98/EG, för att undvika överlappning av rättsliga instrument
 som har samma syfte.
 (9) Vid tolkning av kraven enligt
 denna förordning bör hänsyn tas till de riktlinjer som Internationella
 sjöfartsorganisationen har utarbetat som stöd för Hongkongkonventionen.
 (10) Medlemsstaterna bör vidta
 åtgärder för att förhindra kringgående av reglerna för fartygsåtervinning och
 ökad insyn i fartygsåtervinning. Enligt det som fastställs i
 Hongkongkonventionen bör medlemsstaterna rapportera uppgifter om fartyg för
 vilka inventeringscertifikat har utfärdats och fartyg för vilka utlåtande om
 färdigställande har mottagits samt information rörande illegal återvinning och
 uppföljningsåtgärder som har vidtagits.
 (11) Medlemsstaterna bör fastställa
 regler om påföljder som gäller för överträdelser av denna förordning och se
 till att påföljderna tillämpas i syfte att förebygga kringgående av reglerna
 för fartygsåtervinning. Påföljderna kan vara av civilrättslig eller
 administrativ karaktär och de bör vara effektiva, proportionella och
 avskräckande.
 (12) För att göra det möjligt att
 beakta utvecklingar rörande relevanta internationella konventioner bör
 behörigheten att anta akter enligt artikel 290 i fördraget om Europeiska
 unionens funktionssätt delegeras till kommissionen när det gäller uppdatering
 av bilagorna till denna förordning. Det är särskilt viktigt att kommissionen
 genomför lämpliga samråd under det förberedande arbetet, även på expertnivå.
 När kommissionen förbereder och utarbetar delegerade akter bör den säkerställa
 att relevanta dokument överlämnas till Europaparlamentet och rådet parallellt,
 i tid och på lämpligt sätt.
 (13) För att säkerställa enhetliga
 villkor för hur denna förordning genomförs bör kommissionen beviljas
 genomförandebefogenheter. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med
 Europaparlamentet och rådets förordning (EU) nr 182/2011 av den 16
 februari 2011 om fastställande av allmänna regler och principer för
 medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av sina
 genomförandebefogenheter[19].
 (14) Eftersom målet om att
 förebygga, minska eller eliminera skadlig påverkan på människors hälsa och
 miljön till följd av återvinning, drift och underhåll av fartyg under en
 medlemsstats flagg inte i tillräcklig grad kan uppnås av medlemsstaterna på
 grund av transporternas och fartygsåtervinningens internationella karaktär och
 därför bättre kan uppnås på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet
 med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med
 proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad
 som är nödvändigt för att uppnå detta mål.
 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
 Avdelning i – Räckvidd och definitioner
 Artikel 1
 Syfte
 Syftet med denna förordning är att förebygga,
 minska eller eliminera skadliga följder för människors hälsa och miljön till
 följd av återvinning, drift och underhåll av fartyg som för en medlemsstats
 flagg.
 Artikel 2
 Definitioner
 1. I denna förordning gäller
 följande definitioner:
 (1)
 fartyg: farkost av
 valfri typ som drivs eller har drivits i havsmiljö och som kan vara
 undervattensbåt, flytande farkost, flytande plattform, självlyftande plattform,
 flytande lagerfartyg (floating storage units, FSU-fartyg) och flytande
 produktions- och lagerfartyg (floating production storage and off-loading
 units, FPSO-fartyg) samt fartyg vars utrustning har avlägsnats eller fartyg som
 bogseras.
 (2)
 nytt fartyg: endera av
 följande:
 (a)
 Fartyg vars konstruktionskontrakt har slutits på
 den dag då denna förordning träder i kraft eller därefter.
 (b)
 Fartyg för vilket det inte finns
 konstruktionskontrakt men kölen har sträckts eller fartyget befinner sig i
 motsvarande konstruktionsfas den dag då denna förordning träder i kraft eller
 därefter.
 (c)
 Fartyg som levereras på den dag då denna förordning
 träder i kraft eller trettio månader därefter.
 (3)
 tanker: oljetanker
 enligt definitionen i bilaga I till konventionen om förhindrande av
 förorening från fartyg (Marpol) eller en NLS-tanker enligt definitionen i
 bilaga II till den konventionen.
 (4)
 farligt material: alla
 material eller ämnen som kan leda till fara för människors hälsa eller miljön,
 även alla ämnen som anses vara farliga enligt rådets direktiv 67/548/EEG[20] och Europaparlamentets och
 rådets förordning (EG) nr 1272/2008[21].
 (5)
 fartygsåtervinning:
 komplett eller delvis demontering av ett fartyg vid en
 fartygsåtervinningsanläggning i syfte att återvinna komponenter och material
 för upparbetning och återanvändning, samtidigt som farliga material och andra
 material tas tillvara, i vilket också ingår förknippad verksamhet såsom lagring
 och behandling av komponenter och material på platsen, men inte vidarebearbetning
 eller bortskaffande vid separata anläggningar.
 (6)
 fartygsåtervinningsanläggning: ett avdelat område som är en plats, ett varv eller en anläggning som
 finns i en medlemsstat eller ett tredjeland och som används för återvinning av
 fartyg.
 (7)
 återvinningsföretag:
 ägaren till fartygsåtervinningsanläggningen eller en annan organisation eller
 person som har övertagit ansvaret för fartygsåtervinningen från ägaren till
 fartygsåtervinningsanläggningen.
 (8)
 administration: en
 statlig myndighet som har utsetts av en stat såsom ansvarig inom ett definierat
 geografiskt område eller kunskapsområde när det gäller plikter rörande fartyg
 med rätt att använda den statens flagg eller fartyg som drivs under dess
 behörighet.
 (9)
 behörig myndighet: en
 statlig myndighet som en stat har utsett som ansvarig, inom ett definierat
 geografiskt område eller kunskapsområde, för plikter rörande
 fartygsåtervinningsanläggningar som är verksamma inom den statens jurisdiktion.
 (10)
 bruttotonnage: det
 bruttotonnage som beräknas enligt reglerna i bilaga I till den
 internationella konventionen om skeppsmätning eller efterföljande konventioner.
 (11)
 behörig person: en
 person med lämpliga kvalifikationer, utbildning och tillräckliga kunskaper,
 erfarenheter och färdigheter för att utföra ett visst arbete.
 (12)
 arbetsgivare: en fysisk
 eller juridisk person som anställer en eller flera arbetstagare som arbetar med
 fartygsåtervinning.
 (13)
 fartygsägare: den
 fysiska eller juridiska person som är registrerad som ägare till fartyget, även
 fysiska eller juridiska personer som äger fartyget tillfälligt för en begränsad
 period i väntan på försäljning eller överlåtande till en
 fartygsåtervinningsanläggning eller, om registrering saknas, den fysiska eller
 juridiska person som äger fartyget eller varje annan organisation eller person
 som har övertagit ansvaret för driften av fartyget från fartygets ägare samt
 juridiska personer som driver ett statsägt fartyg.
 (14)
 ny installation:
 installation av system, utrustning, isolering eller annat material på ett
 fartyg efter den dag då denna förordning träder i kraft.
 (15)
 safe-for-entry: ett
 utrymme ombord ett fartyg som uppfyller följande kriterier:
 (a)
 Atmosfärens syrehalt och halt av brandfarliga ångor
 ligger inom säkra gränser.
 (b)
 Halterna av eventuella giftiga material i
 atmosfären ligger inom tillåtna gränser.
 (c)
 Rester eller material förknippade med arbete som
 godkänts av den behöriga personen ger inte upphov till okontrollerade utsläpp
 av giftiga material eller en farlig halt av brandfarliga ångor under
 existerande atmosfäriska förhållanden när materialen underhålls på anvisat
 sätt.
 (16)
 safe-for-hot-work: ett
 utrymme ombord på ett fartyg som uppfyller följande kriterier:
 (a)
 Säkra, icke-explosionsfarliga och gasfria
 förhållanden där man kan använda ljusbågs- eller svetsutrustning, skär- eller
 brännutrustning eller andra former av öppen låga eller uppvärmning, eller
 utföra malning och annan verksamhet där gnistor kan uppstå.
 (b)
 Kriterierna för safe-for-entry enligt punkt 15
 är uppfyllda.
 (c)
 Existerande atmosfäriska förhållanden ändras inte
 när heta arbeten utförs.
 (d)
 Alla intilliggande utrymmen har rengjorts eller
 behandlats på tillbörligt sätt för att förebygga att brand uppstår eller
 sprids.
 (17)
 platsbesiktning:
 besiktning av en fartygsåtervinningsanläggning för att bekräfta de förhållanden
 som anges i den verifierade dokumentationen.
 (18)
 utlåtande om slutförande: ett utlåtande där fartygsåtervinningsanläggningen bekräftar att
 fartygsåtervinningen har genomförts i enlighet med denna förordning.
 (19)
 arbetstagare: varje
 person som utför ett arbete, reguljärt eller tillfälligt, inom ramen för ett
 anställningsförhållande, inklusive personal som arbetar för underleverantörer.
 (20)
 erkänd organisation: en
 organisation som erkänns enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG)
 nr 391/2009[22].
 2. Vid tillämpning av
 punkt 1.11 kan en behörig person vara en utbildad arbetstagare eller en
 anställd i ledarställning som kan identifiera och utvärdera arbetsplatsens
 faror och risker och de anställdas exponering för potentiellt farliga material
 eller osäkra förhållanden vid en fartygsåtervinningsanläggning och som kan
 definiera de skydd och försiktighetsåtgärder som måste vidtas för att eliminera
 eller minska dessa faror, risker eller exponeringar.
 Utan att det påverkar Europaparlamentets och
 rådets direktiv 2005/36/EG[23]
 får den behöriga myndigheten definiera lämpliga kriterier för utnämningen av
 sådana personer och fastställa vilka plikter de tilldelas.
 Artikel 3
 Räckvidd
 1. Denna förordning ska gälla
 fartyg med rätt att föra en medlemsstats flagg eller som framförs under en
 medlemsstats överinseende.
 2. Denna förordning ska inte
 tillämpas på
 (a)
 örlogsfartyg, militära hjälpfartyg eller andra
 fartyg som ägs eller drivs av staten och som för tillfället endast används i
 statlig, icke-kommersiell tjänst,
 (b)
 fartyg med bruttotonnage under 500 GT,
 (c)
 fartyg som under hela sin livstid endast framförs i
 vatten som lyder under överhögheten eller jurisdiktionen för den stat vars
 flagg fartyget har rätt att föra.
 Avdelning ii – Fartyg
 Artikel 4
 Kontroll av farliga material
 1. Ny installation av material
 som innehåller asbest eller polyklorerade bifenyler ska förbjudas enligt rådets
 direktiv 96/59/EG[24]
 på alla fartyg.
 2. Nya installationer av
 material som innehåller kontrollerade ämnen enligt definitionen i
 Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1005/2009[25] ska förbjudas på alla fartyg.
 3. Ny installation av material
 som innehåller perfluoroktansulfonsyra (PFOS) och dess derivat ska förbjudas i
 enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 757/2010[26].
 4. Medlemsstaterna ska vidta
 alla följande åtgärder:
 (a)
 Förbjuda eller begränsa installation eller
 användning av farliga material enligt punkterna 1–3 på fartyg som för dess
 flagg eller som framförs under dess överinseende.
 (b)
 Förbjuda eller begränsa installation eller
 användning av sådana material på fartyg som befinner sig i dess hamnar, varv,
 reparationsvarv eller offshoreterminaler.
 (c)
 Effektivt se till att fartygen uppfyller kraven
 enligt leden a och b.
 Artikel 5
 Förteckning över farliga material
 1. En förteckning över farliga
 material ska hållas ombord på alla nya fartyg.
 2. En förteckning över farliga
 material ska sammanställas och hållas ombord innan ett fartyg går till
 återvinning.
 3. Existerande fartyg
 registrerade under ett tredjelands flagg som ansöker om registrering under en
 medlemsstats flagg ska se till att en förteckning över farliga material hålls
 ombord.
 4. Förteckningen över farliga
 material ska
 (a)
 vara fartygsspecifik,
 (b)
 visa att fartyget efterlever förbud eller
 begränsningar rörande installation eller användning av farliga material enligt
 artikel 4,
 (c)
 minst identifiera de farliga material som avses i
 bilaga I och som ingår i fartygets struktur eller utrustning, var de finns
 och ungefärliga mängder.
 5. Utöver vad som anges i
 punkt 4 ska det för existerande fartyg utarbetas en plan som beskriver den
 visuella kontrollen och provtagningar som utgör grund för sammanställningen av
 förteckningen över farliga material.
 6. Förteckningen över farliga
 material ska bestå av tre delar:
 (a)
 En lista över farliga material enligt bilaga I
 som ingår i fartygets struktur eller utrustning, var de finns och ungefärliga
 mängder (del I).
 (b)
 En lista över avfall som finns ombord på fartyget,
 även avfall som genereras vid drift av fartyget (del II).
 (c)
 En lista över förråd ombord på fartyget efter att
 beslut har fattats om återvinning av fartyget (del III).
 7. Del I i förteckningen
 över farliga material ska tillbörligen hållas och uppdateras under fartygets
 hela livstid, och den ska återspegla alla nya installationer som innehåller
 farliga material enligt bilaga I och relevanta ändringar av fartygets
 struktur och utrustning.
 8. Före återvinning ska
 förteckningen, utöver den tillbörligen hållna och uppdaterade del I, även
 innehålla del II för avfall som genererats under drift och del III
 för förråd, och verifieras av den medlemsstat vars flagg fartyget för.
 9. Kommissionen ska ha
 behörighet att anta delegerade akter enligt artikel 26 rörande uppdatering
 av vad som ska ingå i förteckningen över farliga ämnen enligt bilaga I.
 Artikel 6
 Förberedelser för återvinning: allmänna
 krav
 1. Fartygsägare ska se till att
 (a)
 deras fartyg, innan den europeiska förteckningen
 offentliggörs, endast återvinns vid fartygsåtervinningsanläggningar belägna i
 unionen eller ett OECD-medlemsland,
 (b)
 deras fartyg, efter att den europeiska
 förteckningen har offentliggjorts, endast återvinns vid
 fartygsåtervinningsanläggningar som finns upptagna i den europeiska
 förteckningen,
 (c)
 deras fartyg, under perioden innan de lämnas in vid
 en fartygsåtervinningsanläggning, drivs på sådant sätt att mängden lastrester,
 återstående brännolja och fartygsgenererat avfall kvar ombord minimeras,
 (d)
 förteckningen över farliga material uppdateras och
 kompletteras i enlighet med artikel 5,
 (e)
 deras fartyg har ett intyg över att det är
 återvinningsklart, utfärdat av den medlemsstat vars flagg fartyget för, innan
 det går till återvinning.
 2. Fartygsägarna ska också se
 till att tankfartyg anländer till fartygsåtervinningsanläggningen med
 lasttankar och pumprum i sådant skick att de kan tilldelas intyg som
 safe-for-entry och safe-for-hot work.
 Artikel 7
 Fartygsåtervinningsplan
 1. En fartygsspecifik
 återvinningsplan ska utarbetas innan återvinning av ett fartyg inleds.
 2. Fartygsåtervinningsplanen ska
 (a)
 utarbetas av fartygsåtervinningsanläggningen med
 beaktande av information som fartygsägaren har tillhandahållit enligt
 artikel 9.3 b,
 (b)
 utarbetas på ett officiellt språk i det land som
 beviljar tillstånd för fartygsåtervinningsanläggningen, och om detta språk inte
 är engelska, franska eller spanska ska fartygsåtervinningsplanen översättas
 till något av dessa språk,
 (c)
 innehålla information om fastställande, uppdatering
 och övervakning av kriterierna för safe-for-entry och safe-for-hot work och
 annan nödvändig information,
 (d)
 innehålla information om typ och mängder för
 farliga material och avfall som genereras vid återvinning av fartyget, även
 material som finns upptagna i förteckningen över farliga material, och hur
 dessa farliga material och avfallet kommer att hanteras vid anläggningen och
 vid efterföljande avfallshanteringsanläggningar,
 (e)
 innehålla, i fall där flera än en fartygsåtervinningsanläggning
 används, uppgifter om de fartygsåtervinningsanläggningar som används och
 specifikation av återvinningsaktiviteterna och i vilken ordning de görs vid var
 och en auktoriserad fartygsåtervinningsanläggning.
 Artikel 8
 Besiktningar
 1. Besiktningar ska utföras av
 administrationens tjänstemän eller av en erkänd organisation som agerar för
 administrationens del.
 2. Fartygen ska vara föremål för
 följande besiktningar:
 (a)
 Första besiktning.
 (b)
 Besiktning för förnyande av certifikat.
 (c)
 Tilläggsbesiktning.
 (d)
 Slutbesiktning.
 3. Första besiktningen ska göras
 innan fartyget tas i drift eller innan inventeringscertifikat utfärdas. De
 tjänstemän som utför denna besiktning ska verifiera att del I i
 förteckningen över farliga material uppfyller kraven enligt denna förordning.
 4. Besiktning för förnyande av
 certifikat ska göras med de intervall som administrationen fastställer, dock
 högst fem år. De tjänstemän som utför denna besiktning ska verifiera att
 del I i förteckningen över farliga material uppfyller kraven enligt denna
 förordning.
 5. Tilläggsbesiktning, allmän
 eller delvis, kan göras på fartygsägarens begäran efter ändring, utbyte eller
 betydande reparation av struktur, utrustning, system, anordningar, arrangemang
 och material. De tjänstemän som utför besiktningen ska se till att alla sådana
 ändringar, utbyten eller betydande reparationer har gjorts på sådant sätt att
 fartyget uppfyller kraven i denna förordning och de ska verifiera att
 motsvarande ändringar har gjorts i del I i förteckningen över farliga
 material.
 6. Slutbesiktning ska göras
 innan fartyget tas ur drift och innan återvinningen av fartyget inleds.
 De tjänstemän som utför
 besiktningen ska verifiera följande:
 (a)
 Att förteckningen över farliga material uppfyller
 kraven enligt denna förordning.
 (b)
 Att återvinningsplanen för fartyget innehåller
 korrekt information enligt vad som anges i förteckningen över farliga material.
 (c)
 Att återvinningsplanen för fartyget innehåller
 information om
 (1)
 fastställande, uppdatering och övervakning av
 kriterierna för safe-for-entry och safe-for-hot work,
 (2)
 hanteringen av farliga material och avfall som
 uppstår vid återvinning av fartyget vid fartygsåtervinningsanläggningen och vid
 alla auktoriserade avfallshanteringsanläggningar.
 (d)
 Att det finns ett kontrakt mellan fartygsägaren och
 fartygsåtervinningsanläggningen enligt artikel 9.
 (e)
 Att den fartygsåtervinningsanläggning vid vilken
 fartyget återvinns finns upptagen i den europeiska förteckningen.
 7. För existerande fartyg
 avsedda för återvinning ska den första besiktningen och slutbesiktningen
 utföras samtidigt.
 Artikel 9
 Kontrakt mellan fartygsägaren och en
 fartygsåtervinningsanläggning
 1. Fartygsägaren och en
 fartygsåtervinningsanläggning som uppfyller kraven enligt artikel 12 ska
 göra upp ett kontrakt om alla fartyg som ska återvinnas.
 2. Kontraktet ska vara i kraft
 senast från och med tidpunkten för begäran om slutbesiktning enligt
 artikel 8.1 d och fram till att återvinningen är klar.
 3. Kontraktet ska innehålla
 följande skyldigheter för fartygsägaren:
 (a)
 Tillämpa de allmänna kraven rörande förberedelse
 för återvinning enligt artikel 6.
 (b)
 Förse fartygsåtervinningsanläggningen med all
 relevant information om fartyget som behövs för upprättande av den
 fartygsåtervinningsplan som krävs enligt artikel 7.
 (c)
 Ta tillbaka fartyget innan återvinningen inleds
 eller efter att den har inletts, i de fall det är tekniskt genomförbart, om
 innehållet av farliga material ombord inte väsentligen motsvarar förteckningen
 över farliga material och fartyget därför inte kan återvinnas på ett korrekt
 sätt.
 4. Kontraktet ska innehålla
 följande skyldigheter för fartygsåtervinningsanläggningen:
 (a)
 Upprätta, i samarbete med fartygsägaren, en
 fartygsspecifik återvinningsplan enligt artikel 7.
 (b)
 Rapportera planerad start för fartygsåtervinningen
 till fartygsägaren i enlighet med formuläret i bilaga II.
 (c)
 Förbjuda start av återvinning av fartyget fram till
 att den rapport som avses i led b har lämnats.
 (d)
 Vid förberedelserna inför mottagning av ett fartyg
 för återvinning, förse de relevanta behöriga myndigheterna med en skriftlig
 anmälan om avsikten att genomföra återvinning av fartyget senast 14 dagar före
 den planerade starten:
 i) Namnet på den stat vars flagg fartyget har
 rätt att föra.
 ii) Datum då fartyget registrerades i den staten.
 iii) Fartygets ID-nummer (IMO-nummer).
 iv) Skrovets nummer vid leverans av nybygge.
 v) Fartygets namn och typ.
 vi) Hamn där fartyget är registrerat.
 vii) Fartygsägarens namn och adress samt identifieringsnummer
 för IMO-registrerad ägare.
 viii) Företagets namn och adress samt
 IMO-företagsidentifieringsnummer.
 ix) Namnet på alla klassificeringssällskap som
 fartyget tillhör.
 x) Fartygets huvuduppgifter (total längd (LOA),
 bredd (mallad), djup (mallat), ton lätt deplacement (ldt), brutto- och
 nettotonnage samt motortyp och -styrka).
 xi) Förteckning över farliga material.
 xii) Utkast till fartygsåtervinningsplan.
 (e)
 Överlåta allt avfall som genereras vid
 fartygsåtervinningsanläggningen enbart till avfallshanteringsanläggningar som
 har auktoriserats av de behöriga myndigheterna för att hantera och bortskaffa
 sådant avfall på ett säkert och miljöriktigt sätt.
 (f)
 När delvis eller total återvinning av fartyget har
 genomförts enligt denna förordning, lämna rapport om detta till fartygsägaren i
 enlighet med formuläret i bilaga III.
 5. Kommissionen ska ha behörighet
 att anta delegerade akter enligt artikel 26 rörande uppdateringen av formen
 för rapporten om planerad start av fartygsåtervinning enligt bilaga II.
 6. Kommissionen ska ha
 behörighet att anta delegerade akter enligt artikel 26 rörande uppdateringen
 av formen för utlåtandet rörande avslutad fartygsåtervinning enligt
 bilaga III.
 Artikel 10
 Utfärdande av certifikat och intyg samt
 påskrift
 1. Efter utförd första
 besiktning eller besiktning för förnyande av certifikat, eller
 tilläggsbesiktning på begäran av fartygsägaren, ska medlemsstaten utfärda ett
 inventeringscertifikat enligt formuläret i bilaga IV. Detta certifikat ska
 åtföljas av del I i förteckningen över farliga material.
 Kommissionen ska ha behörighet att anta delegerade
 akter enligt artikel 26 rörande uppdateringen av formen för det
 inventeringscertifikat som anges i bilaga IV.
 2. Efter godkänd slutbesiktning
 enligt artikel 8.6 ska administrationen utfärda ett intyg om att fartyget
 är återvinningsklart i enlighet med formuläret i bilaga V. Detta intyg ska
 åtföljas av förteckningen över farliga material och återvinningsplanen för
 fartyget.
 3. Kommissionen ska ha
 behörighet att anta delegerade akter enligt artikel 26 rörande uppdateringen
 av formen för det intyg om att fartyget är återvinningsklart som anges i
 bilaga V. Ett intyg om fartyget är återvinningsklart som har utfärdats
 efter en besiktning enligt punkt 2 ska godkännas av de övriga
 medlemsstaterna och ska vid tillämpning av denna förordning anses ha samma
 giltighet som ett intyg som utfärdats av dessa.
 4. Intyget om att fartyget är
 återvinningsklart ska utfärdas eller skrivas på antingen av administrationen
 eller av en erkänd organisation som agerar för administrationens del.
 Artikel 11
 Varaktighet och giltighet för certifikat
 och intyg
 1. Ett inventeringscertifikat
 ska utfärdas för den period som administrationen definierar, dock för högst fem
 år.
 2. Ett inventeringscertifikat
 som utfärdats enligt artikel 10 i denna förordning ska upphöra vara
 giltigt i följande fall:
 (a)
 Fartygets skick motsvarar inte väsentligen
 uppgifterna i certifikatet, i vilket ingår fall där del I i förteckningen
 över farliga material inte har hållits och uppdaterats korrekt och därmed inte
 återger ändringar av fartygets struktur och utrustning.
 (b)
 Besiktningen för förnyande av certifikat har inte
 genomförts med de intervall som administrationen definierat och som kan vara
 högst fem år.
 (c)
 Certifikatet har inte utfärdats eller skrivits på
 enligt artikel 10 i denna förordning.
 3. Ett intyg om att fartyget är
 återvinningsklart som utfärdats enligt artikel 10 i denna förordning ska
 upphöra att gälla om fartygets skick inte väsentligen motsvarar uppgifterna i
 intyget.
 4. Ett intyg om att fartyget är
 återvinningsklart ska utfärdas av administrationen för en period på högst tre
 månader. Giltighetstiden för ett intyg om att fartyget är återvinningsklart kan
 förlängas av administrationen eller av en erkänd organisation som agerar för
 administrationens del för en enskild direktresa till
 fartygsåtervinningsanläggningen.
 Avdelning iii – Fartygsåtervinningsanläggningar
 Artikel 12
 Krav på fartygsåtervinningsanläggningar
 Fartyg får endast
 återvinnas vid fartygsåtervinningsanläggningar som har upptagits i den europeiska förteckningen.
 För att en fartygsåtervinningsanläggning ska
 upptas i den europeiska förteckningen måste den uppfylla
 följande krav:
 (a)
 Den ska utformas, konstrueras och drivas på ett
 säkert och miljövänligt sätt.
 (b)
 Den ska inrätta lednings- och övervakningssystem,
 förfaranden och tekniker som inte medför hälsorisker för arbetstagarna eller
 närboende befolkning och som förebygger, minskar, minimerar och så långt det
 praktiskt är möjligt eliminerar skadliga följder för miljön till följd av
 fartygsåtervinningen.
 (c)
 Den ska förebygga skadlig påverkan på människors
 hälsa och miljön.
 (d)
 Den ska utarbeta och godkänna en anläggningsplan.
 (e)
 Den ska inrätta och upprätthålla en beredskaps- och
 åtgärdsplan för nödsituationer.
 (f)
 Den ska tillhandahålla säkerhet och utbildning för
 arbetstagarna, i vilket ingår att se till att personlig skyddsutrustning
 används när situationen så kräver.
 (g)
 Den ska föra bok över tillbud, olyckor,
 yrkesrelaterade sjukdomar och kroniska verkningar och, på begäran av de
 behöriga myndigheterna, rapportera alla tillbud, olyckor, yrkesrelaterade
 sjukdomar eller kroniska verkningar som orsakar eller har potential att orsaka
 risk för arbetstagarnas säkerhet, människors hälsa och miljön.
 (h)
 Den ska säkerställa säker och miljövänlig hantering
 av farliga material.
 (i)
 Den ska vara auktoriserad av
 de behöriga myndigheterna att bedriva sin verksamhet.
 (j)
 Den ska säkerställa tillträde till utrustning för
 nödsituationer såsom brandbekämpningsutrustning och -fordon, ambulanser och
 lyftkranar i alla delar av fartygsåtervinningsanläggningen.
 (k)
 Den ska sörja för inneslutning av alla farliga
 material ombord på ett fartyg under återvinningsprocessen för att förebygga
 utsläpp av dessa farliga material i miljön, särskilt i tidvattenzoner.
 (l)
 Den ska påvisa att alla läckage kan kontrolleras,
 särskilt i tidvattenzoner.
 (m)
 Den ska se till att all hantering av farliga
 material och avfall sker på ogenomsläppliga underlag med effektiva
 dräneringssystem.
 (n)
 Den ska se till att allt avfall som uppstår vid
 återvinningen endast överförs till avfallshanteringsanläggningar som är
 auktoriserade att hantera och bortskaffa sådant avfall utan risk för människors
 hälsa och på ett miljöriktigt sätt.
 Vid tillämpning av led n kan miljövänlig
 förvaltning anses vara att fartygsåtervinningsanläggningen i fråga om
 återvinning eller bortskaffning av avfall kan påvisa att den drivs i enlighet
 med standarder för skyddet av människors hälsa och miljön som motsvarar de
 standarder som gäller enligt unionens lagstiftning.
 Artikel 13
 Belägg som fartygsåtervinningsanläggningen
 måste visa
 Fartygsåtervinningsanläggningen ska visa belägg för att den uppfyller kraven enligt artikel 12
 för att få idka fartygsåtervinning och bli upptagen i den europeiska
 förteckningen.
 För detta ska fartygsåtervinningsanläggningen
 (1)
 lämna uppgifter om tillstånd, licens eller auktorisering
 från de behöriga myndigheterna för att få bedriva fartygsåtervinning, liksom
 uppgifter om storleksbegränsningar (maximal
 längd, bredd och ton lätt deplacement) för de fartyg som anläggningen får
 återvinna samt eventuella andra tillämpliga begränsningar,
 (2)
 intyga att den tar emot fartyg som för en europeisk
 medlemsstats flagg för återvinning endast i enlighet med bestämmelserna i denna
 förordning,
 (3)
 visa belägg för anläggningens
 kapacitet att fastställa, upprätthålla och övervaka kriterierna för
 safe-for-hot work och safe-for-entry genom hela återvinningsprocessen,
 (4)
 bifoga en karta över fartygsåtervinningsanläggningens
 gränser och återvinningsaktiviteternas placering
 inom området,
 (5)
 specificera, för varje material som anges i
 bilaga I och andra farliga material som kan utgöra del av fartygets
 struktur
 (a)
 att anläggningen är auktoriserad att avlägsna det
 farliga materialet; i så fall ska uppgift om den ansvariga personal som är
 auktoriserad att utföra bortskaffandet och intyg om behörighet tillhandahållas,
 (b)
 vilka avfallshanteringsmetoder som används inom
 anläggningen – förbränning, deponering eller annan
 avfallshanteringsmetod – tillsammans med intyg om att metoderna
 används utan risker för människors hälsa eller miljön, särskilt att de används
 i) utan risk för vatten, luft, jord,
 växter eller djur,
 ii) utan att orsaka störning genom buller
 eller lukter,
 iii) utan negativa följder för landskapet
 eller platser av särskilt intresse,
 (c)
 vilken avfallshanteringsmetod som används om de
 farliga materialen därefter kommer att skickas till en annan
 avfallshanteringsanläggning utanför fartygsåtervinningsanläggningen. Följande
 information ska lämnas om alla efterföljande avfallshanteringsanläggningar:
 i) Namn och adress.
 ii) Intyg om att anläggningen har
 tillstånd att hantera det farliga materialet.
 iii) Beskrivning av avfallshanteringsprocessen.
 iv) Intyg om att
 avfallshanteringsprocessen säkerställer att människors hälsa eller miljön inte
 skadas, särskilt att den genomförs
 –
 utan risk för vatten, luft, jord, växter eller
 djur,
 –
 utan att orsaka störning genom buller eller lukter,
 –
 utan negativa följder för landskapet eller platser
 av särskilt intresse.
 Artikel 14
 Auktorisering av
 fartygsåtervinningsanläggningar som finns i en medlemsstat
 1. De behöriga myndigheterna ska
 auktorisera fartygsåtervinningsanläggningar som är belägna inom deras
 territorium och som uppfyller de krav som anges i artikel 12 rörande
 fartygsåtervinning. Auktoriseringen av en viss fartygsåtervinningsanläggning
 får gälla högst fem år.
 2. Medlemsstaterna ska
 fastställa och uppdatera en förteckning över fartygsåtervinningsanläggningar
 som de har auktoriserat enligt punkt 1.
 3. Den förteckning som avses i
 punkt 2 ska anmälas till kommissionen utan dröjsmål och senast ett år
 efter att denna förordning har trätt i kraft.
 4. Om en
 fartygsåtervinningsanläggning inte längre uppfyller kraven enligt
 artikel 12 ska medlemsstaten återta auktoriseringen och underrätta
 kommissionen utan dröjsmål.
 5. När en ny
 fartygsåtervinningsanläggning har auktoriserats enligt punkt 1 ska
 medlemsstaten utan dröjsmål underrätta kommissionen om detta.
 Artikel 15
 Fartygsåtervinningsanläggningar utanför
 unionen
 6. Ett återvinningsföretag som
 är beläget utanför unionen och som vill utföra återvinning av fartyg som för en
 medlemsstats flagg ska lämna in en ansökan till kommissionen om att upptas i kommissionens
 europeiska förteckning över fartygsåtervinningsanläggningar.
 7. Ansökan ska åtföljas av de
 uppgifter och den stödjande dokumentation som krävs enligt artikel 13 och
 bilaga VI som visar att fartygsåtervinningsanläggningen uppfyller kraven
 enligt artikel 12.
 Kommissionen ska ha behörighet att anta delegerade
 akter enligt artikel 26 rörande uppdateringen av formen för de uppgifter
 som enligt bilaga VI måste anges rörande fartygsåtervinningsanläggningen.
 8. När en
 fartygsåtervinningsanläggning ansöker om att bli upptagen i den europeiska
 förteckningen godkänner den samtidigt att den kan bli föremål för en inspektion
 som kommissionen eller aktörer som agerar för kommissionens räkning kan göra
 före eller efter att anläggningen upptas i förteckningen i syfte att verifiera
 att anläggningen uppfyller kraven enligt artikel 12.
 9. Kommissionen ska på grundval
 av en bedömning av informationen och stödjande dokumentation enligt
 punkt 2 fatta beslut genom en genomförandeakt om huruvida en
 fartygsåtervinningsanläggning utanför unionen ska införlivas i den europeiska
 förteckningen. Sådana genomförandeakter ska antas i enlighet med
 granskningsförfarandet enligt artikel 27.
 Artikel 16
 Upprätta och uppdatera den europeiska
 förteckningen
 1. Kommissionen ska genom en
 genomförandeakt i enlighet med granskningsförfarandet enligt artikel 27
 upprätta en europeisk förteckning över de fartygsåtervinningsanläggningar som
 (a)
 är belägna i unionen och har anmälts av
 medlemsstaterna enligt artikel 14.3,
 (b)
 är belägna utanför unionen och vars införlivande i
 den europeiska förteckningen har beslutats om enligt artikel 15.4.
 2. Den europeiska förteckningen
 ska offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning och på
 kommissionens webbplats senast trettiosex månader efter att denna förordning
 har trätt i kraft.
 3. När den europeiska
 förteckningen har antagits ska kommissionen uppdatera den regelbundet, genom
 genomförandeakter i enlighet med granskningsförfarandet enligt artikel 27,
 i följande syften:
 (a)
 För att införliva en fartygsåtervinningsanläggning
 i den europeiska förteckningen när
 i) anläggningen har auktoriserats enligt
 artikel 13,
 ii) anläggningens införlivande i den europeiska
 förteckningen har beslutats om enligt artikel 15.4.
 (b)
 För att avlägsna en fartygsåtervinningsanläggning
 från den europeiska förteckningen när
 (1)
 anläggningen uppfyller inte längre kraven enligt
 artikel 12,
 (2)
 anläggningen har varit upptagen i förteckningen i
 mer än fem år men har inte lämnat intyg om att den fortfarande uppfyller kraven
 enligt artikel 12.
 4. Medlemsstaterna ska förse
 kommissionen med all information som kan vara relevant när det gäller
 uppdatering av den europeiska förteckningen. Kommissionen ska vidareförmedla
 all relevant information till de övriga medlemsstaterna.
 Avdelning iv – Allmänna administrativa bestämmelser
 Artikel 17
 Språk
 Inventeringscertifikatet och intyget om att
 fartyget är återvinningsklart ska upprättas på ett officiellt språk i den
 utfärdande medlemsstaten och om detta språk inte är engelska, franska eller
 spanska ska dokumenten översättas till något av dessa språk.
 Artikel 18
 Utnämning
 av behöriga myndigheter
 Medlemsstaterna ska utnämna de behöriga
 myndigheter som har ansvar för att genomföra denna förordning och underrätta
 kommissionen om utnämningarna.
 Artikel 19
 Utnämning av kontaktpersoner
 1. Medlemsstaterna och
 kommissionen ska var för sig utnämna en eller flera kontaktpersoner med ansvar
 för att underrätta eller bistå fysiska eller juridiska personer som gör
 förfrågningar. Kommissionens kontaktperson ska vidarebefordra till
 medlemsstaternas kontaktpersoner alla mottagna frågor som berör de senare, och
 vice versa.
 2. Medlemsstaterna ska
 underrätta kommissionen om utnämning av kontaktpersoner.
 Artikel 20
 Möten med kontaktpersoner
 Kommissionen ska, på begäran av medlemsstaterna
 eller när den anser det vara lämpligt, regelbundet ordna möten med
 kontaktpersonerna för att diskutera frågor som berör genomförandet av denna
 förordning. Relevanta aktörer ska bjudas in till dessa möten eller delar av
 dem, i de fall där alla medlemsstater och kommissionen är överens om att det är
 lämpligt.
 Avdelning v – Rapportering och
 efterlevnad
 Artikel 21
 Anmälnings- och rapporteringskrav för
 fartygsägare
 En fartygsägare ska
 (a)
 lämna en skriftlig anmälan till administrationen
 minst 14 dagar före planerad återvinningsstart om avsikten att återvinna ett
 fartyg, så att administrationen kan göra förberedelser för den besiktning och
 certifiering som krävs enligt denna förordning,
 (b)
 till administrationen överlämna en rapport om
 planerad återvinningsstart som fartygsåtervinningsanläggningen har upprättat
 enligt kraven i artikel 9.4 b,
 (c)
 till administrationen överlämna en rapport om
 slutförd fartygsåtervinning som fartygsåtervinningsanläggningen har upprättat
 enligt kraven i artikel 9.4 f.
 Artikel 22
 Rapporter från medlemsstaterna
 1. Varje medlemsstat ska förse
 kommissionen med en rapport som innehåller följande information:
 (a)
 En förteckning över fartyg som för medlemsstatens
 flagg och för vilka inventeringscertifikat har utfärdats samt
 återvinningsföretagets namn och fartygsåtervinningsanläggningens belägenhet som
 den anges i intyget om att fartyget är återvinningsklart.
 (b)
 En förteckning över fartyg som för medlemsstatens
 flagg och för vilka utlåtande om slutförd återvinning har mottagits.
 (c)
 Information om olaglig återvinning och
 uppföljningsåtgärder som medlemsstaten har vidtagit.
 2. Varje medlemsstat ska lämna
 in sin rapport senast den 31 december 2015 och därefter vart annat år.
 3. Rapporterna ska skickas till
 kommissionen i elektronisk form.
 Artikel 23
 Efterlevnad i medlemsstaterna
 1. Medlemsstaterna ska se till
 att effektiva, proportionella och avskräckande påföljder tillämpas på fartyg
 som
 (a)
 inte har en förteckning över farliga material
 ombord enligt kraven i artiklarna 5 och 28,
 (b)
 har skickats till återvinning utan att de allmänna
 kraven för förberedelse enligt artikel 6 har uppfyllts,
 (c)
 har skickats till återvinning utan det
 inventeringscertifikat som krävs enligt artikel 6,
 (d)
 har skickats till återvinning utan det intyg om att
 fartyget är återvinningsklart som krävs enligt artikel 6,
 (e)
 har skickats till återvinning utan skriftlig
 anmälan till administrationen enligt det som krävs enligt artikel 21,
 (f)
 har varit föremål för återvinning på ett sätt som
 inte överensstämmer med den fartygsåtervinningsplan som krävs enligt artikel 7.
 2. Påföljderna ska vara
 effektiva, proportionella och avskräckande. Särskilt gäller att när ett fartyg
 skickas till en fartygsåtervinningsanläggning som inte finns i den europeiska
 förteckningen ska de påföljder som tillämpas minst motsvara det pris som
 fartygsägaren har betalat för sitt fartyg.
 3. Medlemsstaterna ska samarbeta
 bilateralt eller multilateralt för att underlätta förebyggande och upptäckt av
 potentiellt kringgående och överträdelse av denna förordning.
 4. Medlemsstaterna ska utnämna
 de personer i sin fast anställda personal som har ansvar för det samarbete som
 avses i punkt 3. Denna information ska lämnas till kommissionen, som ska
 skicka ut en sammanställd förteckning till dessa personer.
 5. Om ett fartyg säljs och inom
 mindre än sex månader från försäljningen skickas till återvinning vid en
 anläggning som inte finns upptagen i den europeiska förteckningen ska
 påföljderna
 (a)
 gemensamt åläggas den sista och näst sista ägaren
 om fartyget fortfarande för en europeisk medlemsstats flagg,
 (b)
 endast åläggas den näst sista ägaren om fartyget
 inte längre för en europeisk medlemsstats flagg.
 6. Medlemsstaterna kan införa
 undantag till de påföljder som anges i punkt 5 i fall där fartygsägaren
 inte har sålt fartyget i avsikt att skicka det till återvinning. I sådana fall
 ska medlemsstaterna kräva dokumentation som stöd för fartygsägarens avsikter,
 inbegripet en kopia av försäljningsavtalet.
 7. Medlemsstaterna ska
 regelbundet underrätta kommissionen om sin nationella lagstiftning rörande
 efterlevnaden av denna förordning och tillämpliga påföljder.
 Artikel 24
 Begäran om åtgärder
 1. Fysiska eller juridiska
 personer som påverkas eller sannolikt kommer att påverkas av överträdelser av
 denna förordning eller som har skäliga intressen i miljöbeslut som rör överträdelser
 av förordningen eller som, om så krävs enligt medlemsstatens
 förvaltningsprocessrättsliga lagstiftning, hävdar att en rättighet kränkts, ska
 ha rätt att tillsända medlemsstatens kontaktpersoner alla observationer rörande
 överträdelser av denna förordning eller överhängande hot om sådan överträdelse
 som de känner till, och ska ha rätt att begära att den behöriga myndigheten
 vidtar åtgärder enligt denna förordning.
 Det intresse som en icke-statlig
 miljöskyddsorganisation som uppfyller kraven i nationell lagstiftning har ska
 anses vara tillräckligt när det gäller att ha ett tillräckligt intresse i
 miljöbeslut som rör överträdelser av förordningen. Sådana organisationer ska
 också anses ha rättigheter som kan kränkas, i de fall ett sådant hävdande krävs
 enligt medlemsstatens förvaltningsprocessrättsliga lagstiftning.
 2. Begäran om åtgärder ska
 åtföljas av relevant information och uppgifter som stöd för de observationer
 som lämnas in rörande överträdelser av förordningen.
 3. När en begäran om åtgärder och
 åtföljande iakttagelser på ett rimligt sätt ger belägg för att miljöskada
 föreligger, ska den behöriga myndigheten beakta alla dessa observationer och
 framställningar om åtgärder. I sådana omständigheter ska den behöriga
 myndigheten ge återvinningsföretaget en möjlighet att tillkännage sina
 synpunkter beträffande begäran om åtgärder och åtföljande observationer.
 4. Den behöriga myndigheten ska
 snarast möjligt och i varje fall i enlighet med tillämpliga bestämmelser i
 nationell lagstiftning underrätta de personer enligt punkt 1 som
 rapporterade sina observationer till myndigheten, om sitt beslut att
 tillmötesgå eller avslå begäran om åtgärder och ska ange skälen till detta.
 5. Medlemsstaterna får besluta
 att inte tillämpa bestämmelserna i punkterna 1 och 4 vid överhängande hot om
 skada.
 Artikel 25
 Möjlighet till
 rättslig prövning
 1. Medlemsstaterna ska se till
 att de personer som avses i artikel 24.1 har möjlighet att få den behöriga
 myndighetens beslut, agerande eller underlåtelse att agera enligt denna förordning
 prövade i processrättsligt eller materiellt hänseende i domstol eller av något
 annat oberoende och opartiskt offentligt organ.
 2. Denna förordning ska inte
 påverka tillämpningen av bestämmelser i nationell lagstiftning som reglerar
 möjligheten till domstolsprövning och enligt vilka alla möjligheter till
 administrativ prövning ska vara uttömda innan en rättslig prövning kan komma i
 fråga.
 Avdelning vi – Slutbestämmelser
 Artikel 26
 Utövande av delegering
 1. Befogenheterna att anta
 delegerade akter ges till kommissionen på de villkor som fastställs i denna
 artikel.
 2. Befogenheterna att anta de
 delegerade akter som anges i artiklarna 5, 9, 10 och 15 ska ges kommissionen
 tills vidare från och med dagen då denna förordning träder i kraft.
 3. Delegeringen av de
 befogenheter som avses i punkt 2 får återkallas när som helst av
 Europaparlamentet eller rådet. Beslutet om återkallande medför att delegeringen
 av de befogenheter som anges i beslutet upphör. Beslutet ska träda i kraft
 dagen efter det att beslutet har offentliggjorts i Europeiska unionens
 officiella tidning eller på en senare dag som anges i beslutet. Beslutet
 ska inte påverka sådana delegerade akter som redan har trätt i kraft.
 4. När kommissionen antar en
 delegerad akt ska kommissionen samtidigt överlämna den till Europaparlamentet
 och rådet.
 5. En delegerad akt som antas
 enligt punkt 2 ska träda i kraft endast om det inte har inkommit
 invändningar från Europaparlamentet eller rådet inom två månader från att akten
 anmäldes till Europaparlamentet och rådet eller om Europaparlamentet och rådet
 innan denna period löper ut underrättar kommissionen om att de inte kommer att
 lämna invändningar. Perioden ska förlängas med två månader på initiativ av
 Europaparlamentet eller rådet.
 Artikel 27
 Kommittéförfarande
 1. Kommissionen ska biträdas av
 en kommitté. Denna ska vara en kommitté enligt det som anges i förordning (EG)
 nr 182/2011.
 2. När det hänvisas till denna
 punkt ska artikel 5 förordning (EG) nr 182/2011 tillämpas.
 Artikel 28
 Övergångsbestämmelser
 1. En förteckning över farliga
 material ska upprättas för alla fartyg senast fem år efter att denna förordning
 har trätt i kraft.
 2. Innan den europeiska
 förteckningen offentliggörs får medlemsstaterna auktorisera återvinning av
 fartyg vid anläggningar belägna utanför unionen efter granskning av att
 fartygsåtervinningsanläggningen uppfyller kraven enligt artikel 12, på
 grundval av uppgifter som inlämnats av fartygsägaren eller
 fartygsåtervinningsanläggningen eller som erhållits på annat sätt.
 Artikel 29
 Ändring av förordning (EG) nr 1013/2006
 I artikel 1.3 i förordning (EG)
 nr 1013/2006 ska följande punkt läggas till:
 ”i) Fartyg
 som omfattas av förordning (EG) nr XX [infoga förordningens
 fullständiga rubrik](*).
 ________________
 (*) EUT L [...],
 [...], s. [...].”
 Artikel 30
 Översyn
 Kommissionen ska se över denna förordning
 senast två år från dagen då Hongkongkonventionen träder i kraft. Vid översynen
 ska övervägas införlivande av de anläggningar som parterna i
 Hongkongkonventionen har auktoriserat i den europeiska förteckningen över
 fartygsåtervinningsanläggning i syfte att undvika överlappande arbete och
 administrativ börda.
 Artikel 31
 Denna förordning träder i kraft den
 trehundrasextiofemte dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska
 unionens officiella tidning.
 Denna förordning är till alla delar
 bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
 Utfärdat i Bryssel den
 På Europaparlamentets vägnar På
 rådets vägnar
 Ordförande Ordförande
 BILAGA I
 INNEHÅLLET I FÖRTECKNINGEN ÖVER FARLIGA MATERIAL
 1. Material som innehåller
 asbest.
 2. Ozonnedbrytande ämnen:
 kontrollerade ämnen som definieras i artikel 1.4 i Montrealprotokollet om
 ämnen som bryter ned ozonskiktet, förtecknade i bilagorna A, B, C eller E
 till det protokoll som är i kraft när denna bilaga tillämpas eller tolkas.
 Ozonnedbrytande ämnen som kan finnas ombord på fartyget omfattar men är inte
 begränsade till
 ·
 halon 1211,
 ·
 bromklordifluormetan, halon 1301,
 bromtrifluormetan, halon 2402, 1,2-dibrom-1,1,2,2-tetrafluoretan (också känt
 som halon 114B2),
 ·
 CFC-11, triklorfluormetan, CFC-12,
 diklordifluormetan, CFC-113, 1,1,2-triklor-1,2,2-trifluoretan,
 ·
 CFC-114, 1,2-diklor-1,1,2,2-tetrafluoretan,
 CFC-115, klorpentafluoretan.
 3. Material som innehåller
 polyklorerade bifenyler (PCB).
 4. Påväxthindrande föreningar
 (antifouling) och system reglerade enligt bilaga I till den
 internationella konventionen om kontroll av skadliga antifoulingsystem på
 fartyg (AFS-konventionen).
 5. Material som innehåller
 perfluoroktansulfonsyra (PFOS) och dess derivat.
 6. Kadmium och
 kadmiumföreningar.
 7. Hexavalent krom och
 hexavalenta kromföreningar.
 8. Bly och blyföreningar.
 9. Kvicksilver och
 kvicksilverföreningar.
 10. Polybromerade bifenyler (PBB).
 11. Polybromerade difenyletrar
 (PBDE).
 12. Polyklorerade naftalener (mer
 än tre kloratomer).
 13. Radioaktiva ämnen.
 14. Vissa kortkedjade klorerade
 paraffiner (alkaner, C10-C13, klor).
 15. Bromerade flamskyddsmedel
 (HBCDD).
 BILAGA II
 FORMULÄR FÖR RAPPORTERING AV PLANERAD START AV FARTYGSÅTERVINNING
 Anläggningen ................................ (fartygsåtervinningsanläggningens
 namn)
 belägen i .........................................
 (fartygsåtervinningsanläggningens fullständiga adress)
 som är upptagen i den europeiska förteckning som inrättats
 enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr XXXX av den .... om
 fartygsåtervinning, och auktoriserad att genomföra fartygsåtervinning enligt
 bemyndigande av regeringen i
 ................................ (auktoriseringsplats)
 av ................................ (den behöriga myndighetens fullständiga
 beteckning)
 den (dd.mm.åååå)............................................ (utfärdandedatum)
 rapporterar härmed att
 fartygsåtervinningsanläggningen i alla hänseenden är klar att inleda
 återvinning av
 fartyget............................................................ (IMO-nummer).
 Intyg om att fartyget är
 återvinningsklart utfärdat enligt bestämmelserna i Europaparlamentets och
 rådets förordning (EU) nr XXXX av den ... om återvinning av fartyg enligt
 bemyndigande av regeringen i
 ................................ (statens fullständiga namn)
 av ................................
 (fullständig beteckning för den person eller organisation som är auktoriserad
 enligt förordning (EU) nr XXXX)
 den (dd.mm.åååå)............................................ (utfärdandedatum) bifogas.
 Underskrift.............
 BILAGA III
 FORMULÄR FÖR UTLÅTANDE OM AVSLUTAD FARTYGSÅTERVINNING
 Detta dokument är ett utlåtande om avslutad återvinning av
 ...................................... (det namn som gällde för
 fartyget när det mottogs till återvinning/vid avregistreringspunkten)
 Uppgifter om fartyget vid mottagning till
 återvinning
 Registreringsnummer eller signalbokstäver ||
 Registreringshamn ||
 Bruttotonnage ||
 IMO-nummer ||
 Fartygsägarens namn och adress ||
 IMO-registrerat ID-nummer för fartygsägaren ||
 IMO-företagsidentifieringsnummer ||
 Konstruktionsdatum ||
 HÄRMED INTYGAS FÖLJANDE:
 Återvinning av
 fartyget har genomförts enligt fartygsåtervinningsplanen och Europaparlamentets
 och rådets förordning (EU) nr XXXX av den .... om fartygsåtervinning vid
 .................. (den auktoriserade
 fartygsåtervinningsanläggningens namn och belägenhet)
 och återvinningen av fartyget slutfördes den (dd.mm.åååå) ............................................................
 (slutförandedatum)
 Utfärdat i ................................(plats
 där intyget om slutförande har utfärdats) den (dd.mm.åååå) ..................(utfärdandedatum)
 (underskrift
 av fartygsåtervinningsanläggningens ägare eller en företrädare som agerar för ägarens del)
 BILAGA IV
 FORMULÄR FÖR INVENTERINGSCERTIFIKAT
 (officiell stämpel) (stat)
 Utfärdat enligt bestämmelserna i Europaparlamentets
 och rådets förordning (EU) nr XXXX av den ... om återvinning av fartyg
 (nedan kallad förordningen)
 enligt
 bemyndigande av regeringen i
 .....................................................................(statens
 fullständiga beteckning)
 av
 ..............................(person eller organisation som är bemyndigad enligt förordningen)
 Uppgifter om fartyget
 Fartygets namn ||
 Registreringsnummer eller signalbokstäver ||
 Registreringshamn ||
 Bruttotonnage ||
 IMO-nummer ||
 Fartygsägarens namn och adress ||
 IMO-registrerat ID-nummer för fartygsägaren ||
 IMO-företagsidentifieringsnummer ||
 Konstruktionsdatum ||
 Uppgifter om del I i förteckningen över farliga
 material
 Del I av förteckningen över
 ID-/verifieringsnummer för farliga material: ...................................................................
 HÄRMED INTYGAS ATT
 1. fartyget har besiktigats
 enligt artikel 8 i förordningen,
 2. besiktningen visar att
 del I i förteckningen över farliga material till fullo uppfyller de
 tillämpliga krav som gäller enligt förordningen.
 Datum för
 slutförande av den besiktning som detta intyg grundar sig
 på:..................................................................(dd.mm.åååå)
 Detta intyg
 gäller fram till .......................................(dd.mm.åååå)
 Utfärdat i:....................................(plats
 där intyget utfärdas)
 (dd.mm.åååå)............... ...........................................
 (datum för utfärdande) (underskrift av tillbörligen
 auktoriserad tjänsteman som utfärdar intyget)
 (myndighetens sigill eller stämpel enligt det som
 är lämpligt)
 PÅSKRIFT FÖR FÖRLÄNGNING AV GILTIGHETEN FÖR ETT
 CERTIFIKAT SOM ÄR I KRAFT MINDRE ÄN FEM ÅR[27]
 Fartyget uppfyller relevanta
 bestämmelser i förordningen och detta certifikat ska i
 enlighet med artikel 10 i förordningen godtas
 som giltigt fram till den (dd.mm.åååå) .........
 Underskrift:..................................................... (underskrift av tillbörligen auktoriserad
 tjänsteman)
 Plats:
 Datum: den (dd.mm.åååå)
 (myndighetens
 sigill eller stämpel enligt det som är lämpligt)
 PÅSKRIFT NÄR BESIKTNING FÖR FÖRNYANDE AV CERTIFIKAT
 HAR GENOMFÖRTS[28]
 Fartyget uppfyller relevanta
 bestämmelser i förordningen och detta certifikat ska i
 enlighet med artikel 10 i förordningen godtas
 som giltigt fram till den
 (dd.mm.åååå)..................................................
 Underskrift:..................................................... (underskrift av tillbörligen auktoriserad
 tjänsteman)
 Plats:
 Datum: den (dd.mm.åååå)
 (myndighetens
 sigill eller stämpel enligt det som är lämpligt)
 PÅSKRIFT FÖR FÖRLÄNGNING AV CERTIFIKATETS GILTIGHET
 TILL DESS ATT FARTYGET ANLÖPER HAMNEN FÖR BESIKTNING ELLER FÖR EN ÖVERGÅNGSTID [29]
 Detta certifikat ska i enlighet med artikel 10
 i förordningen godtas som giltigt fram till den (dd.mm.åååå):................................
 Underskrift: ................................
 (underskrift av tillbörligen auktoriserad tjänsteman)
 Plats:...................................................................................................................................................
 Datum: den
 (dd.mm.åååå)....................................................................................................................
 (myndighetens sigill
 eller stämpel enligt det som är lämpligt)
 PÅSKRIFT FÖR TILLÄGGSBESIKTNING [30]
 Vid tilläggsbesiktning enligt
 artikel 8 i förordningen har konstaterats att fartyget uppfyller de
 relevanta bestämmelserna i förordningen.
 Underskrift: ................................
 (underskrift av tillbörligen auktoriserad tjänsteman)
 Plats:...................................................................................................................................................
 Datum: den (dd.mm.åååå)....................................................................................................................
 (myndighetens
 sigill eller stämpel enligt det som är lämpligt)
 BILAGA V
 FORMULÄR FÖR INTYG OM ATT ETT FARTYG ÄR ÅTERVINNINGSKLART
 (officiell stämpel) (stat)
 Utfärdat enligt bestämmelserna i Europaparlamentets
 och rådets förordning (EU) nr XXXX av den ............... om återvinning av fartyg
 (nedan kallad förordningen) enligt bemyndigande av regeringen i
 ......................................................................................(statens
 fullständiga beteckning)
 av
 ......................................................................................(person eller organisation som är
 bemyndigad enligt förordningen)
 Uppgifter om fartyget
 Fartygets namn ||
 Registreringsnummer eller signalbokstäver ||
 Registreringshamn ||
 Bruttotonnage ||
 IMO-nummer ||
 Fartygsägarens namn och adress ||
 IMO-registrerat ID-nummer för fartygsägaren ||
 IMO-företagsidentifieringsnummer ||
 Konstruktionsdatum ||
 Uppgifter för
 fartygsåtervinningsanläggningar
 Fartygsåtervinningsanläggningens namn ||
 Återvinningsföretagets unika ID-nummer[31] ||
 Fullständig adress ||
 Datum då dokumentet om efterlevnad av förordningen löper ut ||
 Uppgifter om förteckningen över farliga material
 Identifierings-/verifieringsnummer
 för förteckningen över farliga material:.............
 Uppgifter för fartygsåtervinningsplanen
 Identifierings-/verifieringsnummer för
 fartygsåtervinningsplanen:......................
 Anmärkning: Fartygets återvinningsplan enligt
 artikel 7 i förordningen är en central del av intyget om att fartyget är
 återvinningsklart och måste alltid åtfölja detta intyg.
 HÄRMED INTYGAS ATT
 1. fartyget har besiktigats
 enligt artikel 8 i förordningen,
 2. fartyget har en giltig
 förteckning över farliga material enligt artikel 5 i förordningen,
 3. fartygets återvinningsplan,
 enligt det som krävs i artikel 7 i
 förordningen, korrekt återger informationen i den förteckning över farliga
 material enligt det som krävs i artikel 5 i förordningen och innehåller
 information om inrättandet, upprätthållandet och övervakningen av kriterierna
 för safe-for-entry och safe-for-hot work,
 4. den
 fartygsåtervinningsanläggning där detta fartyg ska återvinnas finns upptagen i
 den europeiska förteckningen enligt artikel 16 i förordningen.
 Detta intyg gäller fram till
 (dd.mm.åååå)..................................... (datum)
 Utfärdat i:...............................................................(plats där intyget utfärdas)
 (dd.mm.åååå) ............................................................
 (datum för
 utfärdande) (underskrift av tillbörligen auktoriserad tjänsteman som utfärdar
 intyget)
 (myndighetens sigill eller stämpel enligt det som är
 lämpligt)
 PÅSKRIFT FÖR FÖRLÄNGNING AV CERTIFIKATETS GILTIGHET
 TILL DESS ATT FARTYGET ANLÖPER FARTYGSÅTERVINNINGSANLÄGGNINGENS HAMN ELLER FÖR
 EN ÖVERGÅNGSPERIOD [32]
 Certifikatet ska enligt artikel 8
 i förordningen godtas som giltigt för en enskild direktresa
 från hamnen i
 ...............................
 till hamnen i...................................
 Underskrift: ................................
 (underskrift av tillbörligen auktoriserad tjänsteman)
 Plats:...................................................................................................................................................
 Datum: den (dd.mm.åååå)....................................................................................................................
 (myndighetens sigill eller stämpel enligt det som är
 lämpligt)
 BILAGA VI
 FORMULÄR FÖR IDENTIFIERING AV FARTYGSÅTERVINNINGSANLÄGGNINGEN
 Identifieringsuppgifter
 för fartygsåtervinningsanläggningen
 Fartygsåtervinningsanläggningens namn ||
 Återvinningsföretagets unika ID-nummer ||
 Fartygsåtervinningsanläggningens fullständiga adress ||
 Primär kontaktperson ||
 Telefon ||
 E-postadress ||
 Återvinningsföretagets namn, adress och kontaktuppgifter ||
 Arbetsspråk ||
 [1] Europaparlamentets och rådets förordning (EG)
 nr 1013/2006 av den 14 juni 2006 om transport av avfall.
 [2] 2009 demonterades mer än 90 % av EU-flaggade fartyg
 utanför OECD, oftast i Sydasien.
 [3] Vikten på ett skrotfärdigt fartyg uttrycks ofta som ton
 lätt deplacement (ldt) som är vikten utan last, bränsle, ballast osv. och som
 ungefär motsvarar fartygets stålvikt.
 [4] Beslut VII/26 rörande miljövänlig förvaltning av
 fartygsdemontering, antaget av den sjunde partskonferensen för
 Baselkonventionen.
 [5] Se beslut VIII/11 http://archive.basel.int/meetings/cop/cop8/docs/16eREISSUED.pdf.
 [6] Beslut OEWG-VII/12 om miljövänlig förvaltning av
 fartygsdemontering.
 [7] Se beslut OEWG VII/12 OEWG VII/12 http://archive.basel.int/meetings/oewg/oewg7/docs/21e.pdf.
 [8] Inlaga från Europeiska unionen och dess medlemsstater
 finns på http://archive.basel.int/ships/oewg-vii12-comments/comments/eu.doc
 [9] Beslut X/ AA rörande miljövänlig förvaltning av
 fartygsdemontering, antaget av den tionde partskonferensen för
 Baselkonventionen.
 [10] Meddelande KOM(2008) 767 slutlig av den 19 november
 2008 om en EU-strategi för bättre nedmontering av fartyg och motsvarande
 konsekvensbedömning i ett arbetsdokument från kommissionens avdelningar
 SEK(2008) 2846.
 [11] Europaparlamentets och rådets förordning (EG)
 nr 1013/2006 av den 14 juni 2006 om transport av avfall.
 [12] http://ec.europa.eu/environment/waste/ships/index.htm
 [13] http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//TEXT+TA+P6-TA-2009-0195+0+DOC+XML+V0//SV
 [14] http://eescopinions.eesc.europa.eu/EESCopinionDocument.aspx?identifier=ces\nat\nat425\ces877-2009_ac.doc&language=SV
 [15] http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/envir/110626.pdf
 [16] EUT L 190, 12.7.2006, s. 1.
 [17] Ändring till Baselkonventionen (den s.k. ändringen om
 förbud) antogs genom beslut III/1 av parterna i Baselkonventionen.
 [18] EUT L 312, 22.11.2008, s. 3.
 [19] EUT L 55, 28.2.2011, s. 13.
 [20] EGT 196, 16.8.1967, s. 1.
 [21] EUT L 353, 31.12.2008, s. 1.
 [22] EUT L 131, 28.5.2009, s. 11.
 [23] EUT L 255, 30.9.2005, s. 22.
 [24] EGT L 243, 24.9.1996, s. 31.
 [25] EUT L 286, 31.10.2009, s. 1.
 [26] EUT L 223, 25.8.2010, s. 29.
 [27] Denna sida av påskriften vid besiktningen ska reproduceras
 och bifogas intyget, om administrationen anser att så krävs.
 [28] Denna sida av påskriften vid besiktningen ska reproduceras
 och bifogas intyget, om administrationen anser att så krävs.
 [29] Denna sida av påskriften vid besiktningen ska reproduceras
 och bifogas intyget, om administrationen anser att så krävs.
 [30] Denna sida av påskriften vid besiktningen ska reproduceras
 och bifogas intyget, om administrationen anser att så krävs.
 [31] Identifieringsnummer enligt den europeiska förteckningen.
 [32] Denna sida
 av påskriften ska
 reproduceras och bifogas intyget om
 administrationen anser att
 så krävs.


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 28.9.2013
 MT
 Il-Ġurnal Uffiċjali tal-Unjoni Ewropea
 C 284/4
 Rikors ippreżentat fit-2 ta’ Awwissu 2013 — KO-Invest vs UASI — Kraft Foods Schweiz (Milkoshake For Active People)
 (Kawża T-399/13)
 2013/C 284/05
 Lingwa tar-rikors: il-Pollakk
 Partijiet
 Rikorrenti: KO-Invest Sp. z o.o. (Łódź, il-Polonja) (rappreżentant: R. Rumpel, radca prawny)
 Konvenut: L-Uffiċċju għall-Armonizzazzjoni fis-Suq Intern (Trade marks u Disinni)
 Parti oħra quddiem il-Bord tal-Appell: Kraft Foods Schweiz Holding GmbH (Zug, l-Isvizzera)
 Talbiet
 —
 tannulla d-deċiżjoni tar-Raba’ Bord tal-Appell tal-Uffiċċju għall-Armonizzazzjoni fis-Suq Intern (Trade marks u Disinni) tas-27 ta’ Mejju 2013 (Każ R 720/2012-4) sa fejn tirrifjuta l-applikazzjoni għar-reġistrazzjoni ta’ “Milkoshake For Active People” bħala trade mark Komunitarja għal prodotti fil-klassijiet 5, 29, 30 u 32;
 —
 tibdel id-deċiżjoni kkontestata billi tirreġistra t-trade mark għall-prodotti kollha msemmija fl-applikazzjoni;
 —
 tikkundanna lill-UASI għall-ispejjeż.
 Motivi u argumenti prinċipali
 Applikanti għat-trade mark Komunitarja: ir-rikorrenti
 Trade mark Komunitarja kkonċernata: trade mark figurattiva bl-element verbali “Milkoshake For Active People”, għal prodotti fil-klassijiet 5, 29, 30 u 32
 Proprjetarju tat-trade mark jew tas-sinjal invokat insostenn tal-oppożizzjoni: il-parti l-oħra fil-proċedimenti quddiem il-Bord tal-Appell
 Trade mark jew sinjal invokat: it-trade marks Komunitarji Nri 31 369 u 31 344, ir-reġistrazzjoni internazzjonali Nru 163 135 u t-trade mark magħrufa sew “MILKA” għal prodotti fil-klassijiet 5, 29, 30 u 32.
 Deċiżjoni tad-Diviżjoni tal-Oppożizzjoni: oppożizzjoni milqugħa
 Deċiżjoni tal-Bord tal-Appell: appell miċħud
 Motivi invokati: ksur tal-Artikolu 8(1)(b) tar-Regolament Nru 207/2009 (1).
 (1) Regolament tal-Kunsill (KE) Nru 207/2009, tas-26 ta’ Frar 2009, dwar it-trade mark Komunitarja (ĠU L 78, p. 1).