text:
 Avis juridique important
 |
 22001A0320(01)
 Memorandum of Understanding between the European Community and the Democratic Socialist Republic of Sri Lanka on arrangements in the area of market access for textile and clothing products initialled in Brussels on 5 December 2000 - Agreed Minute - Declaration
 Official Journal L 080 , 20/03/2001 P. 0012 - 0020
 Memorandum of Understandingbetween the European Community and the Democratic Socialist Republic of Sri Lanka on arrangements in the area of market access for textile and clothing products initialled in Brussels on 5 December 20001. Delegations of the European Community and the Democratic Socialist Republic of Sri Lanka met on 10 October and 22 November 2000 with a view to discuss improvements in access to the respective markets of both Parties for textile and clothing products.2. The Democratic Socialist Republic of Sri Lanka agrees:1. To bind its tariffs on textiles and clothing at the rates shown in Column 1 of Annex 1 by making an appropriate notification to this effect to the World Trade Organisation. Sri Lanka agrees to consult with the European Community prior to making the notification.2. Where the applied rates as shown in Column 2 are lower than the rates of import duty shown in Column 1 of Annex 1 Sri Lanka undertakes not to apply any rates higher than the rates shown in Column 2 on imports into Sri Lanka from the European Community.3. Where the applied rates as shown in Column 2 are higher than the rates of import duty shown in Column 1 Sri Lanka agrees to reduce those rates to the bound rates set out in Column 1.3. The European Community agrees that following confirmation by Sri Lanka to the Community that the notification provided for in Point 2.1 has been effected and the provisions of paragraphs 2.2 and 2.3 have been implemented by Sri Lanka, the European Community will suspend the application of the quantitative restrictions currently in force in respect of imports of textile and clothing products from Sri Lanka (being those in respect of Categories 6, 7, 8 and 21).4. The Parties agree that the European Community retains the right to reapply the quota regime at the level applicable for the year in question in the event that Sri Lanka fails to fulfil any of the obligations contained in Points 2 and 6 of this Agreement. The European Community agrees to consult with Sri Lanka pursuant to Point 7 before exercising this right.5. Without prejudice to Point 4 the Parties agree that the products set out in Annex 2 will be subject to all the procedures provided for under the double-checking system set out in Articles 18 to 24 of Annex III to Council Regulation (EEC) No 3030/93. The double-checking system will be introduced following confirmation by Sri Lanka to the Community that the notification provided for in Point 2.1 has been effected. The Parties agree to keep the products subject to the double-checking system under review and may propose changes to it following consultations pursuant to Point 7.6. The Parties agree to refrain from adopting any non-tariff measures that could hinder trade in textile and clothing products. In this context the Parties agree that quantitative limits will not be introduced on the products referred to in Point 3 except in the event that the European Community exercises the right to reapply the quota regime pursuant to Point 4.7. The Parties agree that the balance of the present Agreement, forming a package of mutual concessions freely extended between the Parties, depends on the full and faithful implementation of all the terms of this Memorandum of Understanding. As a result the Parties agreed to consult periodically in order to ensure the proper implementation of this Memorandum of Understanding. In addition, the Parties agree to consult following the request of either Party concerning any aspect of this Memorandum of Understanding.In the event that the European Community seeks to exercise the right contained in Point 4 the European Community will provide Sri Lanka with details of any alleged failure in writing. Consultations with a view to remedying the failure in question will be held within 30 days of such a written request unless the Parties agree otherwise. In the event that the Parties cannot agree on appropriate remedial action within 30 days from the start of the consultations the European Community will have the right to proceed under Point 4.8. The Parties agree to cooperate fully in respect of any notifications that may be necessary to the World Trade Organisation or any of its bodies. Any such notifications will be made jointly by the Parties unless they agree otherwise.9. The Parties agree that this Memorandum of Understanding is without prejudice to the possibility of seeking mutual concessions concerning market access from other trading partners in the sector.10. The Parties agree that this Memorandum of Understanding is without prejudice to their rights to invoke the WTO Dispute Settlement Understanding.11. All Agreed Minutes and Declarations annexed to this Memorandum of Understanding shall form an integral part of it.12. The Parties agree that this Agreement in the form of a Memorandum of Understanding shall enter into force on the first day of the month following the day on which the Parties have notified each other that the internal procedures necessary to this end have been completed. In the meantime, it shall be applied provisionally on conditions of reciprocity.ANNEX 1>TABLE>ANNEX 2Products subject to the double-checking system:Categories 4, 5, 6, 7 and 26Agreed MinuteIn the context of the Agreement in the form of a Memorandum of Understanding on trade in textile and clothing products between the European Community and the Democratic Socialist Republic of Sri Lanka initialled in Brussels on 5 December 2000 and more particularly with reference to Point 6 thereof the Parties recorded their understanding that non-tariff barriers related to all forms of hindrance to trade in the sector, include but are not limited to matters such as:- any additional duties on the import or sale of products of EU origin in excess of the custom duties set out in the Agreement, or any other taxes of equivalent effect, which are higher than any such duties or taxes imposed on the production or sale of equivalent domestic goods;- technical regulations or standards, or conformity assessment or certification rules, procedures or practices going beyond the purposes for which they are required;- any formal or informal minimum import price requirement, or other customs valuation rules, procedures or practices giving rise to barriers to trade;- rules, procedures or practices for pre-shipment inspection that are discriminatory, non-transparent, excessively lengthy or the imposition of customs controls for the clearance of goods on shipments that have been the subject of pre-shipment inspection;- excessively burdensome, costly or arbitrary rules, procedures or practices concerning the certification of the origin of products or requiring direct shipment of goods from the country of origin to the country of destination;- any non-automatic or discretionary licensing requirements, or any automatic licensing rules, procedures or practices imposing disproportionate burdens or having restrictive effects on imports;- requirements or practices concerning marking, labelling, the description or composition of the product or the description of the manufacturing of products which, either in their formulation or in their application, are in any form discriminatory as compared with domestic products;- unduly long customs clearance delays or excessively burdensome, excessive or costly customs procedures, including inspection requirements, which have an unnecessary restrictive effect on imports;- subsidies causing injury to the EU textiles and clothing industry.DeclarationIn the context of the Agreement in the form of a Memorandum of Understanding on trade in textile and clothing products between the European Community and the Democratic Socialist Republic of Sri Lanka and the Agreed Minute thereto initialled in Brussels on 5 December and more particularly with reference to the possible reintroduction of quotas in the event of a failure by Sri Lanka to fulfil the obligations referred to in Point 6 the Parties declare that the commitments made concerning non-tariff barriers are bilateral commitments entered into between the parties independently of any multilateral commitments also applicable to the Parties. In consequence the Parties agree that the application of these provisions is of a purely bilateral nature. The Parties further agree that these bilateral commitments are not intended to go beyond their multilateral commitments or place them under higher standards or obligations than the level of commitments they have entered into in a multilateral context.


type: wikipedia

text:
WWF (World Wide Fund for Nature) on vuonna 1961 perustettu kansainvälinen ympäristöjärjestö. WWF:n pyrkimyksenä on pysäyttää ympäristön tilan huononeminen ja rakentaa tulevaisuutta, jossa ihmiskunta elää sopusoinnussa luonnon kanssa.
 Aluksi WWF keskittyi suojelemaan uhanalaisia eläinlajeja kuten tiikereitä ja jääkarhuja, mutta 1980-luvulta lähtien se on panostanut enemmän maailmanlaajuisten ympäristöongelmien ratkaisemiseen. WWF pyrkii vaikuttamaan ympäristölainsäädännön kehittämiseen eri maissa ja kansainvälisten sopimusten tekemiseen, esimerkiksi päästöjen rajoittamiseen.
 WWF:n kansainvälinen puheenjohtaja on ollut vuodesta 2010 ecuadorilainen Yolanda Kakabadse, jonka edeltäjä oli Emeka Anyaoku. Suomen WWF:n pääsihteeri on vuodesta 2009 lähtien ollut Liisa Rohweder.
 Historia
 Alkuvaiheet
 WWF:n historia alkaa vuodesta 1960, jolloin eläintieteilijä Julian Huxleyn artikkeli julkaistiin englantilaisessa The Observer -lehdessä. Artikkeli käsitteli Huxleyn Afrikan-matkaa ja sitä mitä hän siellä oli nähnyt ja kokenut. Eniten Huxleytä huolestuttivat nykyisen Tansanian ja Zimbabwen alueet, jotka aikaisemmin olivat kuhisseet elämää. Yksi artikkelin lukijoista oli englantilainen liikemies Victor Stolan, joka kirjoittaessaan Huxleylle ehdotti varojen keräämistä Afrikan luonnonsuojeluun. Myös ornitologi Peter Scottin ja lintuharrastaja Guy Mountfortin mielissä oli herännyt sama ajatus.
 Vuonna 1961 Scott, Mountfort ja luonnonsuojeluneuvoston puheenjohtaja Max Nicholson kokoontuivat Lontoossa ja luonnostelivat ehdotuksen ”luonnon punaisen ristin” perustamisesta. He ehdottivat, että järjestön rahat käytettäisiin maailmanlaajuisiin luonnonsuojeluhankkeisiin, ja järjestö sai nimekseen World Wildlife Fund (WWF). WWF perustettiin elvyttämään ja auttamaan jo sukupuuttoon kuolemassa olevia kasvi- ja eläinlajeja sekä parantamaan luontoa keräämällä varoja luonnonsuojeluun. Järjestön logon inspiroi Lontoon eläintarhan uusi asukas, isopanda nimeltä Chi-Chi. Peter Scott suunnitteli WWF:n kuuluisan pandalogon Gerald Wattersonin luonnosten pohjalta.
 Ensimmäiset WWF:n varat saatiin lahjoituksina ja ensimmäinen toimisto perustettiin Sveitsin Morgesiin. Yksi ensimmäisistä WWF:n tekemistä lahjoituksista luonnon hyväksi oli tiehöylän ja ruohonleikkurin lahjoittaminen kenialaiselle Masai Maran luonnonpuistolle.
 WWF aloittaa toimintansa
 11 kuukauden jälkeen siitä, kun Victor Stolan oli ehdottanut WWF:n perustamista, allekirjoitettiin Morgesin manifesto (ohjelmajulistus) ja WWF aloitti toimintansa Sveitsistä käsin. Kolmen ensimmäisen toimintavuotensa aikana WWF:n onnistui kerätä ja lahjoittaa lähes kaksi miljoonaa dollaria suojeluprojekteihin. Suurimman osan lahjoittajista muodostivat yksityishenkilöt, jotka olivat lähteneet liikkeelle villieläinten ahdingosta kertoneiden artikkeleiden innoittamina. WWF:n onnistui herättää toiminnallaan luonnonsuojelun merkitys monen länsimaalaisen ihmisen ajatusmaailmassa. Ensimmäisiä avustuskohteita olivat Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto (IUCN) ja Galápagossaarten luonnon suojelemiseksi perustettu Charles Darwin Foundation. Doñanan kansallispuiston luominen Espanjaan oli myös yksi WWF:n suurprojekteista.
 Vuonna 1970 perustettiin WWF:n 1001-rahasto silloisen puheenjohtajan, Hollannin prinssi Bernhardin aloitteesta. Rahasto sai nimensä siitä, että 1001 lahjoittajaa lahjoittivat kukin 10 000 dollaria rahastoon.
 1970-luvulla WWF käynnisti ensimmäisen sademetsäkampanjansa, jonka tuotto meni sademetsien muuttamiseksi suojelualueiksi. Vuonna 1972 käynnistettiin Projekti Tiikeri, ja vuonna 1976 WWF aloitti mertensuojelukampanjan ”The Seas Must Live”, joka määritteli muun muassa suojelualueita valaille, delfiineille ja merikilpikonnille. Vuosikymmenen lopussa aloitettiin ”Pelastakaa sarvikuonot”, jonka tuotto meni sarvikuonojen salametsästämisen lopettamiseksi. WWF oli mukana perustamassa CITES-sopimusta, jonka tarkoituksena oli estää uhanalaisten kasvien ja eläinten salakuljettaminen ja kauppaaminen.
 1980-luvun alkuun mennessä WWF:n kannattajien joukko noussut miljoonaan. WWF osallistui yhdessä ICUN:n ja YK:n ympäristöohjelman (UNEP) kanssa laatimaan Maailman luonnonsuojelun strategiaksi kutsuttua asiakirjaa. Sen tavoitteena oli toimia ohjenuorana ja siinä luonnosteltiin keinoja, joilla saatettaisiin luoda maailma, jossa kasvien, eläinten ja ihmisten olisi hyvä elää yhdessä. 1980-luvulla käynnistyi myös toiminta, jolla köyhien maiden velkoja muunnetaan luonnonsuojeluun ohjatuiksi varoiksi. Näin on saatu rahoitettua suojeluhankkeita muun muassa Filippiineillä, Sambiassa ja Boliviassa. WWF:n huomattua että nimi ”World Wildlife Fund” ei täysin vastannut toiminnan laajuutta, nimi vaihdettiin vuonna 1986 muotoon ”World Wide Fund For Nature”. Vanhaa nimeä jäivät käyttämään vain Yhdysvallat ja Kanada.
 Yksi 1990-luvun suurimpia tapahtumia oli YK:n vuoden 1992 Rion ympäristökokous, jossa WWF oli mukana taivuttelemassa maailman hallituksia allekirjoittamaan maailman luonnon monimuotoisuutta ja ilmastonmuutosta käsittelevät sopimukset ja valvomaan, että sopimuksia noudatettaisiin tehokkaasti. Myös Forests Stewardship Councilin (FSC) perustaminen vuonna 1993 on WWF:n aikaansaannosta. Samana vuonna WWF:n uudeksi kansainväliseksi johtajaksi tuli Claude Martin. Samana vuonna valmistui myös suojelutyön uudelleenarviointi, jossa päädyttiin keskittämään toiminta metsien, sisävesien, rannikoiden ja merten suojeluun. Vuonna 1997 WWF oli mukana laatimassa Kioton sopimusta kasvihuonepäästöjen vähentämiseksi ja ilmastonmuutoksen pysäyttämiseksi. Vuonna 1998 WWF julkaisi ensimmäisen katsauksen ihmisen vaikutuksesta maapallon ekosysteemiin eli ”Living Planet” -raportin.
 Painopistealueet
 WWF keskittyy työssään painopistealueisiin.
 Merien ja sisävesien suojelu
 Mertensuojelussa tavoitteena on rehevöitymiskehityksen hidastaminen, öljyonnettomuuksien ehkäisy, eläinlajien suojelu sekä suojelualueiden perustaminen.
 Sisävesien suojelussa edistetään kosteikkojen, jokien ja järvien luonnon monimuotoisuutta. Suomen WWF:n tavoitteena on vähentää Itämeren rehevöitymistä ja suojella uhanalaisia lajeja, kuten kiljuhanhia ja Malawijärven kirjoahvenia.
 Uhanalaisten avainlajien suojelu
 WWF:n mukaan lukuisia lajeja uhkaa elinympäristöjen tuhoutuminen, laiton kauppa, salametsästys sekä ympäristömyrkyt. Suomen uhanalaisia lajeja ovat esimerkiksi saimaannorppa ja ahma, ulkomaisia muun muassa isopanda ja valaat.
 Metsien suojelu
 1970-luvulla käynnistetty projekti sademetsien suojelemiseksi on tuottanut tulosta, sillä monista keskisen Afrikan, Kaakkois-Aasian ja Latinalaisen Amerikan sademetsäalueista tehtiin suojelualueita. Myös mertensuojelukampanja sekä projekti tiikerien hyväksi ovat onnistuneet, sillä tiikerikanta on noussut kahdesta tuhannesta neljään tuhanteen. Myös CITES-sopimus on ollut ansiokas, sillä vuonna 2000 TRAFFICin ansiosta jäi miljardien dollareiden arvosta laittomasti pyydystettyjä villieläimiä ja uhanalaisia kasveja. Myös Boliviassa, Sambiassa ja Filippiineillä rahoitetut suojeluhankkeet ovat WWF:n aikaansaannoksia. Rion ympäristökokous kenties herätti maailman päättäjät ja liike-elämän johtajat tunnustamaan maailmaa uhkaavan ympäristökriisin. Kioton sopimuksenkin voimaansaattaminen on jatkunut sen perustamisesta (1997) lähtien.
 Ilmastonmuutoksen ehkäisy
 Lokakuussa 2008 WWF ilmoitti arviostaan, jonka mukaan ilmasto lämpenee IPCC:n vuoden 2007 ennusteita nopeammin. WWF vaatii EU:lta ainakin 30 prosentin päästöjen vähennyksen välillä 1990–2020. Nämä vähennykset vaadittiin EU:n sisällä. Lisäksi kehitysmaita tulisi tukea päästöjen vähentämiseen.
 WWF:n pääjohtajan James P. Leapen mukaan Suomi torjui ilmastonmuutosta lepsusti vuonna 2007. WWF selvityksen mukaan Suomi voi säästää ja tuottaa uusiutuvilla keinoilla 2,7-kertaisesti energiaa rakenteilla olevan ydinvoimalan kapasiteettiin verrattuna. Leape vastustaa ydinvoimaa sen riskien ja onnettomuusvaaran vuoksi. Leapen mukaan ydinvoimaa ei tarvita siirtymäratkaisuna, koska on jo olemassa teknologiaa, joka parantaa energiatehokkuutta.
 Kestävän kehityksen edistäminen
 WWF:n tavoite on fossiilisesta energiasta ja ydinenergiasta luopuminen ja tehokas uusien uusiutuvan energian muotojen edistäminen. Järjestön mielestä se on mahdollista ja välttämätöntä ympäristön kannalta kestävän, turvallisen ja rauhanomaisen turvallisuuden takaamiseksi.
 Vuoden luontokirja
 WWF on järjestänyt Vuoden Luontokirja -kilpailun vuodesta 1978.
 Kritiikki
 WWF on kunnioitettu järjestö, mutta jotkut kokevat sen toiminnan liian konservatiiviseksi ja lempeäksi. WWF tekee paljon yhteistyötä eri yhtiöiden, kuten Stora Enson, kanssa. Tämä on herättänyt epäilyjä siitä, kuinka vapaasti WWF voi toimia, vaikka yhtiöt eivät suoraan sitä painostaisikaan. Esimerkiksi vuonna 2003 alkanut eri luonnonsuojeluliittojen työ Lapin porometsien puolesta on johtanut osittaiseen moratorioon eli metsähakkuiden kieltoon, jonka WWF on hyväksynyt ja todennut Lapin työn tulleen tehdyksi. Samaan aikaan Greenpeace ja Suomen luonnonsuojeluliitto ovat ilmaisseet toimenpiteiden tulosten jääneen liian laihoiksi.
 Suomen WWF julkaisi vuonna 2012 päivitetyn version Kuluttajan kalaoppaasta. Tämän seurauksena järjestö sai runsaasti kritiikkiä kalastajilta. WWF:n mukaan kalaoppaan suosituksilla pyritään siihen, että vaarantuneiden ja uhanalaisten kalalajien kannat vahvistuisivat siinä määrin, että kalastusta voisi tulevaisuudessa jatkaa kestävällä pohjalla. Itämeren kalastajien näkemyksen mukaan suositukset tekevät ammattimaisesta rannikkokalastuksesta taloudellisesti mahdotonta ja ohjaavat kulutusta tuontikaloihin. Kalastajat kokevat myös, että WWF haluaa säästää kalat hylkeiden ja merimetsojen ruuaksi. Myös Ruotsissa kalastajat kritisoivat WWF:n suosituksia.
 Lokakuussa 2019 Suomen WWF käytti kuvamanipuloitua valokuvaa uutiskuvana edistääkseen kouluille ja koululaisille suunnattua päivätyökeräyskampanjaansa.
 Lähteet
 Aiheesta muualla
 Suomenkielinen WWF-sivusto
 Kansainvälinen WWF-sivusto
 Panda.org
 Seulonnan keskeiset artikkelit


text:
1665 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
 Lietuvoje
 Gimtadieniai
 Nedatuota
 Jurgis Oginskis, kunigaikštis, Žemaičių seniūnas, LDK didysis etmonas (m. 1709 m.).
 Kazimieras Dominikas Oginskis, Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės (LDK) karinis ir politinis veikėjas (m. 1733 m.).
 Mirtys
 Gegužės 17 d. – Jurgis Bialozoras, Smolensko ir Vilniaus vyskupas, Abiejų Tautų Respublikos valstybės pareigūnas (g. 1622 m.).
 Pasaulyje
 Gimtadieniai
 Kovo 21 d. – Chosė Benitas de Čurigera, žymiausias ispanų baroko architektas, skulptorius (m. 1725 m.).
 Mirtys
 Sausio 12 d. – Pjeras Ferma, prancūzų matematikas mėgėjas (g. 1601 m.).
 Rugsėjo 17 d. – Pilypas IV, Ispanijos karalius 1621-1665 m., Ispanijos Nyderlandų suverenas, Portugalijos karalius iki 1640 m. Jo mirties vakarą Ispanijos imperija buvo istoriniame zenite ir užėmė 3 milijardus akrų (g. 1605 m.).
 Lapkričio 19 d. – Nikola Pusenas, prancūzų tapytojas. Vienas žymiausių prancūzų klasicistų (g. 1594 m.).
 Nuorodos
 1665 m.


text:
Mariner 10 oli Marineri programmi viimane kosmoseaparaat, mis startis 3. novembril 1973. (Plaanis olnud Mariner 11 ja Mariner 12 viidi üle Voyageri programmi ja said nimeks Voyager 1 ja Voyager 2.)
 Mariner 10 lõppsiht oli Merkuur. Ta kasutas esimesena oma lennutrajektoori muutmiseks Veenuse gravitatsioonitõmmet. Lähisultravioletset filtrit kasutades tegi ta esimesed selged ülesvõtted Veenuse pilvedest ning tegi teisi Veenuse atmosfääri uuringuid.
 Merkuurist möödus Mariner 10 kuuekuuliste intervallidega kolm korda (29. märts 1974, 21. september 1974, 16. märts 1975). Möödalendudel kaardistas ta 45% protsenti planeedi pinnast. Merkuuri aeglase pöörlemise tõttu jäi teine pool planeedist iga kord pimedusse.
 Viited
 Kosmoseaparaadid
 Marineri programm
 NASA kosmosesondid
 Merkuuri missioonid
 Veenuse missioonid
 1973
 de:Mariner#Mariner 10


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 1.12.2012
 EL
 Επίσημη Εφημερίδα της Ευρωπαϊκής Ένωσης
 L 331/52
 ΑΠΌΦΑΣΗ αριθ. 1/2012 ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΉΣ ΕΜΠΟΡΊΟΥ ΚΑΙ ΑΕΙΦΌΡΟΥ ΑΝΆΠΤΥΞΗΣ ΕΕ–ΚΟΡΈΑΣ
 της 27ης Ιουνίου 2012
 για την έγκριση των κανόνων λειτουργίας του φόρουμ της κοινωνίας των πολιτών, όπως απαιτείται από το άρθρο 13.13 της συμφωνίας ελεύθερων συναλλαγών μεταξύ της Ευρωπαϊκής Ένωσης και των κρατών μελών της, αφενός, και της Δημοκρατίας της Κορέας, αφετέρου
 (2012/741/ΕΕ)
 Η ΕΠΙΤΡΟΠΗ ΕΜΠΟΡΙΟΥ ΚΑΙ ΑΕΙΦΟΡΟΥ ΑΝΑΠΤΥΞΗΣ,
 Έχοντας υπόψη τη συμφωνία ελεύθερων συναλλαγών μεταξύ της Ευρωπαϊκής Ένωσης και των κρατών μελών της, αφενός, και της Δημοκρατίας της Κορέας, αφετέρου, που υπογράφηκε στις Βρυξέλλες στις 6 Οκτωβρίου 2010 (στο εξής «συμφωνία»), και ιδίως το άρθρο 13.13,
 Εκτιμώντας τα ακόλουθα:
 (1)
 Το άρθρο 13.13 της συμφωνίας προβλέπει ότι τα μέλη της (των) συμβουλευτικής(-ών) εθνικής(-ών) ομάδας(-ων) από κάθε συμβαλλόμενο μέρος συνεδριάζουν στο φόρουμ της κοινωνίας των πολιτών.
 (2)
 Η σύνθεση του φόρουμ της κοινωνίας των πολιτών εξασφαλίζει την ισόρροπη εκπροσώπηση των μελών των εθνικών συμβουλευτικών ομάδων.
 (3)
 Τα συμβαλλόμενα μέρη συμφωνούν με απόφαση της επιτροπής εμπορίου και αειφόρου ανάπτυξης σχετικά με τη λειτουργία του φόρουμ της κοινωνίας των πολιτών το αργότερο ένα έτος μετά την έναρξη ισχύος της παρούσας συμφωνίας,
 ΕΞΕΔΩΣΕ ΤΗΝ ΠΑΡΟΥΣΑ ΑΠΟΦΑΣΗ:
 Άρθρο 1
 Θεσπίζονται κανόνες λειτουργίας του φόρουμ της κοινωνίας των πολιτών, όπως ορίζονται στο παράρτημα της παρούσας απόφασης.
 Άρθρο 2
 Η παρούσα απόφαση αρχίζει να ισχύει την ημέρα της έκδοσής της.
 Βρυξέλλες, 27 Ιουνίου 2012.
 Για την Επιτροπή Εμπορίου και Αειφόρου Ανάπτυξης
 Συμπρόεδρος της Επιτροπής Εμπορίου και Αειφόρου Ανάπτυξης της Δημοκρατίας της Κορέας
 Kyungduck AN
 Sanghoon KIM
 Συμπρόεδρος της Επιτροπής Εμπορίου και Αειφόρου Ανάπτυξης της Ευρωπαϊκής Ένωσης
 Peter THOMPSON
 ΠΑΡΑΡΤΗΜΑ
 ΚΑΝΟΝΕΣ ΛΕΙΤΟΥΡΓΙΑΣ ΤΟΥ ΦΟΡΟΥΜ ΤΗΣ ΚΟΙΝΩΝΙΑΣ ΤΩΝ ΠΟΛΙΤΩΝ
 Άρθρο 1
 Το φόρουμ της κοινωνίας των πολιτών θα απαρτίζεται από 12 μέλη της εθνικής συμβουλευτικής ομάδας της ΕΕ και 12 μέλη των εθνικών συμβουλευτικών ομάδων της Κορέας, τα οποία ορίζονται από τις ίδιες τις εθνικές συμβουλευτικές ομάδες. Τα μέλη μπορούν να συνοδεύεται από τεχνικούς συμβούλους. Στους εκπροσώπους του φόρουμ της κοινωνίας των πολιτών από κάθε συμβαλλόμενο μέρος περιλαμβάνονται τουλάχιστον 3 εκπρόσωποι επιχειρηματικών οργανώσεων, συνδικαλιστικών οργανώσεων και περιβαλλοντικών μη κυβερνητικών οργανώσεων αντίστοιχα.
 Άρθρο 2
 Το φόρουμ της κοινωνίας των πολιτών της ΕΕ έχει έναν συμπρόεδρο της ΕΕ και έναν συμπρόεδρο της Κορέας. Οι συμπρόεδροι θα οριστούν από την εθνική συμβουλευτική ομάδα της ΕΕ και από την (τις) εθνική(-ές) συμβουλευτική(-ές) ομάδα(-ες) της Κορέας, αντίστοιχα, μεταξύ των συμμετεχόντων τους στο φόρουμ της κοινωνίας των πολιτών.
 Οι συμπρόεδροι θα καταρτίζουν την ημερήσια διάταξη των συνεδριάσεων του φόρουμ της κοινωνίας των πολιτών με βάση αιτήματα των αντίστοιχων εθνικών τους συμβουλευτικών ομάδων. Επιπλέον, η ημερήσια διάταξη περιλαμβάνει τα ακόλουθα τακτικά θέματα:
 α)
 Πληροφορίες από τα συμβαλλόμενα μέρη σχετικά με την εφαρμογή του κεφαλαίου για το εμπόριο και την αειφόρο ανάπτυξη·
 β)
 Εκθέσεις από τις διαβουλεύσεις που διεξάγονται βάσει του άρθρου 13.14 και από τις εργασίες που πραγματοποιήθηκαν από την ομάδα εμπειρογνωμόνων βάσει του άρθρου 13.15.
 Άρθρο 3
 Το φόρουμ της κοινωνίας των πολιτών συνέρχεται τουλάχιστον μία φορά τον χρόνο, εκ περιτροπής, στις Βρυξέλλες και τη Σεούλ, εκτός εάν έχει συμφωνηθεί διαφορετικά από τα συμβαλλόμενα μέρη. Έκτακτη σύσκεψη μπορεί να πραγματοποιείται κατόπιν αίτησης μιας από τις εθνικές συμβουλευτικές ομάδες.


type: other

text:
Problematika zákonných (legálnych) vecných bremien - epravo.sk
 ID: 4624upozornenie pre užívateľov
 Cieľom tohto článku je vo veľmi koncíznej a zjednodušenej myšlienkovej a obsahovej konštrukcii prezentovať analýzu základných východiskových postulátov právnej úpravy zákonných (legálnych) vecných bremien (ďalej len „ZVB“), osobitne vo vzťahu k ZVB regulovaným zákonom č. 351/2011 Z. z. o elektronických komunikáciách (ďalej len „ZoEK“).
 „Podstata zákonných (legálnych) vecných bremien spočíva v tom, že ide o verejnoprávne obmedzenie vlastníckeho práva, teda vymedzenie obsahu vlastníckeho práva prostredníctvom predpisu verejného práva.“ [1]. ZVB sú inštitútmi sui generis, ktorým nemožno priznať povahu súkromnoprávnych opatrení, nakoľko ide o obmedzenia vlastníckeho práva vo verejnom záujme a v zmysle verejnoprávnych predpisov [2].
 V kontexte uniformnej judikatúry Najvyššieho súdu SR [3] možno medzi esenciálne znaky ZVB zaradiť skutočnosť, že:
 vznikajú priamo zo zákona (účinnosťou zákona alebo na základe inej právnej skutočnosti) alebo rozhodnutím príslušného orgánu (právoplatnosťou rozhodnutia), v nevyhnutnom rozsahu, vo verejnom záujme a za náhradu;
 toto obmedzenie vlastníckeho práva je výrazom prevahy verejného záujmu nad záujmom jednotlivca bez toho, aby bolo toto zasahovanie podmienené súhlasom zo strany dotknutého vlastníka;
 môžu byť zriadené výlučne in rem, t. j. sú spojené vždy s vlastníctvom určitej nehnuteľnosti;
 obsahom práva zodpovedajúcemu vecnému bremenu je určitá nepretržitá alebo opakovaná činnosť;
 ich režim sa vždy riadi podľa predpisov, ktoré boli platné ku dňu ich vzniku (napriek zásade lex posterior derogat legi priori platí, že zostávajú ustanovenia predchádzajúcich zákonov upravujúce zákonné vecné bremená prostredníctvom spätného odkazu stále aplikovateľné;
 práva zodpovedajúce ZVB sa do katastra nehnuteľností zapisujú záznamom, ktorý má deklaratórne účinky a evidenčný význam [4];
 zanikajú v dôsledku rozhodnutia príslušného orgánu, zo zákona (vtedy, ak sú splnené skutočnosti predpokladané v hypotéze príslušnej právnej normy) alebo v dôsledku trvalej zmeny predmetu vecného bremena alebo zmeny pomerov.
 Elementárny právny rámec ZVB sa nachádza v § 128 ods. 1 a 2 a troch lomených §§ 151n až 151p Občianskeho zákonníka (ďalej len „OZ“).Táto generálna právna úprava má svoj normatívny základ v čl. 20 ods. 4 Ústavy SR, v zmysle ktorého platí, že: „nútené obmedzenie vlastníckeho práva je možné iba v nevyhnutnej miere a vo verejnom záujme, a to na základe zákona a za primeranú náhradu.“ Tento základný právny rámec následne dopĺňa relatívne široké portfólio osobitných noriem verejného práva, ktoré upravujú režim ZVB s akcentom na povahu a predmet toho-ktorého ZVB. Vzťah právnej úpravy OZ k osobitným právnym normám regulujúcim ZVB je založený na princípe subsidiarity, ktorý vychádza z rímskej maximy lex specialis derogat legi generali, t. j. v prípade, že špeciálne predpisy neregulujú určité otázky vôbec alebo len čiastočne, riadi sa ich režim v týchto neupravených otázkach všeobecnou občianskoprávnou úpravou [5].
 V ďalšej časti zameriame našu pozornosť na problematiku ZVB podľa ZoEK.
 Subjekty ZVB podľa ZoEK
 Subjektmi ZVB podľa ZoEK sú povinný a oprávnený. Povinným z vecného bremena je vždy vlastník zaťaženej nehnuteľnosti. Oprávneným z vecného bremena je vždy podnik (každá osoba podľa § 5 ods. 1 ZoEK, ktorá si splnila oznamovacie povinnosti podľa § 15 ZoEK voči Úradu pre reguláciu elektronických komunikácií a poštových služieb).
 Obsah ZVB podľa ZoEK
 Obsahom ZVB podľa ZoEK je právo podniku v nevyhnutnom rozsahu a vo verejnom záujme (§ 66 ods. 1 ZoEK):
 „zriaďovať a prevádzkovať verejné siete a stavať ich vedenia na cudzej nehnuteľnosti,
 vykonávať nevyhnutné úpravy pôdy a jej porastu, najmä odstraňovať a okliesňovať stromy a iné porasty ohrozujúce bezpečnosť a spoľahlivosť vedenia, ak to po predchádzajúcej výzve neurobil vlastník alebo užívateľ pozemku.“
 Okamih vzniku ZVB podľa ZoEK
 ZoEK neupravuje okamih vzniku ZVB podľa § 66 ods. 1 ods. a) ZoEK. Mohlo by byť preto sporné, kedy skutočne dochádza k ich vzniku. Do úvahy pripadajú nasledovné alternatívy:
 deň účinnosti ZoEK (§ 81 ZoEK);
 deň zápisu ZVB do katastra nehnuteľností (§ 66 ods. 2 ZoEK);
 deň právoplatnosti územného rozhodnutia o umiestnení verejnej siete (§ 39a Stavebného poriadku);
 deň uplynutia 15-dňového upovedomenia povinného z vecného bremena o začatí výkonu práva zodpovedajúceho ZVB (§ 66 ods. 3 ZoEK);
 deň skutočného zriadenia predmetu ZVB.
 Z vyššie uvedených možností sa prikláňame k záveru, že za deň vzniku ZVB podľa ZoEK možno považovať len deň účinnosti ZoEK, nakoľko ZVB predstavujú zákonné práva podniku, ktoré môže podnik kedykoľvek počas účinnosti ZoEK uplatniť za predpokladu, že sú kumulatívne splnené dve zákonné podmienky (nevyhnutný rozsah obmedzenia a existencia verejného záujmu podľa § 66 ods. 6 ZoEK). Práva zo ZVB sa nepremlčujú, a preto povinný z vecného bremena ani nemôže eventuálne v konaní o zdržaní sa výkonu práva zodpovedajúceho ZVB premlčanie namietať, čo je imanentným rozdielom v porovnaní so zmluvnými vecnými bremenami [6].
 Deň zápisu ZVB do katastra nehnuteľností vylučujeme vzhľadom na (len) evidenčný charakter záznamu, ktorý nemá vplyv na vznik, zmenu a zánik práv k nehnuteľnostiam. Deň právoplatnosti územného rozhodnutia zase s poukazom na aplikovateľnú súdnu prax [7] preto, že v prípade tohto ZVB v územnom konaní platí, pred vydaním rozhodnutia o umiestnení stavby vedenia verejnej siete musí byť podnik (ak nie je vlastníkom pozemku alebo nemá súhlas vlastníka pozemku) oprávnený z vecného bremena k cudziemu pozemku, na ktorom má byť vedenie postavené.
 Náhrada za zriadenie ZVB podľa ZoEK
 Za zriadenie ZVB má povinný z vecného bremena podľa okolnosti toho-ktorého prípadu nárok na:
 jednorazovú náhradu za obmedzenie využívania nehnuteľností podľa § 66 ods. 4 ZoEK, ktorý sa prekluduje v kombinovanej subjektívnej jednoročnej a objektívnej trojročnej lehote;
 jednorazovú náhradu za nútené obmedzenie užívania nehnuteľnosti podľa § 66 ods. 5 ZoEK, ktorý sa prekluduje rovnako ako nárok podľa § 66 ods. 4 ZoEK vyššie.
 Zánik ZVB podľa ZoEK
 K zániku ZVB podľa ZoEK môže dôjsť:
 rozhodnutím súdu (§ 151p ods. 3 OZ) v prípade, ak povinný z vecného bremena podá žalobu na zrušenie ZVB, t. j. z dôvodov vzniku hrubého nepomeru medzi ZVB a výhodou oprávneného v dôsledku zmeny pomerov. OZ ani ZoEK v tejto súvislosti však neuvádzajú kritériá, na základe ktorých by bolo možné usudzovať, kedy ide o hrubý nepomer medzi ZVB a výhodou oprávneného a ponecháva riešenie tejto otázky na diskrečnej úvahe súdu [8]. Z judikatúry však vyplýva, že za zmenu pomerov sa nepovažuje napr. (i) samotná skutočnosť, že došlo k zmene vlastníckeho práva k nehnuteľnosti, na ktorú sa viaže vecné bremeno, a to ani vtedy, keď sa nový vlastník ocitol v horšej situácii než v dobe prevodu [9] alebo (ii) skutočnosť, že hrubý nepomer medzi ZVB a výhodou oprávneného existoval už pred zmenou pomerov [10].
 zo zákona (§ 151p ods. 2 OZ) v prípade, ak nastanú také trvalé zmeny, že vec už nemôže slúžiť potrebám oprávnenej osoby alebo prospešnejšiemu užívaniu jej nehnuteľnosti. Trvalou zmenou sa vo svetle judikatúry rozumie najmä zmena týkajúca sa veci, s ktorou je ZVB spojené a ktorej dôsledkom je objektívna nemožnosť oprávneného svoje práva zo ZVB vykonávať, a to buď celkom, alebo za účelom, na ktorý bolo zriadené [11].
 Iné prostriedky právnej ochrany
 Medzi iné prostriedky právnej ochrany proti ZVB podľa ZoEK možno vo všeobecnosti zaradiť:
 podanie negatórnej (zdržovacej) žaloby podľa § 126 ods. 1 OZ (napr. pokiaľ oprávnený z vecného bremena vykonáva právo zodpovedajúce ZVB vo väčšom rozsahu, než je oprávnený na základe ZVB, svojvoľne tým toto vecné bremene rozširuje, a preto sa môže povinný z vecného bremena brániť negatórnou žalobou.
 podanie určovacej žaloby podľa § 137 ods. 3 Civilného sporového poriadku (napr. pokiaľ sa povinný z vecného bremena domnieva, že vecné bremeno platne nevzniklo alebo že na zriadení ZVB nie je daný verejný záujem, tak sa môže na súde domáhať určenia neexistencie práva zodpovedajúceho ZVB.
 podanie správnej žaloby na preskúmanie záznamu v katastri nehnuteľnosti podľa § 6 Správneho súdneho poriadku (napr. v prípade, ak návrh na vykonanie zápisu ZVB nebol spôsobilý na vykonanie záznamu) [12].
 V prípade záujmu o poskytnutie komplexnejších informácií, kontaktuje prosím našu advokátsku kanceláriu.
 JUDr. Adrián Fedor,
 [1] uznesenie Ústavného súdu SR zo dňa 17. 10. 2018, sp. zn. II. ÚS 500/2018.
 [2] pozri napr. rozhodnutie Najvyššieho súdu SR, sp. zn. R 39/2006.
 [3] pozri napr. rozhodnutia Najvyššieho súdu SR sp. zn. 4Cdo/89/2008 zo dňa 21.12.2009; sp. zn. 7Cdo/26/2014 zo dňa 24.03.2015 alebo sp. zn. 3Cdo/49/2014 zo dňa 14.04.2016.
 [4] pozri napr. rozhodnutie Najvyššieho súdu SR, sp. zn. 8 Sžo 408/2009 alebo rozhodnutie Ústavného súdu SR, sp. zn. I. ÚS 62/00.
 [5] nález Ústavného súdu ČR, sp. zn. PL ÚS 25/04 zo dňa 25.01.2005.
 [6] pozri napr. rozsudok Najvyššieho súdu ČR, sp. zn. 22 Cdo 431/2006; R 60/2008.
 [7] pozri napr. rozsudok Krajského súdu v Banskej Bystrici, sp. zn. 17Co/119/2018 zo dňa 15.08.2018.
 [8] pozri bližšie rozsudok Najvyššieho súdu ČR, sp. zn. 22 Cdo 1665/99 zo dňa 25.01.2001.
 [9] pozri bližšie rozsudok Najvyššieho súdu ČR, sp. zn. 22 Cdo 1624/2002 zo dňa 01.10.2002.
 [10] pozri bližšie rozsudok Najvyššieho súdu ČR, sp. zn. 22 Cdo 1665/99; obdobne aj uznesenie Najvyššieho súdu SR, sp. zn. 4 Cdo 291/2009 zo dňa 22.02.2011.
 [11] pozri bližšie rozsudok Krajského súdu v Českých Budějoviciach, sp. zn. 25 Co 733/2007.
 [12] pozri bližšie uznesenie Najvyššieho súdu SR, sp. zn. 2Sžr/141/2016 zo dňa 25.10.2018; obdobne aj uznesenie NS SR, sp. zn. 1Sžr/13/2012 zo dňa 18.07.2012.


type: legislation

text:
 Svarīgs juridisks paziņojums
 |
 52007PC0596
 Priekšlikums Padomes lēmums par Kopienas nostāju attiecībā uz priekšlikumu grozīt Muitas konvenciju par starptautiskajiem preču pārvadājumiem, izmantojot TIR karneti (1975. gada TIR konvencija) /* COM/2007/0596 galīgā redakcija - ACC 2007/0208 */
 [pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 15.10.2007COM(2007) 596 galīgā redakcija2007/0208 (ACC)PriekšlikumsPADOMES LĒMUMSpar Kopienas nostāju attiecībā uz priekšlikumu grozīt Muitas konvenciju par starptautiskajiem preču pārvadājumiem, izmantojot TIR karneti (1975. gada TIR konvencija)(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTSPRIEKšLIKUMA KONTEKSTS |110 | Priekšlikuma pamatojums un mērķi Eiropas Ekonomikas kopienas vārdā ar Padomes Regulu (EEK) Nr. 2112/78 tika apstiprināta 1975. gada 14. novembra Ženēvas Muitas konvencija par starptautiskajiem preču pārvadājumiem, izmantojot TIR karneti (TIR konvencija). Konvencija Kopienā stājās spēkā 1983. gada 20. jūnijā. Lēmuma priekšlikuma mērķis ir ieviest grozījumus TIR konvencijas 8. pielikuma 13. pantā. Šie grozījumi skar finanšu nosacījumus attiecībā uz TIR izpildvaldes un ANO Eiropas Ekonomikas komisijas TIR sekretariāta darbību. |120 | Vispārīgais konteksts TIR konvenciju administrē Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisija (UNECE) Ženēvā, un konvencijas ietvaros ir izveidota muitas tranzīta procedūra preču starptautiskiem pārvadājumiem pa autoceļiem. Saskaņā ar Konvencijas nosacījumiem preces, kurām piemēro muitas un nodokļu atlikšanas nosacījumus, ļauts transportēt pāri starptautiskām robežām ar minimālu muitas iestāžu iesaistīšanos pārvietošanas procesā. TIR sistēma sekmē starptautiskās tirdzniecības attīstību, jo tiek samazināti ierasti kavējošie faktori preču pārvadāšanā. Ar šādas sistēmas palīdzību iespējami būtiski transportēšanas izmaksu ietaupījumi, jo tiek samazināta dīkstāve tranzīta procesā. Vissvarīgākā sistēmas priekšrocība ir tā, ka TIR konvencija, pateicoties starptautiskai garantiju ķēdei, nodrošina nepieciešamo garantiju salīdzinoši vienkāršu pieejamību. Pēdējo mēnešu laikā publiskā un privātā sektora partnerība, ko izveidoja muitas iestādes un galvotājas apvienības, bijusi spiesta reaģēt uz būtiskām TIR sistēmas problēmām — konkrēti — attiecībā uz TIR izpildvaldes un TIR sekretariāta finansēšanu. Lai stiprinātu TIR sistēmu un publiskā un privātā sektora partnerību, abas partnerības puses pieņēma lēmumu veikt nepieciešamās darbības, lai grozītu TIR konvenciju, aizstājot jēdzienu „nodeva” ar jēdzienu „summa”, kā arī lai precīzi aprakstītu minētās summas noteikšanas kārtību. Līdztekus minētajam ir nepieciešams izstrādāt procedurālu nolīgumu starp UNECE un IRU (Starptautisko autopārvadātāju savienību). Ar minētajām darbībām tiks nodrošināta UNECE un TIR izpildstruktūru finansēšanas sistēmas caurskatāmība. |139 | Spēkā esošie noteikumi priekšlikuma jomā Priekšlikuma darbības jomā nav spēkā esošu noteikumu. |140 | Atbilstība pārējiem ES politikas virzieniem un mērķiem Lēmuma priekšlikums atbilst kopīgajai tirdzniecības un transporta politikai. TIR sistēma, ar kuru sekmē preču transportēšanu pa autoceļiem, nodrošina preču transportēšanu sešdesmit sešu konvencijas līgumslēdzēju valstu teritorijā ar minimālu muitas iestāžu iesaistīšanos un, pateicoties starptautiskai garantiju ķēdei, tā arī nodrošina nepieciešamo garantiju salīdzinoši vienkāršu pieejamību. Ar TIR konvenciju panāktā vienkāršošana atbilst pārskatītajai Lisabonas stratēģijai. |APSPRIEšANāS AR IEINTERESēTAJāM PERSONāM UN IETEKMES NOVēRTēJUMS |Apspriešanās ar ieinteresētajām personām |211 | Apspriešanās metodes, galvenās mērķnozares un vispārīgs respondentu raksturojums Priekšlikums tika apspriests Starptautiskajā autopārvadātāju savienībā un ar visām TIR konvencijas līgumslēdzēju valstu galvotāju apvienībām un valstu muitas iestādēm. Apspriedes notika Muitas kodeksa komitejas sanāksmes laikā un darba grupā par muitas jautājumiem, kas skar transportu. |212 | Atbilžu kopsavilkums un tas, kā tās ņemtas vērā Labvēlīgs atzinums. |Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana |229 | Neatkarīgu ekspertu atzinums nebija vajadzīgs. |230 | Ietekmes novērtējums TIR izpildvaldes un TIR sekretariāta finansēšanas nosacījumi ir skaidri jādefinē TIR konvencijā. Pieņemot grozījumus, tiks saglabāts TIR sistēmas ilgtspējīgums un būs iespējama TIR struktūru ilgstoša pastāvēšana. |PRIEKšLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI |305 | Ierosināto pasākumu kopsavilkums Grozījumi skar konvencijas 8. pielikuma 13. panta terminoloģiju, aizstājot jēdzienu „nodeva” ar jēdzienu „summa”. Vēl tiek ierosināts skaidri aprakstīt, kā izveido un īsteno aprēķināšanas kārtību summai no katras TIR karnetes. |310 | Juridiskais pamats Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 133. pants un 300. panta 2. punkts. |329 | Subsidiaritātes princips Priekšlikums ir Kopienas ekskluzīvā kompetencē. Tāpēc subsidiaritātes principu nepiemēro. |Proporcionalitātes princips Priekšlikums ir saskaņā ar proporcionalitātes principu šādu iemeslu dēļ. |331 | Priekšlikums atbilst proporcionalitātes principam. Ar to tiek ieviesti grozījumi starptautiskā nolīgumā, ar kuru tiek ievērots proporcionalitātes princips. |332 | Ar priekšlikumu prasa grozīt terminus TIR konvencijas 8. pielikuma 13. pantā. Šo grozījumu mērķis ir skaidri definēt TIR struktūru finansēšanas mehānismu un turpmāko sadarbību starp publiskajiem un privātajiem partneriem šajā ziņā. |Juridisko instrumentu izvēle |341 | Ierosinātais juridiskais instruments: lēmums. |342 | Citi instrumenti nebūtu piemēroti šāda iemesla dēļ. Parasti starptautiskus nolīgumus un šādu nolīgumu grozījumus Kopienas tiesiskajā kartībā iestrādā, pieņemot lēmumu. |IETEKME UZ BUDžETU |409 | Priekšlikums neietekmē Kopienas budžetu. |1. 2007/0208 (ACC)PriekšlikumsPADOMES LĒMUMSpar Kopienas nostāju attiecībā uz priekšlikumu grozīt Muitas konvenciju par starptautiskajiem preču pārvadājumiem, izmantojot TIR karneti (1975. gada TIR konvencija)EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 133. pantu saistībā ar 300. panta 2. punktu,tā kā:(1) Eiropas Ekonomikas Kopienas vārdā ar Padomes 1978. gada 25. jūlija Regulu (EEK) Nr. 2112/78[1] tika apstiprināta 1975. gada 14. novembra Ženēvas Muitas konvencija par starptautiskajiem preču pārvadājumiem, izmantojot TIR karneti (TIR konvencija), un tā Kopienā stājās spēkā 1983. gada 20. jūnijā[2].(2) TIR konvencijas administratīvā komiteja 2007. gada janvārī pieņēma lēmumu, ka publiskā un privātā sektora partnerības ietvaros efektīvas sadarbības labad TIR konvencijā nepieciešams izdarīt grozījumus, lai izveidotu caurskatāmu UNECE sekretariāta un TIR izpildvaldes finansēšanas sistēmu. Šie grozījumi skar valodnieciskas izmaiņas, kā arī sniedz skaidru aprakstu par aprēķināšanas kārtību summai no katras TIR karnetes.(3) Visas dalībvalstis ir sniegušas labvēlīgu viedokli par grozījumu priekšlikumu. Projekts, kuru ierosinājusi TIR konvencijas administratīvā komiteja, jau ir apspriests Muitas kodeksa komitejā un ir guvis sākotnēju apstiprinājumu.(4) Ir jāpieņem Kopienas nostāja attiecībā uz ierosinātajiem grozījumiem,IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.1. pantsKopienas nostāja administratīvās komitejas darba ietvaros tiks balstīta uz grozījumu projektu šā dokumenta pielikumā.[...]. pantsŠis lēmums ir adresēts dalībvalstīm.Briselē, [...]Padomes vārdā —priekšsēdētājsPIELIKUMSAizstāt konvencijas 8. pielikuma 13. panta 1. punkta pašreizējo redakciju ar šādu tekstu:„1. Līdz brīdim, kad tiek atrasti citi finansēšanas avoti, TIR izpildvaldes un TIR sekretariāta darbību finansē no summas, ko šim mērķim piešķir no katras TIR karnetes, kuru izdod starptautiskā organizācija, kas minēta konvencijas 6. pantā. Šo summu apstiprina administratīvā komiteja.”Papildināt konvencijas redakciju ar paskaidrojošu piezīmi:„8.13.1.-3. Summa1. punktā minēto summu nosaka, pamatojoties uz: a) TIR izpildvaldes un TIR sekretariāta budžeta un izmaksu plānu, ko apstiprinājusi administratīvā komiteja, un b) prognozēto TIR karnešu skaitu, kuras paredzēts izdot saskaņā ar starptautiskās organizācijas aplēsēm.”Aizstāt konvencijas 8. pielikuma 13. panta 2. punktu ar šādu tekstu:„2. Administratīva komiteja apstiprina TIR izpildvaldes un TIR sekretariāta darbības finansēšanas īstenošanas kārtību.”Papildināt konvencijas redakciju ar paskaidrojošu piezīmi:„8.13.2. Pēc apspriedēm ar starptautisko organizāciju, kas minēta 6. pantā, 2. punktā minētajai kārtībai ir jābūt iekļautai nolīgumā starp UNECE, kurai ir pilnvaras un kura rīkojas konvencijas līgumslēdzēju pušu vārdā, un starptautisko organizāciju, kas minēta 6. pantā. Nolīgumu apstiprina administratīvā komiteja.”[1] OV L 252, 14.09.1978.[2] OV L 31, 2.2.1983., 13. lpp.


text:
 Avis juridique important
 |
 51997PC0357
 Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) kansanvallan ja oikeusvaltion sekä ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamisen kehittämisestä ja lujittamisesta /* KOM/97/0357 lopull. - SYN 97/0191 */
 Virallinen lehti nro C 282 , 18/09/1997 s. 0014
 Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) kansanvallan ja oikeusvaltion sekä ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamisen kehittämisestä ja lujittamisesta (97/C 282/11) KOM(97) 357 lopull. - 97/0191(SYN) (Komission esittämä 24 päivänä heinäkuuta 1997)EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 130 w artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,toimii perustamissopimuksen 189 c artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti,sekä katsoo, ettäEuroopan unioni pitää arvossa yleisinä oikeusperiaatteina perusoikeuksia, sellaisina kuin ne taataan ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyssä, Roomassa 4 päivänä marraskuuta 1950 allekirjoitetussa Euroopan yleissopimuksessa ja sellaisina kuin ne ilmenevät jäsenvaltioiden yhteisessä valtiosääntöperinteessä, kuten Euroopan unionista tehdyn sopimuksen F artiklan 2 kohdassa palautetaan mieleen,Euroopan yhteisön toiminnalla kehitysyhteistyön alalla myötävaikutetaan kansanvallan ja oikeusvaltion kehittämisen ja lujittamisen yleiseen tavoitteeseen sekä ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamisen tavoitteeseen, kuten Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 130 u artiklan 2 kohdassa määrätään,Euroopan yhteisön toimintaa ihmisoikeuksien ja kansanvallan periaatteiden edistämiseksi ohjaa ihmisoikeuksien yhtäläisyyden ja luovuttamattomuuden periaate, joka on ihmisoikeuksien suojan kansainvälisen järjestelmän kulmakivi,Euroopan yhteisön toiminta ihmisoikeuksien ja kansanvallan periaatteiden edistämiseksi perustuu ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen yleisiin periaatteisiin,kansainvälisen ihmisoikeuslainsäädännön kunnioittamista olisi pidettävä osana tässä asetuksessa tarkoitettuja ihmisoikeuksia; palauttaa mieleen vuonna 1949 Genevessä tehdyt yleissopimukset ja niiden vuoden 1977 lisäpöytäkirjan, vuonna 1951 Genevessä tehdyn pakolaisten oikeusasemaa koskeva sopimuksen ja vuoden 1948 yleissopimuksen joukkotuhontana pidettävän rikoksen ehkäisemiseksi ja rankaisemiseksi sekä muut kansainvälisen oikeuden tapanormit,neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden 28 päivänä marraskuuta 1991 antamassa päätöslauselmassa ihmisoikeuksista, kansanvallasta ja kehityksestä määritellään suuntaviivat, menettelyt ja käytännön toimintalinjat, joilla pyritään edistämään kansalaisvapauksia ja poliittisia vapauksia sekä taloudellisia ja sosiaalisia oikeuksia ihmisoikeuksien kunnioittamiseen perustuvan edustuksellisen poliittisen järjestelmän avulla,Euroopan yhteisön toiminta ihmisoikeuksien ja kansanvallan periaatteiden edistämiseksi on syntynyt myönteisestä ja rakentavasta lähestymistavasta, jonka mukaisesti ihmisoikeudet ja kansanvallan periaatteet ovat tärkeitä yhteisölle ja sen kumppaneille samoin kuin osa vuoropuhelua, josta voi syntyä niiden tosiasiallista kunnioittamista edistäviä aloitteita,tämän myönteisen lähestymistavan olisi ilmettävä kansanvaltaistumista, oikeusvaltion lujittamista sekä moniarvoisen ja kansanvaltaisen kansalaisyhteiskunnan kehittämistä tukevien toimien toteuttamisena sekä erityisesti konfliktien ehkäisyyn, rauhanponnistusten tukemiseen ja rankaisemattomuuden torjuntaan pyrkivien luottamusta lisäävien toimenpiteiden toteuttamisena,tämän vuoksi on oleellisen tärkeää, että tällä alalla eri maiden hyväksi toteutettavien myönteisten toimien tukemiseen käytettäviä rahoitusvälineitä käytetään johdonmukaisesti maantieteellisten ohjelmien kanssa ja että ne yhdennetään muihin kehityksen välineisiin vaikutuksen ja tehokkuuden lisäämiseksi,näissä toimissa olisi keskityttävä avainryhmiin, joita ovat lapset, naiset, siirtolaiset, vähemmistöt, kotiseudultaan siirretyt henkilöt, alkuperäiskansat, vangit ja kidutuksen uhrit,yhteisön tuella kansanvaltaistumiselle ja oikeusvaltion periaatteiden kunnioittamiselle yksilön perusvapauksia kunnioittavassa poliittisessa järjestelmässä myötävaikutetaan niiden tavoitteiden toteutumiseen, jotka sisältyvät yhteisön sen kumppaneiden kanssa tekemiin sopimuksiin, joiden mukaisesti ihmisoikeuksien ja kansanvallan periaatteiden kunnioittaminen on oleellinen osa sopimuspuolten suhteita,valtiot, jotka kantavat suurimman vastuun kansanvallan rakentamisesta ja ihmisoikeuksien suojasta, ovat pääasiallisia kumppaneita yhteisön toiminnassa,on tarpeen lujittaa ihmisoikeuksia, kansanvaltaa ja oikeusvaltiota koskevan yhteisön toiminnan ominaisluonnetta,tämän vuoksi on oleellisen tärkeää parantaa toiminnan laatua, vaikutusta, näkyvyyttä ja jatkuvuutta erityisesti säätämällä mahdollisuudesta aloittaa ihmisoikeuksien ja kansanvallan periaatteiden edistämistä koskevia monivuotisia ohjelmia, jotka valmisteltaisiin yhdessä kyseisen maan viranomaisten kanssa kumppanuuden hengessä kulttuurierot ja maan erityistarpeet huomioon ottaen,tehokkaan, johdonmukaisen ja näkyvän toiminnan toteuttaminen edellyttää, että ihmisoikeuksien ja kansanvallan periaatteiden edistämiseksi toteutettavien toimien ominaispiirteet otetaan huomioon ja että ne ilmenevät erityisesti joustavien, avointen ja nopeiden tämän alan toimien ja hankkeiden rahoitusta koskevien päätöksentekomenettelyjen käyttöönottona,on oleellisen tärkeää varmistaa nopea reagointikyky hätätilanteissa tai erityistilanteissa, jotta voidaan lujittaa yhteisön sitoutumisen edistää ihmisoikeuksia ja kansanvallan periaatteiden kunnioittamista uskottavuutta ja tehokkuutta maissa, joissa tällaisia tilanteita ilmenee,varainhoitoasetusta ja budjettiavoimuutta noudattaen erityisesti tukien myöntämisen ja hankkeiden arvioinnin osalta on otettava huomioon yhteisön tämän alan tuen saajien erityisluonne, erityisesti niiden toiminnan voittoa tavoittelematon luonne, niiden jäsenten, jotka ovat usein vapaaehtoisia, joskus vihamielisessä ympäristössä kohtaamat riskit ja niiden omien varojen antamat vähäiset toimintamahdollisuudet,olisi varmistettava, että ihmisoikeuksia ja kansanvallan periaatteita edistävien hankkeiden rahoitustukea koskevat päätökset tehdään puolueettomasti ja syrjimättä yhteisön tukea saavia elimiä ja tuettujen hankkeiden kohteina olevia henkilöitä tai ihmisryhmiä rodullisten, uskonnollisten, kulttuuristen, sosiaalisten tai kansallisten erojen perusteella, ja poliittiset näkökohdat eivät saa ohjata päätöksentekoa, jaolisi vahvistettava Euroopan yhteisöjen yleisestä talousarviosta rahoitetun ihmisoikeuksien ja kansanvallan periaatteiden edistämiseen myönnetyn yhteisön avun täytäntöönpanoa ja hallinnointia koskevat yksityiskohtaiset säännöt,ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:I LUKU Ihmisoikeuksien ja kansanvallan periaatteiden kunnioittamisen edistämisen yleiset tavoitteet ja suuntaviivat 1 artikla Euroopan yhteisö myötävaikuttaa tällä asetuksella vahvistettujen yleisten arviointiperusteiden mukaisesti sellaisten toimien toteuttamiseen, joilla pyritään kehittämään ja lujittamaan kansanvaltaa ja oikeusvaltiota, mukaan lukien hyvä julkishallinto, sekä ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamiseen.2 artikla Euroopan yhteisö tukee toimia, joilla pyritään erityisesti:a) edistämään ihmisoikeuksien yleismaailmallisessa julistuksessa esitettyjä taloudellisia, sosiaalisia ja sivistyksellisiä oikeuksia, ammatillinen järjestäytymisoikeus mukaan lukien, sekä kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia;b) tukemaan siirtymistä kansanvaltaan, mukaan lukien vapaiden ja säännöllisten vaalien järjestäminen; kouluttamaan tarkkailijoita ihmisoikeuksien ja vaalien valvontaan;c) edistämään tai lujittamaan oikeusvaltiota erityisesti tukemalla oikeuslaitoksen riippumattomuutta ja sen lujittamista (oikeudenkäyttö, lainrikkojien kohtelu, rikosten ehkäisy) sekä tukemalla parlamentin ja muiden kansanvaltaisesti valittujen elinten toimintaa; tukemaan institutionaalisia tai lainsäädännöllisiä uudistuksia;d) tukemaan paikallisia, kansallisia, alueellisia tai kansainvälisiä elimiä, jotka toimivat ihmisoikeuksien suojelemiseksi tai edistämiseksi, ja erityisesti oikeusasiamiehiä, "ihmisoikeussyyttäjiä" ja kansainvälisiä rikostuomioistuimia; tukemaan aloitteita, joilla pyritään perustamaan pysyvä kansainvälinen rikostuomioistuin;e) edistämään moniarvoista kansalaisyhteiskuntaa lujittamalla yhteiskunnan moniarvoisuuden varmistamiseksi tarvittavia elimiä, mukaan lukien valtiosta riippumattomat järjestöt; kansalaisyhteiskunnan kansanvallan periaatteita koskevan tiedostamisen lisäämiseen ja koulutukseen;f) edistämään tiedotusvälineiden riippumattomuutta, moniarvoisuutta ja vastuullisuutta; tukemaan ilmaisun ja lehdistön vapautta;g) tukemaan koulutusta, ammatillista koulutusta ja tiedostamisen lisäämistä ihmisoikeuksien alalla;h) edistämään yhtäläisiä mahdollisuuksia ja syrjimättömyyttä;i) edistämään hallinnon avoimuutta ja hyvää julkishallintoa sekä tukemaan korruption torjuntaa;j) tukemaan yhteiskuntarauhan palauttamiseen pyrkiviä luottamusta lisääviä toimenpiteitä ja konfliktien ehkäisemistä koskevia aloitteita; edistämään kansainvälisen ihmisoikeuslainsäädännön kunnioittamista konfliktien osapuolten keskuudessa;k) tukemaan kansallisia pyrkimyksiä tehdä ero siviilihallinnon ja armeijan tehtävien välillä; tekemään armeijaa, turvallisuusjoukkoja ja poliisivoimia sekä oikeuslaitoksen ja vankeinhoidon henkilöstöä tietoiseksi ihmisoikeuksia koskevista kysymyksistä ja antamaan niille asiaa koskevaa koulutusta; tukemaan toimenpiteitä, joilla pyritään sopeuttamaan rauhan kannalle palautetut joukot siviilielämään;l) suojaamaan ja edistämään kohderyhmien, erityisesti lasten, naisten, siirtolaisten, kotiseudultaan siirrettyjen henkilöiden, vankien sekä kidutuksen, väkivallan tai aseellisten konfliktien uhrien, oikeuksia; tukemaan aloitteita, joilla pyritään torjumaan ihmisten, erityisesti naisten ja lasten, kaikenlainen hyväksikäyttö ja kauppa;m) suojelemaan kansallisiin, uskonnollisiin tai kielellisiin vähemmistöihin kuuluvia henkilöitä sekä erityisesti heidän oikeuksiaan ja kulttuuri-identiteettiään;n) suojelemaan alkuperäiskansoja sekä niiden oikeuksia ja kulttuuria.3 artikla Yhteisön tukeen voi kuulua myös seuraavien toimien rahoitus:- yleiseen mielipiteeseen kohdistetut tiedostamis- ja tiedottamistoimet sekä asiantuntijakokoukset, seminaarit, konferenssit ja kongressit, joilla pyritään lisäämään tietämystä ihmisoikeuskysymyksistä ja yhteisön toiminnasta alalla;- yhteisön tukea saavien hankkeiden toteuttamiseksi tarvittavan teknisen avun antaminen, mukaan lukien eurooppalaisten ja kolmansien maiden elinten välinen teknisen tietämyksen ja kokemusten vaihto,- alustavat toteutettavuutta koskevat selvitykset sekä yhteisön toimien seuranta, tilintarkastus ja arviointi,- tarjousten arvioinnista ja hankkeiden valmistelusta aiheutuvat kustannukset,- yleisluontoiset selvitykset, jotka koskevat yhteisön toimintaa tässä asetuksessa tarkoitetuilla aloilla,- sellaisten tuotteiden tai tarvikkeiden osto, jotka ovat välttämättömiä toimien toteuttamiselle, sekä näiden toimien toteuttamista varten palkattuun ulkomaiseen tai paikalliseen henkilöstöön liittyvät kulut,- näiden toimien toteuttamiseen liittyvät muut kulut, mukaan lukien myönnetyn tuen näkyväksi tekemiseen liittyvät kulut.II LUKU Ihmisoikeuksien ja kansanvallan periaatteiden edistämiseen myönnetyn avun täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt 4 artikla 1. Kumppaneita, jotka voivat saada rahoitustukea tämän asetuksen perusteella, ovat alueelliset ja kansainväliset järjestöt, valtiosta riippumattomat järjestöt, kansallinen, alueellinen tai paikallinen julkishallinto, yhteisöön sijoittautuneet järjestöt sekä julkiset tai yksityiset laitokset ja toimijat.2. Euroopan yhteisöjen komissio toteuttaa yhteisön tämän asetuksen perusteella rahoittamat toimet joko edellisessä kohdassa tarkoitettujen kumppaneiden pyynnöstä tai omasta aloitteestaan.5 artikla Yhteisön apua voivat hakea tämän asetuksen 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut kumppanit, joiden päätoimipaikka on jossakin yhteisön jäsenvaltiossa tai tämän asetuksen perusteella yhteisön apua saavassa kolmannessa maassa, ja mainitussa päätoimipaikassa on tosiasiallisesti tehtävä kaikki tämän asetuksen perusteella rahoitettavia toimia koskevat päätökset. Poikkeuksellisesti toimipaikka voi sijaita myös muussa kolmannessa maassa.6 artikla Erityisesti seuraavat tekijät otetaan huomioon päätettäessä, voidaanko jollekin kumppanille myöntää yhteisön rahoitusta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän asetuksen 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen kumppaneiden institutionaalista ja poliittista toimintaympäristöä:a) sen kokemus ihmisoikeuksien ja kansanvallan periaatteiden edistämisen alalla;b) sen hallinnollinen ja rahoitushallinnollinen kyky;c) sen tekniset ja logistiset kyvyt suhteessa suunniteltuun toimeen;d) tarvittaessa aiemmista ja erityisesti yhteisön rahoitusta saaneista toimista saadut tulokset;e) sen kyky kehittää yhteistyötä kyseisen kolmannen maan kansalaisyhteiskunnan muiden toimijoiden kanssa;f) sen sitoumus puolustaa, kunnioittaa ja edistää ihmisoikeuksia ja kansanvallan periaatteita ilman syrjintää.7 artikla 1. Tukea myönnetään 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuille kumppaneille ainoastaan, jos ne sitoutuvat noudattamaan komission vahvistamia myöntämistä ja täytäntöönpanoa koskevia edellytyksiä, joiden noudattamiseen sopimuspuolet ovat sopimuksessa sitoutuneet.2. Yhteisön apua saavat hankkeet toteutetaan komission rahoituspäätöksessä määriteltyjen tavoitteiden mukaisesti.3. Tämän asetuksen perusteella myönnetty yhteisön rahoitus on tukea, jota ei makseta takaisin.4. Jos toimet toteutetaan yhteisön ja tämän asetuksen perusteella toteutettujen toimien edunsaajamaiden välisten rahoitusyleissopimusten perusteella, niissä säädetään, että yhteisö ei rahoita verojen, tullien tai muiden maksujen maksamista.8 artikla 1. Tarjous- ja hankintapyyntöihin osallistuminen on avoin samoin edellytyksin kaikille jäsenvaltioiden ja vastaanottajamaan luonnollisille henkilöille ja oikeushenkilöille. Se voidaan ulottaa koskemaan myös muita maita asianmukaisesti perustelluissa poikkeustapauksissa.2. Tavaratoimitusten on oltava peräisin jäsenvaltioista tai vastaanottajamaasta. Ne voivat olla muista maista peräisin asianmukaisesti perustelluissa poikkeustapauksissa.9 artikla 1. Toiminnan johdonmukaisuuden ja täydentävyyden varmistamiseksi sekä mahdollisimman suuren tehokkuuden takaamiseksi komissio voi toteuttaa tarvittavan yhteensovittamisen erityisesti:a) ottamalla käyttöön yhteisön ja jäsenvaltioiden rahoittamiin toimiin tai sellaisiin toimiin, joita yhteisön ja jäsenvaltioiden on tarkoitus rahoittaa, liittyvien tietojen vaihtoa ja järjestelmällistä erittelyä koskevan järjestelmän;b) komission ja edunsaajamaissa olevien jäsenvaltioiden edustajien välisissä toimien toteuttamispaikassa pidettävissä säännöllisissä tiedonvaihtokokouksissa.2. Komissio voi tehdä aloitteita, joilla pyritään siihen, että tämän asetuksen 1 artiklassa tarkoitetut toimet sekä kansainvälisten ja alueellisten järjestöjen ja elinten toimet yhteensovitetaan ja että ne ovat johdonmukaisia.III LUKU Ihmisoikeuksien ja kansanvallan periaatteiden edistämistä koskevien toimien toteuttamismenettelyt 10 artikla Komissio vastaa tässä asetuksessa tarkoitettujen toimien tutkimisesta, niistä päättämisestä sekä niiden hallinnoinnista, seurannasta ja arvioinnista budjettimenettelyjä ja muita voimassa olevia menettelyjä sekä erityisesti Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavan varainhoitoasetuksen menettelyjä noudattaen. Se vahvistaa tässä asetuksessa tarkoitetun avun myöntämistä, käyttöönottoa ja täytäntöönpanoa koskevat edellytykset.11 artikla 1. Jäljempänä 12 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti:- tehdään päätökset toimista, joille tämän asetuksen perusteella myönnettävä rahoitus on enemmän kuin 2 000 000 ecua toimea kohti, sekä näiden toimien muutoksista, joiden tuloksena kyseistä toimea varten aluksi sovittu määrä ylittyy enemmällä kuin 20 prosentilla,- hyväksytään toimintaohjelmat, joilla pyritään luomaan toiminnan johdonmukaiset puitteet tietyssä maassa tai tietyllä alueella toteutettavalle tai tiettyä aihetta koskevalle toiminnalle, jonka tarpeet ovat erityisesti niiden suuruuden ja monimutkaisuuden vuoksi sellaiset, että niiden täyttäminen todennäköisesti jatkuu.2. Komissio ilmoittaa 12 artiklassa tarkoitetulle komitealle rahoituspäätökset, jotka se aikoo tehdä hankkeista ja ohjelmista, joiden kustannukset ovat vähemmän kuin 2 miljoonaa ecua. Ilmoitus on annettava viimeistään yksi viikko ennen päätöksen tekemistä.12 artikla 1. Komissiota avustaa neuvoa-antava komitea, jäljempänä "komitea", joka muodostuu jäsenvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtajana on komission edustaja.2. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa, tarvittaessa äänestettyään, lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan.Lausunto merkitään pöytäkirjaan; lisäksi jokaisella jäsenvaltiolla on oikeus pyytää, että sen kanta merkitään pöytärkirjaan. Komission on, niin suurelta osin kuin mahdollista, otettava huomioon komitean lausunto. Sen on ilmoitettava, millä tavoin lausunto on otettu huomioon.13 artikla 1. Komissio päättää hätätilanteissa toteutettavasta toiminnasta, jotta se voi vastata nopeasti välittömiin ja ennalta arvaamattomiin tarpeisiin, jotka liittyvät:- kansanvaltaistumiskehityksen äkkinäiseen keskeytymiseen tai sellaisen poikkeuksellisen ja välittömästi uhkaavan kriisi- tai vaaratilanteen syntymiseen, joka koskee maan koko väestöä tai osaa siitä ja joka on vakava uhka yksilöiden perusoikeuksien ja -vapauksien suojalle,- yksittäisiin tilanteisiin, joissa kansanvallan sääntöjen, oikeusvaltion periaatteiden ja perusvapauksien kunnioittaminen vaarantuu.2. Kun toimet täyttävät nämä edellytykset, komissio:- tekee päätöksen,- ilmoittaa viipymättä päätöksestä kirjallisesti jäsenvaltioille.14 artikla Edellä 12 artiklassa tarkoitetussa komiteassa keskustellaan kerran vuodessa komission edustajan esityksen pohjalta tämän asetuksen perusteella tulevana vuonna toteutettavista toimista sekä alalla annettavaan yhteisön tukeen liittyvistä yleisistä tai erityisistä kysymyksistä.15 artikla Komissio arvioi säännöllisesti yhteisön tämän asetuksen perusteella rahoittamia toimia päätelläkseen, onko näiden toimien tavoitteet saavutettu, ja laatiakseen suuntaviivoja tulevien toimien tehostamiseksi. Komissio toimittaa komitealle tiivistelmän arvioinneista, joita komitea voi tarvittaessa tutkia. Arviointikertomukset ovat niitä pyytävien jäsenvaltioiden käytettävissä.16 artikla Kaikissa tämän asetuksen perusteella tehdyissä rahoitussopimuksissa tai rahoitusyleissopimuksissa määrätään erityisesti, että komissio ja tilintarkastustuomioistuin voivat tehdä tarkastuksia paikan päällä ja tämän asetuksen 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen kumppanien toimipaikoissa komission voimassa olevien säännösten puitteissa vahvistamia tavanomaisia yksityiskohtaisia sääntöjä ja erityisesti Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavan varainhoitoasetuksen sääntöjä noudattaen.17 artikla 1. Kunkin varainhoitovuoden jälkeen komissio toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle vuosikertomuksen, johon sisältyy tiivistelmä varainhoitovuonna rahoitetuista toimista.Tiivistelmässä on erityisesti tietoja toimijoista, joiden kanssa tämän asetuksen 1 artiklassa tarkoitetut toimet on toteutettu.Kertomuksessa on myös yhteenveto tehdyistä ulkopuolisista arvioinneista ja tarvittaessa ehdotuksia erityistoimiksi.2. Komissio ilmoittaa jäsenvaltioille hyväksytyistä toimista ja hankkeista esittäen hankkeille myönnetyt määrärahat ja hankkeiden ominaisluonteen sekä edunsaajamaan ja kumppanit viimeistään yhden kuukauden kuluttua päätöksen tekemisestä.18 artikla Kolmen vuoden kuluttua tämän asetuksen voimaantulosta komissio esittää Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhteisön tämän asetuksen puitteissa rahoittamia toimia koskevan arvioinnin, johon liittyy ehdotuksia tämän asetuksen tulevaisuudesta ja tarvittaessa ehdotuksia siihen tehtävistä muutoksista.19 artikla Tämä asetus tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.


text:
Anwendung der CMR im innerstaatlichen Straßengüterverkehr – erste Reaktionen | Rödl & Partner
 Themen Anwendung der CMR im innerstaatlichen Straßengüterverkehr – erste Reaktionen
 Anwendung der CMR im innerstaatlichen Straßengüterverkehr – erste Reaktionen
 Schnell Gelesen:
 In einer früheren Ausgabe unseres Mandantenbriefes (Ausgabe Juli/August 2018) haben wir Sie bereits darüber informiert, dass zum 1.1.2019 ein wichtiger Teil der Gesetzesnovelle Nr. 304/2017 Slg. in Kraft treten wird, konkret jener Teil, der in das Straßenverkehrsgesetz Nr. 111/1994 Slg. der Tschechischen Republik (nachfolgend nur „Straßenverkehrsgesetz“) die neue Bestimmung § 9a einbringt. Laut dieser Bestimmung finden seit dem 1.1.2019 einige Teile der Internationalen Vereinbarung über Beförderungsverträge auf Straßen (CMR) auch auf einen Transportvertrag über die Beförderung einer Sache im innerstaatlichen Straßengüterverkehr Anwendung. Vor allem in der zweiten Hälfte des Jahres 2018 war ein erhöhtes Interesse an dieser Problematik zu verzeichnen – nicht nur bei Frachtführern und Spediteuren, sondern auch bei Absendern und anderen Rechtsträgern, vor allem Versicherungsgesellschaften und Versicherungsmaklern. Über die ersten Reaktionen auf die neue rechtliche Regelung möchten wir Sie mit dem vorliegenden Artikel informieren.
 Im Vertrag vereinbarter Transport oder faktisch ausgeführter Transport
 Zum Umfang und zur Art und Weise der Anwendung einiger Bestimmungen der CMR im innerstaatlichen (tschechischen) Straßengüterverkehr bestehen gewisse Unsicherheiten. Vor allem ist nicht klar, ob es für eine Anwendung des § 9a Straßenverkehrsgesetz erforderlich ist, dass ein innerstaatlicher Straßengüterverkehr in einem Vertrag vereinbart wird oder ob es genügt, dass eine Beförderung einer bestimmten Sendung tatsächlich als Straßengüterverkehr erfolgt, ungeachtet dessen, ob dies auch vertraglich verankert wurde. Da eine Bestimmung über die Art und Weise der Beförderung kein obligatorisches Erfordernis eines Frachtvertrages gemäß § 2555 des Bürgerlichen Gesetzbuches der Tschechischen Republik Nr. 89/2012 Slg. ist (nachfolgend nur „BGB), ist zwar nicht notwendig, dass die Parteien eine solche Bestimmung in den Vertrag aufnehmen, wenn sie einen Frachtvertrag als solchen abschließen. Die Rechtsprechung geht sogar davon aus, dass es Sache des Frachtführers ist, welches Verkehrsmittel er zur Beförderung zwecks Erfüllung seiner Pflichten laut Frachtvertrag wählt. Wenn wir davon ausgehen, dass für die Anwendung des § 9a Straßenverkehrsgesetz die faktische Vornahme der Beförderung maßgeblich ist, hätte dies zur Folge, dass der Frachtführer selbst die Regelung seiner Haftung wählt – in Abhängigkeit davon, welches Verkehrsmittel er bzw. ein Unterfrachtführer nutzt, dem der Frachtführer die faktische Ausführung der Beförderung anvertraute. Mit Blick auf die Praxis in der internationalen Beförderung gemäß CMR und die erforderliche Rechtssicherheit beider Parteien des Frachtvertrages sollte § 9a Straßenverkehrsgesetz in dem Sinne ausgelegt werden, dass für die Anwendung dieser Bestimmung die Tatsache maßgeblich ist, in welcher Weise die Beförderung zwischen den Parteien des Frachtvertrages vereinbart wurde, nicht wie die Beförderung letztlich ablief.
 Zwingende oder dispositive Bestimmungen zur Haftung des Frachtführers
 Wie wir bereits in unserem vorherigen Artikel angeführt haben, ist praktisch unstreitig, dass § 9a Straßenverkehrsgesetz für die Belange des innerstaatlichen Straßengüterverkehrs die Anwendung des Art. 41 CMR nicht übernahm, der die zwingende Natur der CMR (bis auf wenige Ausnahmen) als solche regelt. Nach unserer Auffassung kann daher nur schwerlich behauptet werden, dass für den innerstaatlichen Straßengüterverkehr gemäß dem tschechischen Straßenverkehrsgesetz durch dessen § 9a Bestimmungen der CMR als ganze zwingend übernommen wurden. Interessant ist Art. 23 Abs. 6 der CMR (der durch § 9a Straßenverkehrsgesetz für die Belange des innerstaatlichen tschechischen Straßengüterverkehrs übernommen wurde), der besagt, dass höhere Entschädigungen für einen vollständigen oder teilweisen Verlust einer Sendung oder eine Überschreitung der Lieferfrist als gemäß Art. 23 CMR nur dann beansprucht werden können, wenn der Wert des Gutes oder ein besonderes Interesse an der Lieferung nach den Artikeln 24 und 26 angegeben worden ist. Wir gehen davon aus, dass unter Verweis auf § 1 Abs. 2 des Bürgerlichen Gesetzbuches nicht ausgeschlossen ist, dass Art. 23 Abs. 6 CMR im Rahmen innerstaatlicher Straßengütertransporte als zwingend ausgelegt werden kann. Dies gilt jedoch nicht mehr für sonstige Bestimmungen der CMR, wenn diese „innerstaatlich“ unter Verweis auf § 9a Straßenverkehrsgesetz angewendet werden.
 Da die entsprechenden Bestimmungen des Art. 23 CMR, auf die sich am ehesten der zwingende Art. 23 Abs. 6 CMR bezieht, vor allem eine Limitierung der Entschädigungspflichten des Frachtführers umfassen (u.a. bezüglich der Art der Schäden und bezüglich des Masselimits von 8,33 Rechnungseinheiten für jedes fehlende Kilogramm, oder bezüglich der Höhe der Fracht bei Überschreitung der Lieferfrist), wird bei den oben angeführten Schadenstypen eine Vereinbarung über einen höheren Umfang der Entschädigungspflichten des Frachtführers mit Sicherheit nur in Einklang mit Art. 24 und Art. 26 CMR möglich sein, also durch eine Vereinbarung über einen höheren Wert des Gutes oder ein besonderes Interesse an der Lieferung. Voraussetzung für eine gültige Vereinbarung ist u.a. eine ordnungsgemäße Ausstellung eines Frachtbriefes, in dem diese Angaben entsprechend eingetragen sein müssen.
 Im Falle sonstiger Bestimmungen der CMR, die unter Verweis auf § 9a Straßenverkehrsgesetz auf den innerstaatlichen Straßengüterverkehr Anwendung finden, kann nach unserer Auffassung nicht von einer zwingenden Wirkung gesprochen werden. Nach unserer Auffassung ist daher nicht völlig ausgeschlossen, dass im Unterschied zu der Frage des Umfanges einer Entschädigungsverpflichtung des Frachtführers demgegenüber in innerstaatlichen Fällen im Vertrag abweichend von den entsprechenden Bestimmungen des CMR z.B. eine andere Haftung für den Frachtführer vereinbart oder der Umfang der Befreiungsgründe des Frachtführers eingeengt oder ausgeweitet oder anderweitig geändert werden kann etc. Das letzte Wort in dieser Hinsicht werden erst die Gerichte sprechen. In dieser Hinsicht kann insbesondere die Beziehung zu den zwingenden Bestimmungen des § 2566 des Bürgerlichen Gesetzbuches der Tschechischen Republik problematisch sein, die das Haftungsprinzip und die Haftung des Frachtführers für den Fall von Schäden am Frachtgut bei Beförderungsverträgen allgemein regeln. Wie die Beziehungen und Regelungen dieser Frage im Rahmen der CMR unter den Bedingungen des innerstaatlichen tschechischen Straßengüterverkehrs und unter Berücksichtigung des Bürgerlichen Gesetzbuches der Tschechischen Republik durch die Gerichte ausgelegt werden, wird die Zukunft zeigen.
 Versicherung der Haftung des Frachtführers und des Gutes
 Mit Blick auf die oben beschriebenen Unklarheiten bezüglich der Haftung des Frachtführers unter den Bedingungen des § 9a Straßenverkehrsgesetz muss insbesondere empfohlen werden, dass sowohl Frachtführer und Spediteure als auch deren Kunden gründlich die Bedingungen der Versicherungsverträge prüfen. Dies betrifft sowohl die Haftpflichtversicherung von Frachtführer und Spediteur, als auch die Warenversicherung. Mit Versicherern und Maklern sollten die gegenständlichen Verträge an die neuen drohenden Risiken im Zuge der Anwendung des § 9a Straßenverkehrsgesetz im Rahmen des innerstaatlichen tschechischen Straßengüterverkehrs verhandelt werden. Neben den Risiken für Absender aus der neuen Beschränkung der Entschädigungspflichten des Frachtführers im innerstaatlichen Straßengüterverkehr ist für die Frachtführer an dieser Stelle auf die durch § 9a Straßenverkehrsgesetz übernommene Regelung des Art. 29 CMR zu verweisen: der Frachtführer kann sich auf die Bestimmungen, die seine Haftung ausschließen oder begrenzen oder die Beweislast umkehren, nicht berufen, wenn er den Schaden vorsätzlich oder durch ein ihm zur Last fallendes Verschulden verursacht hat, das nach dem Recht des angerufenen Gerichtes dem Vorsatz gleichsteht. Auch dieses Risiko sollte bei Verhandlungen über eine Anpassung von Haftpflichtversicherungsverträgen von Frachtführern berücksichtigt werden.
 Rolle der „Reklamationsfrist“ gemäß § 2569 BGB nach dem 1.1.2019
 Eine relativ grundsätzliche Frage besteht in der Beziehung der Regelung einer Reklamation in der CMR (konkret in Kapitel V. „Reklamationen und Klagen“) und der Bestimmung des § 2569 BGB der Tschechischen Republik. Laut diesem Paragraphen gilt im tschechischen Recht Folgendes: „Sofern ein Recht auf Schadensersatz gegenüber dem Frachtführer nicht binnen sechs Monaten ab dem Tag der Übernahme des Gutes geltend gemacht wird, oder falls das Gut nicht übernommen wurde, binnen sechs Monaten ab dem Tag, an dem dieses zugestellt werden sollte, wird das Gericht dieses nicht zuerkennen, falls der Frachtführer einwendet, dass das Recht verspätet geltend gemacht wurde.“ Da die Regelung des § 9a Straßenverkehrsgesetz (und der Kapitel der CMR, auf die dieser Paragraf verweist) eine spezielle Regelung ist, während die Bestimmungen des Bürgerlichen Gesetzbuches über einen Frachtvertrag (§ 2555 ff. BGB) die allgemeine Regelung darstellen, die zum Zug kommt, wenn eine besondere Regelung eine bestimmte Frage nicht berücksichtigt, kann dieses Problem so betrachtet werden, dass die Reklamationsfrist gemäß § 2569 BGB auch im innerstaatlichen tschechischen Straßengüterverkehr Anwendung findet, wenn sich dieser nach § 9a Straßenverkehrsgesetz richtet. Eine zweite Sichtweise, die nach unserer Auffassung besser dem Sinn beider Regelungen entspricht, besteht darin, dass die Regelung einer Reklamation und Verjährung in der CMR so komplex ist, dass sie keine Ergänzung durch eine allgemeine Regelung in Gestalt des § 2569 BGB benötigt. Die CMR umfasst daher nach unserer Auffassung keine konkrete, dem § 2569 BGB entsprechende Bestimmung – gleichwohl regelt die CMR die durch § 2569 BGB geregelten Fragen in anderer Weise. Bis jedoch diese Frage nicht eindeutig durch Gerichte geregelt wurde, ist zu empfehlen, dass Ansprüche auf Schadensersatz gegenüber einem Frachtführer aus Gründen der Vorsicht auch im innerstaatlichen tschechischen Straßengüterverkehr binnen einer sechsmonatigen Frist gemäß § 2569 BGB geltend gemacht werden.
 Die skizzierten Fragen sind nur einige Punkte, die nach dem 1.1.2019 im Falle eines Abschlusses von Frachtverträgen berücksichtigt werden müssen. Frachtführern im innerstaatlichen tschechischen Straßengüterverkehr und Absendern, die deren Leistungen in Anspruch nehmen, ist nachdrücklich eine Prüfung und Anpassung der vertraglichen Dokumentation zu empfehlen (Frachtverträge, Versicherungsverträge etc.); Gleiches gilt mit Blick auf die neue rechtliche Regelung auch für interne Prozesse in Unternehmen.


text:
Torsbergsgymnasiet är med sina cirka 1100 elever Hälsinglands näst största gymnasieskola, belägen i Bollnäs. På skolan arbetar omkring 170 personer, varav 125 lärare.
 Historia
 Skolan som före 1966 var Bollnäs högre allmänna läroverk har sitt ursprung i Bollnäs Enskilda Läroverk som startade 1888 och som 1911 ombildades till en sexårig realskola, som också från 1916 fick anslag från stat, landsting och kommun. Skolan ombildades 1926 till en kommunal mellanskola och ombildades i sin tur 1928/31 till Bollnäs samrealskola.
 Skolbyggnad för läroverket tillkom 1930 med Carl Bååth som arkitekt. Byggnaden rymmer numera Sävsbergs skola. Torsbergsgymnasiet nuvarande skolbyggnad tillkom 1967 med Birger och Sten Jonson som arkitekter.
 1946 infördes en handelslinje och 1954 ändrades skolan till Bollnäs högre allmänna läroverk. Skolan kommunaliserades 1966 och namnändrats då till Torsbergsgymnasiet. Studentexamen gavs från 1951 till 1968 och realexamen från 1923 till slutet av 1960-talet.
 Verksamhet
 På Torsbergsgymnasiet finns 13 nationella program, ett internationellt program (International Baccalaureate), lärlingsprogrammet, samt det individuella programmet. Alla program kan kombineras med det lokala idrottsgymnasiet.
 Majoriteten av programmen är lokaliserade i gymnasiets huvudenhet på Läroverksgatan i stadsdelen Gärdet. Två program – estetiska och hotell- och restaurang – befinner sig sedan mitten av nittiotalet på Heden, två kilometer från huvudenheten.
 Lokalt idrottsgymnasium
 Idrottsgymnasiet, som startade höstterminen 2001, är ett samarbetsprojekt mellan Torsbergsgymnasiet, lokala idrottsföreningar och Riksidrottsgymnasiet för handikappidrott. Syftet är att ge ungdomar, som har ett starkt idrottsintresse, möjlighet att kvalitativt utveckla sin idrott på hemorten, samtidigt som man ges en god möjlighet att fullfölja sina gymnasiestudier på ett bra sätt. Det har följande idrottsgrenar:
 bandy
 fotboll
 friidrott
 handboll
 innebandy
 ishockey
 Referenser
 Noter
 Externa länkar
 Torsbergsgymnasiet
 Idrottsgymnasiet i Bollnäs
 Gymnasieskolor i Gävleborgs län
 Bollnäs