type: legislation

text:
 EUROPOS KOMISIJA
 Briuselis, 2016 04 08
 COM(2016) 186 final
 2016/0102(NLE)
 Pasiūlymas
 TARYBOS SPRENDIMAS
 dėl Europos Sąjungos ir Maršalo Salų Respublikos susitarimo dėl bevizio režimo trumpalaikio buvimo atveju pasirašymo Europos Sąjungos vardu ir laikino taikymo
 AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS
 1.PASIŪLYMO APLINKYBĖS
 Tarybos reglamente (EB) Nr. 539/2001
 1
 pateikti trečiųjų šalių, kurių piliečiai, kirsdami valstybių narių išorės sienas, privalo turėti vizą, ir trečiųjų šalių, kurių piliečiams toks reikalavimas netaikomas, sąrašai. Reglamentą (EB) Nr. 539/2001 taiko visos valstybės narės, išskyrus Airiją ir Jungtinę Karalystę.
 Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 509/2014
 2
 iš dalies pakeitus Reglamentą (EB) Nr. 539/2001 į II priedo sąrašą, kuriame nurodomos trečiosios šalys, kurių piliečiams netaikomas reikalavimas turėti vizą, įtraukta 19 šalių. Tos 19 šalių yra Dominika, Grenada, Jungtiniai Arabų Emyratai, Kiribatis, Kolumbija, Maršalo Salos, Mikronezija, Nauru, Palau, Peru, Rytų Timoras, Saliamono Salos, Samoa, Sent Lusija, Sent Vinsentas ir Grenadinai, Tonga, Trinidadas ir Tobagas, Tuvalu ir Vanuatu. Šalia kiekvienos iš tų II priede nurodytų šalių pavadinimų pateikiama nuoroda į išnašą, kurioje nustatyta, kad „vizų reikalavimas netaikomas nuo tos dienos, kai įsigalioja su Europos Sąjunga sudarytas susitarimas dėl bevizio režimo“.
 Reglamentas (ES) Nr. 509/2014 buvo priimtas 2014 m. gegužės 20 d. ir įsigaliojo 2014 m. birželio 9 d. 2014 m. liepos mėn. Komisija Tarybai pateikė rekomendaciją suteikti jai įgaliojimus pradėti derybas dėl bevizio režimo susitarimų su kiekviena iš toliau nurodytų 17 šalių: Dominika, Grenada, Jungtiniais Arabų Emyratais, Kiribačiu, Maršalo Salomis, Mikronezija, Nauru, Palau, Rytų Timoru, Saliamono Salomis, Samoa, Sent Lusija, Sent Vinsentu ir Grenadinais, Tonga, Trinidadu ir Tobagu, Tuvalu ir Vanuatu
 3
 . 2014 m. spalio 9 d. Taryba pateikė Komisijai derybinius nurodymus.
 Pirmoji bevizio režimo susitarimų dalis pasirašyta 2015 m. gegužės 6 d. (su Jungtiniais Arabų Emyratais), 2015 m. gegužės 26 d. (su Rytų Timoru) ir 2015 m. gegužės 28 d. (su Dominika, Grenada, Samoa, Sent Lusija, Sent Vinsentu ir Grenadinais, Trinidadu ir Tobagu ir Vanuatu). Taryba leido pasirašyti antrąją bevizio režimo susitarimų dalį: su Tonga (pasirašytas 2015 m. lapkričio 20 d.), Kolumbija (pasirašytas 2015 m. gruodžio 2 d.), Kiribačiu (turi būti nustatyta pasirašymo data) ir Palau (pasirašytas 2015 m. gruodžio 7 d.). Iki įsigaliojimo šie keturi susitarimai laikinai taikomi nuo kitos dienos po jų pasirašymo.
 Derybos su Maršalo Salomis pradėtos 2014 m. gruodžio 17 d. ir vyko keičiantis laiškais. Keičiantis laiškais susitarta dėl visų aspektų. Vyriausieji derybininkai susitarimą parafavo apsikeisdami 2015 m. gruodžio 11 d. Maršalo Salų ir 2016 m. sausio 13 d. Sąjungos laiškais. Valstybėms narėms apie tai pranešta Tarybos Vizų darbo grupės posėdyje 2016 m. sausio 18 d.
 2.TEISINIS PAGRINDAS
 Sąjungos teisinis šio susitarimo pagrindas – Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 77 straipsnio 2 dalies a punktas kartu su jos 218 straipsniu.
 Pridedamas pasiūlymas yra susitarimo pasirašymo teisinė priemonė. Taryba sprendimą priims kvalifikuota balsų dauguma.
 Atsižvelgiant į tai, kad Maršalo Salos galės greitai užbaigti vidaus ratifikavimo procedūrą, ir į tai, kad praėjo daug laiko nuo pirmo Komisijos pasiūlymo netaikyti Maršalo Salų piliečiams reikalavimo turėti vizą (2012 m. lapkričio mėn.), siūlomame sprendime dėl pasirašymo pagal SESV 218 straipsnio 5 dalį numatomas laikinas susitarimo taikymas nuo kitos dienos po jo pasirašymo. Atsižvelgdama į tai, kad prieš sudarant susitarimą jam turi pritarti Europos Parlamentas, Komisija informuos Europos Parlamentą apie laikiną susitarimo taikymą.
 3.DERYBŲ REZULTATAI
 Komisijos nuomone, Tarybos derybiniuose nurodymuose nustatyti tikslai pasiekti ir bevizio režimo susitarimo projektas Sąjungai yra priimtinas.
 Jo galutinis turinys apibendrintas taip, kaip išdėstyta toliau.
 Tikslas
 Susitarimu nustatomas bevizis režimas Europos Sąjungos ir Maršalo Salų piliečiams, vykstantiems į kitos Susitariančiosios Šalies teritoriją ne ilgiau kaip 90 dienų per bet kurį 180 dienų laikotarpį.
 Siekiant užtikrinti vienodas sąlygas visiems ES piliečiams, į susitarimą įtraukta nuostata, pagal kurią Maršalo Salos gali sustabdyti susitarimo galiojimą arba jį nutraukti tik visų Europos Sąjungos valstybių narių atžvilgiu, o Sąjunga gali sustabdyti susitarimo galiojimą arba jį nutraukti tik visų savo valstybių narių atžvilgiu.
 Apie ypatingą Jungtinės Karalystės ir Airijos padėtį kalbama preambulėje.
 Taikymo sritis
 Bevizis režimas taikomas visų kategorijų asmenims (paprastų, diplomatinių, tarnybinių ir (arba) pareiginių ir specialiųjų pasų turėtojams), keliaujantiems bet kokiais tikslais, išskyrus asmenis, vykstančius vykdyti apmokamą veiklą. Pastarosios kategorijos asmenims, kurie yra kitos Susitariančiosios Šalies piliečiai, visos valstybės narės ir Maršalo Salos gali toliau taikyti reikalavimą turėti vizą pagal galiojančią Sąjungos arba nacionalinę teisę. Siekiant užtikrinti darnų įgyvendinimą, prie susitarimo pridedama bendra deklaracija dėl asmenų, kurie vyksta vykdyti apmokamą veiklą, kategorijos aiškinimo.
 Buvimo trukmė
 Susitarimu nustatomas bevizis režimas Europos Sąjungos ir Maršalo Salų piliečiams, vykstantiems į kitos Susitariančiosios Šalies teritoriją ne ilgiau kaip 90 dienų per bet kurį 180 dienų laikotarpį. Prie susitarimo pridedama bendra deklaracija dėl 90 dienų laikotarpio per bet kurį 180 dienų laikotarpį aiškinimo.
 Susitarime atsižvelgiama į valstybių narių, kurios dar netaiko viso Šengeno acquis, padėtį. Šengeno erdvei be vidaus sienų nepriklausančių valstybių narių (Bulgarijos, Kipro, Kroatijos ir Rumunijos) atveju beviziu režimu Maršalo Salų piliečiams suteikiama teisė būti jų teritorijoje 90 dienų per bet kurį 180 dienų laikotarpį, neskaičiuojant buvimo visoje Šengeno erdvėje trukmės.
 Teritorinis taikymas
 Susitarime yra nuostatų dėl jo teritorinio taikymo: Prancūzijos ir Nyderlandų atveju bevizis režimas Maršalo Salų piliečiams taikomas tik šių valstybių narių europinėje teritorijoje.
 Deklaracija
 Be minėtų bendrų deklaracijų, prie susitarimo pridedamos dvi kitos bendros deklaracijos:
 –dėl Norvegijos, Islandijos, Šveicarijos ir Lichtenšteino asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis;
 –dėl informacijos apie bevizio režimo susitarimo turinį ir padarinius, taip pat apie kitus susijusius klausimus, kaip antai apie atvykimo sąlygas, visapusiškos sklaidos.
 4.IŠVADA
 Atsižvelgdama į minėtus rezultatus, Komisija siūlo Tarybai:
 –priimti sprendimą pasirašyti susitarimą Sąjungos vardu ir įgalioti Tarybos pirmininką paskirti asmenį (-is), tinkamai įgaliotą (-us) pasirašyti susitarimą Sąjungos vardu;
 –pritarti, kad iki įsigaliojimo susitarimas būtų taikomas laikinai.
 2016/0102 (NLE)
 Pasiūlymas
 TARYBOS SPRENDIMAS
 dėl Europos Sąjungos ir Maršalo Salų Respublikos susitarimo dėl bevizio režimo trumpalaikio buvimo atveju pasirašymo Europos Sąjungos vardu ir laikino taikymo
 EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
 atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 77 straipsnio 2 dalies a punktą kartu su 218 straipsnio 5 dalimi,
 atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
 kadangi:
 (1)Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 509/2014
 4
 Maršalo Salų Respublika perkelta iš Tarybos reglamento (EB) Nr. 539/2001
 5
 I priedo į II priedą;
 (2)šalia Maršalo Salų Respublikos pateikiama nuoroda į išnašą, kurioje nustatyta, kad vizų reikalavimas netaikomas nuo tos dienos, kai įsigalioja su Europos Sąjunga sudarytas susitarimas dėl bevizio režimo;
 (3)2014 m. spalio 9 d. sprendimu Taryba įgaliojo Komisiją derėtis dėl Europos Sąjungos ir Maršalo Salų Respublikos susitarimo dėl bevizio režimo trumpalaikio buvimo atveju (toliau – Susitarimas) sudarymo;
 (4)derybos dėl Susitarimo pradėtos 2014 m. gruodžio 17 d. ir sėkmingai baigtos 2016 m. sausio 13 d. parafavus Susitarimą;
 (5)Susitarimas turėtų būti pasirašytas, o prie jo pridedamos deklaracijos patvirtintos Sąjungos vardu. Susitarimas turėtų būti laikinai taikomas nuo kitos dienos po jo pasirašymo, kol bus baigtos jo oficialaus sudarymo procedūros;
 (6)šis sprendimas yra Šengeno acquis nuostatų, kurias įgyvendinant Jungtinė Karalystė nedalyvauja pagal Tarybos sprendimą 2000/365/EB
 6
 , plėtojimas. Todėl Jungtinė Karalystė nedalyvauja priimant šį sprendimą ir jis nėra jai privalomas ar taikomas;
 (7)šis sprendimas yra Šengeno acquis nuostatų, kurias įgyvendinant Airija nedalyvauja pagal Tarybos sprendimą 2002/192/EB
 7
 , plėtojimas. Todėl Airija nedalyvauja priimant šį sprendimą ir jis nėra jai privalomas ar taikomas,
 PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
 1 straipsnis
 Europos Sąjungos ir Maršalo Salų Respublikos susitarimo dėl bevizio režimo trumpalaikio buvimo atveju (toliau – Susitarimas) pasirašymas patvirtinamas Sąjungos vardu su sąlyga, kad jis bus sudarytas.
 Susitarimo tekstas pridedamas prie šio sprendimo.
 2 straipsnis
 Sąjungos vardu patvirtinamos prie šio sprendimo pridedamos deklaracijos.
 3 straipsnis
 Tarybos pirmininkas įgaliojamas paskirti asmenį (-is), įgaliotą (-us) pasirašyti Susitarimą Sąjungos vardu su sąlyga, kad jis bus sudarytas.
 4 straipsnis
 Susitarimas laikinai taikomas nuo kitos dienos po jo pasirašymo, kol bus baigtos jo sudarymo procedūros.
 5 straipsnis
 Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.
 Priimta Briuselyje
 Tarybos vardu
 Pirmininkas
 (1)
 2001 m. kovo 15 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 539/2001, nustatantis trečiųjų šalių, kurių piliečiai, kirsdami išorines sienas, privalo turėti vizas, ir trečiųjų šalių, kurių piliečiams toks reikalavimas netaikomas, sąrašus, OL L 81, 2001 3 21, p. 1.
 (2)
 2014 m. gegužės 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 509/2014, kuriuo iš dalies keičiamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 539/2001, nustatantis trečiųjų šalių, kurių piliečiai, kirsdami išorines sienas, privalo turėti vizas, ir trečiųjų šalių, kurių piliečiams toks reikalavimas netaikomas, sąrašus, OL L 149, 2014 5 20, p. 67.
 (3)
 COM(2014) 467, 2014 7 17.
 (4)
 2014 m. gegužės 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 509/2014, kuriuo iš dalies keičiamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 539/2001, nustatantis trečiųjų šalių, kurių piliečiai, kirsdami išorines sienas, privalo turėti vizas, ir trečiųjų šalių, kurių piliečiams toks reikalavimas netaikomas, sąrašus, OL L 149, 2014 5 20, p. 67.
 (5)
 2001 m. kovo 15 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 539/2001, nustatantis trečiųjų šalių, kurių piliečiai, kirsdami išorines sienas, privalo turėti vizas, ir trečiųjų šalių, kurių piliečiams toks reikalavimas netaikomas, sąrašus, OL L 81, 2001 3 21, p. 1.
 (6)
 2000 m. gegužės 29 d. Tarybos sprendimas 2000/365/EB dėl Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės prašymo dalyvauti įgyvendinant kai kurias Šengeno acquis nuostatas, OL L 131, 2000 6 1, p. 43.
 (7)
 2002 m. vasario 28 d. Tarybos sprendimas 2002/192/EB dėl Airijos prašymo dalyvauti įgyvendinant kai kurias Šengeno acquis nuostatas, OL L 64, 2002 3 7, p. 20.
 ---documentbreak---
 EUROPOS KOMISIJA
 Briuselis, 2016 04 08
 COM(2016) 186 final
 PRIEDAS
 prie
 Pasiūlymo dėl Tarybos sprendimo
 dėl Europos Sąjungos ir Maršalo Salų Respublikos susitarimo dėl bevizio režimo trumpalaikio buvimo atveju pasirašymo Europos Sąjungos vardu ir laikino taikymo
 PRIEDAS
 prie
 Pasiūlymo dėl Tarybos sprendimo
 dėl Europos Sąjungos ir Maršalo Salų Respublikos susitarimo dėl bevizio režimo trumpalaikio buvimo atveju pasirašymo Europos Sąjungos vardu ir laikino taikymo
 SUSITARIMAS
 Europos Sąjungos ir Maršalo Salų Respublikos susitarimas dėl bevizio režimo trumpalaikio buvimo atveju
 EUROPOS SĄJUNGA (toliau – Sąjunga arba ES) ir
 MARŠALO SALŲ RESPUBLIKA (toliau – Maršalo Salos),
 toliau kartu – Susitariančiosios Šalys,
 SIEKDAMOS toliau plėtoti draugiškus tarpusavio santykius ir sudaryti savo piliečiams palankesnes sąlygas keliauti užtikrinant bevizį atvykimą ir trumpalaikį buvimą,
 ATSIŽVELGDAMOS į 2014 m. gegužės 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 509/2014, kuriuo iš dalies keičiamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 539/2001, nustatantis trečiųjų šalių, kurių piliečiai, kirsdami išorines sienas, privalo turėti vizas, ir trečiųjų šalių, kurių piliečiams toks reikalavimas netaikomas, sąrašus
 1
 , ir kuriuo, inter alia, į sąrašą, kuriame nurodomos trečiosios šalys, kurių piliečiams trumpalaikio buvimo valstybėse narėse atveju netaikomas reikalavimas turėti vizą, įtraukta 19 trečiųjų šalių, įskaitant Maršalo Salas,
 ATSIŽVELGDAMOS į tai, kad Reglamento (ES) Nr. 509/2014 1 straipsnyje nurodoma, kad toms 19 šalių vizų reikalavimas netaikomas nuo tos dienos, kai įsigalioja su Sąjunga sudarytas susitarimas dėl bevizio režimo,
 TROKŠDAMOS užtikrinti, kad būtų laikomasi vienodo požiūrio į visus ES piliečius principo,
 ATSIŽVELGDAMOS į tai, kad asmenims, vykstantiems vykdyti apmokamą veiklą, trumpalaikio buvimo metu šis susitarimas netaikomas, todėl tos kategorijos asmenims toliau taikomos atitinkamos Sąjungos teisės bei valstybių narių nacionalinės teisės ir Maršalo Salų nacionalinės teisės taisyklės, susijusios su reikalavimo turėti vizą taikymu ar netaikymu bei galimybe įsidarbinti,
 ATSIŽVELGDAMOS į prie Europos Sąjungos sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo pridėtus Protokolą dėl Jungtinės Karalystės ir Airijos pozicijos dėl laisvės, saugumo ir teisingumo erdvės ir Protokolą dėl į Europos Sąjungos sistemą integruotos Šengeno acquis, ir patvirtindamos, kad šio susitarimo nuostatos Jungtinei Karalystei ir Airijai netaikomos,
 SUSITARĖ:
 1 STRAIPSNIS
 Tikslas
 Šiuo susitarimu nustatomas bevizis režimas Sąjungos ir Maršalo Salų piliečiams, vykstantiems į kitos Susitariančiosios Šalies teritoriją ne ilgiau kaip 90 dienų per bet kurį 180 dienų laikotarpį.
 2 STRAIPSNIS
 Terminų apibrėžtys
 Šiame susitarime:
 a)
 valstybė narė – bet kuri Sąjungos valstybė narė, išskyrus Jungtinę Karalystę ir Airiją;
 b)
 Sąjungos pilietis – a punkte apibrėžtos valstybės narės pilietis;
 c)
 Maršalo Salų pilietis – bet kuris Maršalo Salų pilietybę turintis asmuo;
 d)
 Šengeno erdvė – erdvė be vidaus sienų, kurią sudaro a punkte apibrėžtų valstybių narių, taikančių visą Šengeno acquis, teritorijos.
 3 STRAIPSNIS
 Taikymo sritis
 1.
 Sąjungos piliečiai, turintys valstybės narės išduotus galiojančius paprastus, diplomatinius, tarnybinius, pareiginius arba specialiuosius pasus, gali neturėdami vizos atvykti į Maršalo Salų teritoriją ir joje būti 4 straipsnio 1 dalyje apibrėžtą laikotarpį.
 Maršalo Salų piliečiai, turintys Maršalo Salų išduotus galiojančius paprastus, diplomatinius, tarnybinius, pareiginius arba specialiuosius pasus, gali neturėdami vizos atvykti į valstybių narių teritoriją ir joje būti 4 straipsnio 2 dalyje apibrėžtą laikotarpį.
 2.
 Šio straipsnio 1 dalis netaikoma asmenims, vykstantiems vykdyti apmokamą veiklą.
 Tos kategorijos asmenims, kurie yra Maršalo Salų piliečiai, kiekviena valstybė narė gali pati nuspręsti taikyti reikalavimą turėti vizą arba jo netaikyti pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 539/2001
 2
 4 straipsnio 3 dalį.
 Tos kategorijos asmenims – atskirai kiekvienos valstybės narės piliečiams – Maršalo Salos gali nuspręsti taikyti reikalavimą turėti vizą arba bevizį režimą pagal savo nacionalinę teisę.
 3.
 Šiuo susitarimu nustatytas bevizis režimas taikomas nedarant poveikio Susitariančiųjų Šalių teisės aktams, susijusiems su atvykimo ir trumpalaikio buvimo sąlygomis. Jeigu nesilaikoma vienos ar kelių iš šių sąlygų, valstybės narės ir Maršalo Salos pasilieka teisę neleisti asmeniui atvykti į savo teritoriją ir trumpai joje būti.
 4.
 Bevizis režimas taikomas nepriklausomai nuo to, kokia transporto priemone kertamos Susitariančiųjų Šalių sienos.
 5.
 Šiuo susitarimu nereglamentuojami klausimai sprendžiami vadovaujantis Sąjungos teise, valstybių narių nacionaline teise ir Maršalo Salų nacionaline teise.
 4 STRAIPSNIS
 Buvimo trukmė
 1.
 Sąjungos piliečiai gali būti Maršalo Salų teritorijoje ne ilgiau kaip 90 dienų per bet kurį 180 dienų laikotarpį.
 2.
 Maršalo Salų piliečiai gali būti valstybių narių, taikančių visą Šengeno acquis, teritorijoje ne ilgiau kaip 90 dienų per bet kurį 180 dienų laikotarpį. Tas laikotarpis apskaičiuojamas neatsižvelgiant į buvimą valstybėje narėje, kuri dar netaiko viso Šengeno acquis.
 Maršalo Salų piliečiai kiekvienos valstybės narės, kuri dar netaiko viso Šengeno acquis, teritorijoje gali būti ne ilgiau kaip 90 dienų per bet kurį 180 dienų laikotarpį neatsižvelgiant į apskaičiuotą buvimo valstybių narių, kurios taiko visą Šengeno acquis, teritorijoje laikotarpį.
 3.
 Šis susitarimas nedaro poveikio Maršalo Salų ir valstybių narių galimybei praėjus 90 dienų pratęsti buvimo laikotarpį pagal savo atitinkamus nacionalinės teisės aktus ir Sąjungos teisę.
 5 STRAIPSNIS
 Teritorinis taikymas
 1.
 Prancūzijos Respublikos atveju šis susitarimas taikomas tik europinėje Prancūzijos Respublikos teritorijoje.
 2.
 Nyderlandų Karalystės atveju šis susitarimas taikomas tik europinėje Nyderlandų Karalystės teritorijoje.
 6 STRAIPSNIS
 Jungtinis susitarimo valdymo komitetas
 1.
 Susitariančiosios Šalys įsteigia Jungtinį ekspertų komitetą (toliau – Komitetas), sudarytą iš Sąjungos ir Maršalo Salų atstovų. Sąjungai atstovauja Europos Komisija.
 2.
 Komiteto uždaviniai, inter alia, yra:
 a)
 stebėti, kaip įgyvendinamas šis susitarimas;
 b)
 siūlyti šio susitarimo pakeitimus arba papildymus;
 c)
 spręsti ginčus dėl šio susitarimo aiškinimo ar taikymo.
 3.
 Prireikus Komiteto posėdis sušaukiamas vienos iš Susitariančiųjų Šalių prašymu.
 4.
 Komitetas nustato savo darbo tvarkos taisykles.
 7 STRAIPSNIS
 Šio susitarimo ryšys su valstybių narių ir Maršalo Salų esamais dvišaliais bevizio režimo susitarimais
 Šis susitarimas turi viršenybę atskirų valstybių narių ir Maršalo Salų sudarytų bet kokių dvišalių susitarimų ar sutarčių atžvilgiu, jeigu jie apima šio susitarimo taikymo sričiai priklausančius klausimus.
 8 STRAIPSNIS
 Baigiamosios nuostatos
 1.
 Šį susitarimą Susitariančiosios Šalys ratifikuoja arba tvirtina pagal atitinkamas savo vidaus procedūras ir jis įsigalioja pirmą kito mėnesio dieną praėjus vienam mėnesiui po to, kai išsiunčiamas vėlesnis iš dviejų pranešimų, kuriais Susitariančiosios Šalys praneša viena kitai, kad tos procedūros yra baigtos.
 Šis susitarimas laikinai taikomas nuo kitos dienos po jo pasirašymo.
 2.
 Šis susitarimas yra neterminuotas, nebent būtų nutrauktas pagal 5 dalį.
 3.
 Šis susitarimas gali būti iš dalies keičiamas raštišku Susitariančiųjų Šalių susitarimu. Pakeitimai įsigalioja po to, kai Susitariančiosios Šalys praneša viena kitai apie šiam tikslui būtinų jų vidaus procedūrų užbaigimą.
 4.
 Bet kuri Susitariančioji Šalis visų pirma viešosios tvarkos, nacionalinio saugumo užtikrinimo arba visuomenės sveikatos apsaugos sumetimais, taip pat dėl neteisėtos imigracijos ar dėl kurios nors Susitariančiosios Šalies pakartotinai nustatyto reikalavimo turėti vizą gali visiškai arba iš dalies sustabdyti šio susitarimo taikymą. Apie sprendimą sustabdyti šio susitarimo taikymą kitai Susitariančiajai Šaliai pranešama iki jo planuojamo įsigaliojimo likus ne mažiau kaip dviem mėnesiams. Jei priežasčių, dėl kurių sustabdytas šio susitarimo taikymas, nebelieka, taikymą sustabdžiusi Susitariančioji Šalis nedelsdama informuoja apie tai kitą Susitariančiąją Šalį ir panaikina tą sustabdymą.
 5.
 Bet kuri Susitariančioji Šalis gali nutraukti šį susitarimą raštu pranešdama apie tai kitai Susitariančiajai Šaliai. Šis susitarimas netenka galios po 90 dienų nuo tokio pranešimo dienos.
 6.
 Maršalo Salos gali sustabdyti šio susitarimo taikymą arba jį nutraukti tik visų valstybių narių atžvilgiu.
 7.
 Sąjunga gali sustabdyti šio susitarimo galiojimą arba jį nutraukti tik visų savo valstybių narių atžvilgiu.
 Priimta dviem egzemplioriais anglų, bulgarų, čekų, danų, estų, graikų, ispanų, italų, kroatų, latvių, lenkų, lietuvių, maltiečių, nyderlandų, portugalų, prancūzų, rumunų, slovakų, slovėnų, suomių, švedų, vengrų ir vokiečių kalbomis; visi tekstai yra vienodai autentiški.
 BENDRA DEKLARACIJA DĖL ISLANDIJOS, NORVEGIJOS, ŠVEICARIJOS
 IR LICHTENŠTEINO
 Susitariančiosios Šalys atkreipia dėmesį į glaudžius Europos Sąjungos ir Norvegijos, Islandijos, Šveicarijos ir Lichtenšteino santykius, visų pirma į 1999 m. gegužės 18 d. ir 2004 m. spalio 26 d. susitarimus dėl tų šalių asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis.
 Tokiomis aplinkybėmis pageidautina, kad Norvegijos, Islandijos, Šveicarijos bei Lichtenšteino valdžios institucijos ir Maršalo Salų valdžios institucijos nedelsdamos sudarytų dvišalius susitarimus dėl bevizio režimo trumpalaikio buvimo atveju, kurių sąlygos būtų panašios į nustatytąsias šiame susitarime.
 BENDRA DEKLARACIJA DĖL ŠIO SUSITARIMO 3 STRAIPSNIO 2 DALYJE NURODYTOS ASMENŲ, KURIE VYKSTA VYKDYTI APMOKAMĄ VEIKLĄ, KATEGORIJOS AIŠKINIMO
 Siekdamos užtikrinti vienodą aiškinimą, Susitariančiosios Šalys sutaria, kad šiame susitarime apmokamą veiklą vykdančių asmenų kategorijai priklauso asmenys, kurie kaip darbuotojai ar paslaugų teikėjai atvyksta į kitos Susitariančiosios Šalies teritoriją vykdyti mokamos arba atlyginamos veiklos.
 Šiai kategorijai neturėtų priklausyti:
 –
 verslininkai, t. y. verslo reikalais atvykstantys asmenys (neįdarbinti kitoje Susitariančiojoje Šalyje),
 –
 sportininkai arba menininkai, atliekantys ad hoc veiklą,
 –
 žurnalistai, kuriuos siunčia jų gyvenamosios šalies žiniasklaidos organizacijos, ir
 –
 bendrovių stažuotojai.
 Jungtinis komitetas, vadovaudamasis šio susitarimo 6 straipsniu jam suteikta atsakomybe, stebi, kaip įgyvendinama ši deklaracija ir, atsižvelgdamas į Susitariančiųjų Šalių patirtį, prireikus gali pasiūlyti ją pakeisti.
 BENDRA DEKLARACIJA DĖL ŠIO SUSITARIMO 4 STRAIPSNYJE NUSTATYTO
 90 DIENŲ LAIKOTARPIO PER BET KURĮ 180 DIENŲ LAIKOTARPĮ AIŠKINIMO
 Susitariančiosios Šalys sutaria, kad ne ilgesnis kaip 90 dienų laikotarpis per bet kurį 180 dienų laikotarpį, kaip nustatyta šio susitarimo 4 straipsnyje, reiškia nepertraukiamą buvimo laikotarpį arba kelis buvimo laikotarpius iš eilės, kurių bendra trukmė neviršija 90 dienų per bet kurį 180 dienų laikotarpį.
 Sąvoka „per bet kurį“ reiškia, kad taikomas „slenkantis“ 180 dienų ataskaitinis laikotarpis, kai, siekiant patikrinti, ar ir toliau tenkinamas 90 dienų per bet kurį 180 dienų laikotarpį reikalavimas, atsižvelgiama į kiekvieną buvimo dieną per pastarąsias 180 dienų. Inter alia, tai reiškia, kad naujas buvimo iki 90 dienų laikotarpis leidžiamas, jei šalyje nebūta nepertraukiamą 90 dienų laikotarpį.
 BENDRA DEKLARACIJA DĖL PILIEČIŲ INFORMAVIMO APIE BEVIZIO REŽIMO SUSITARIMĄ
 Pripažindamos skaidrumo svarbą Europos Sąjungos ir Maršalo Salų piliečiams, Susitariančiosios Šalys sutaria užtikrinti visapusišką informacijos apie bevizio režimo susitarimo turinį ir padarinius bei susijusius klausimus, kaip antai apie atvykimo sąlygas, sklaidą.
 _________________
 (1)
 OL L 149, 2014 5 20, p. 67.
 (2)
 2001 m. kovo 15 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 539/2001, nustatantis trečiųjų šalių, kurių piliečiai, kirsdami išorines sienas, privalo turėti vizas, ir trečiųjų šalių, kurių piliečiams toks reikalavimas netaikomas, sąrašus, OL L 81, 2001 3 21, p. 1.


type: wikipedia

text:
Papa Paul al VI-lea, născut Giovanni Battista Enrico Antonio Maria Montini, (n. 26 septembrie 1897, Concesio, Lombardia, Italia – d. 6 august 1978, Vatican) a fost Papă al Bisericii Catolice între 1963 și 1978. A fost beatificat în anul 2014 și canonizat în anul 2018.
 Viața și cariera timpurie
 S-a născut la Concesio (Lombardia) într-o familie bogată din clasa superioară a societății. Tatăl său a fost un avocat nepracticant, reprofilat ca editor și un curajos susținător al acțiunilor sociale. Giovanni era un copil firav dar inteligent, care a făcut primele studii pe lângă iezuiți, în Brescia, aproape de casă. Chiar și după intrarea în seminar (în 1916), i s-a permis să locuiască acasă din motive de sănătate. După hirotonirea sa în 1920, a fost trimis la Roma pentru a studia la Universitatea Gregoriană și la Universitatea din Roma, dar în 1922 a fost transferat la Academia dei Nobili Ecclesiastici pentru a studia diplomația, continuându-și studiile de Drept Canonic la Universitatea Gregoriană. În 1923 este trimis la Varșovia ca atașat pe lângă nunțiatură, dar este chemat la Roma (în 1924), datorită efectelor iernii grele poloneze asupra sănătății sale. În același an a fost numit la biroul Secretariatului de Stat, unde a rămas pentru următorii treizeci de ani. Pe lângă activitatea didactică la Academia de Nobili Ecclesiastici, a fost numit capelan al Federației Studenților Universitari Italieni (FUCI), o numire care avea să aibă un efect hotărâtor asupra relațiilor sale cu fondatorii Partidului Creștin Democrat de după al doilea război mondial.
 În 1937 este numit locțiitor pentru probleme obișnuite, pe lângă Cardinalul Pacelli, secretar de stat, și-l însoțește pe acesta la Budapesta, la Congresul Internațional Euharistic (în 1938). După ce Cardinalul Pacelli a fost ales ca Papa Pius al XII-lea în 1939, Montini este reconfirmat pe poziția sa pe lângă noul secretar de stat, Cardinalul Luigi Maglione. După moartea Cardinalul Luigi Maglione în 1944, Montini continuă să-și desfășoare activitatea sub autoritatea directă a papei. În timpul celui de-al doilea război mondial a fost responsabil cu organizarea extinsei activități de ajutorare și de îngrijire a refugiaților politici.
 Arhiepiscop de Milano
 În consistoriul secret din 1952 papa Pius al XII-lea a anunțat că avusese intenția să-i numească pe Montini și pe Domenico Tardini în Sfântul Colegiu dar că ambii au cerut să fie scutiți de obligativitatea acceptării. În schimb, papa Pius al XII-lea le-a conferit ambilor titlul de pro-secretar de stat. În anul următor Montini a fost numit arhiepiscop de Milano, dar încă fără titlul de cardinal. Și-a luat în primire noul sediu în ianuarie 1955 și curând s-a făcut cunoscut ca "arhiepiscopul muncitorilor". A revitalizat întreaga diaceză, a predicat mesajul social al Evangheliei, a depus eforturi pentru recâștigarea clasei muncitoare în favoarea cauzei catolice, a promovat educația catolică la toate nivelurile și a susținut presa catolică. Impactul său asupra orașului Milano în această perioadă a fost atât de mare încât a atras atenția lumii întregi. La conclavul din 1958, numele său a fost frecvent menționat. La primul consistoriu al papei Ioan al XXIII-lea, din decembrie 1958, a fost unul din cei 23 de prelați promovați la rangul de cardinal, iar numele său era în vârful listei. Răspunsul său la convocarea la Conciliu a fost prompt și chiar înainte de acesta, Montini era considerat un adept puternic al principiului colegialității. A fost numit membru în Comisia centrală preparatoare a Conciliului Vatican II și în comisia de organizare din punct de vedere tehnic.
 Papă
 După moartea papei Ioan al XXIII-lea la data de 3 iunie 1963, Montini a fost ales ca succesor al acestuia în ziua de 21 iunie 1963. Cu această ocazie și-a luat numele de Paul al VI-lea. În primul său mesaj adresat lumii, papa Paul al VI-lea s-a angajat să continue opera începută de predecesorul său. În cursul pontificatului său, tensiunea dintre primatul papal și colegialitatea episcopală a fost motiv de conflict. La 14 septembrie 1965 a anunțat înființarea Sinodului Episcopilor cerut de părinții conciliari, dar anumite probleme care ar fi trebuit să fie discutate de sinod, au fost rezervate pentru competența pontificală. Celibatul, discutat în cea de-a patra sesiune a Conciliului, a fost tema unei enciclici din 24 iunie 1967; reglementarea doctrinară nașterilor a fost tratată în ultima sa enciclică "Humanae vitae" din 24 iulie 1968. Controversele asupra acestor două luări de poziție au marcat ultimii ani ai pontificatului său.
 Papa Paul al VI-lea a avut o presă extrem de săracă și imaginea sa publică a suferit din cauza comparației cu jovialul său predecesor. Cei care l-au cunoscut mai bine, oricum, îl descriu ca pe un om strălucit, profund spiritual, umil, rezervat și blând, un om de o "curtoazie infinită". A fost unul dintre papii care a călătorit cel mai mult și primul care a vizitat cele cinci continente. Corpusul remarcabil al gândirii sale trebuie descoperit în multiplele sale mesaje și scrisori, ca și în majoritatea discursurilor sale. Încheierea plină de succes a Conciliului Vatican II a marcat istoria Bisericii, dar istoria își va aminti și de riguroasa sa reformă a Curiei Romane, mesajul său de salut la ONU din 1965, enciclica sa Populorum progressio (din 1967), a doua mare scrisoare socială a sa Octogesima adveniens (din 1971) - prima care a arătat conștientizarea multor probleme care abia fuseseră scoase la lumină - și îndemnul său apostolic Evangelii nuntiandi, ultima sa declarație importantă care atingea în punctul central ideea de eliberare și mântuire.
 Relațiile cu Biserica Ortodoxă
 În anul 1964 s-a întâlnit la Ierusalim cu patriarhul Athenagoras I de Constantinopol. A fost cea dintâi întâlnire dintre primații Bisericilor Romei și Constantinopolului după 1439 (Conciliul de la Florența). Cei doi primați s-au întâlnit din nou la Istanbul, în 1967, apoi, încă o dată, în același an, în timpul vizitei patriarhului la Vatican. În 1965, ei s-au pus de acord asupra revocării decretelor de excomunicare reciprocă din 1054: cardinalul Humbert de Moyenmoutier și patriarhul Mihail I Cerularie se excomunicaseră reciproc în Catedrala Sfânta Sofia din Constantinopol, fapt care a condus la ruptura durabilă dintre cele două biserici.
 Papa Paul al VI-lea a făcut una din cele mai importante contribuții teologice și doctrinare: prin declarația Nostra Aetate din 28 octombrie 1965, Vaticanul a adoptat o atitudine egalitară față de întreaga umanitate și a exculpat poporul evreu de acuzațiile legate de moartea lui Isus.
 Relațiile cu Blocul Comunist
 În data de 19 februarie 1969 l-a primit în audiență publică, iar în 22 februarie 1969 în audiență privată pe episcopul Joseph Schubert, fost administrator apostolic al Arhidiecezei de București, căruia autoritățile comuniste i-au permis plecarea din România, după 13 ani de detenție și 5 ani de domiciliu obligatoriu.
 Concomitent cu destinderea americano-sovietică din anii 1970 papa Paul al VI-lea a inițiat o nouă Ostpolitik a Bisericii Catolice față de blocul comunist. În data de 26 mai 1973 l-a primit în audiență pe Nicolae Ceaușescu, care s-a arătat interesat de reglementarea situației Bisericii Române Unite prin trecerea greco-catolicilor la ritul latin (romano-catolic), propunere respinsă de Vatican.
 La sfârșitul anului 1973 ambasada română de la Roma transmitea informații legate de faptul că „în acest an au avut loc cu regularitate întâlniri ale ambasadorului sovietic la Roma (...) cu șeful diplomației Vaticanului, Agostino Casaroli.”
 Moartea și funeraliile
 Papa Paul al VI-lea a fost victima unei crize cardiace la sfârșitul după-amiezii din 6 august 1978, în reședința sa de vară de la Castel Gandolfo. A murit patru ore mai târziu, la ora 21.00, în sărbătoarea Schimbării la Față.
 A cerut ca funeraliile sale să fie simple, fără catafalc și fără monument pe mormânt.
 A fost înhumat la 12 august 1978, potrivit dorințelor sale, în grotele Vaticanului, după o ceremonie care a avut loc în Piața Bazilicii Sf. Petru din Roma.
 Beatificarea și canonizarea
 Procesul de beatificare a papei Paul al VI-lea a fost deschis în 1993, în timpul pontificatului papei Ioan Paul al II-lea. Papa Benedict al XVI-lea l-a proclamat fericit la 20 decembrie 2012.. Papa Francisc l-a canonizat în data de 14 octombrie 2018, alături de arhiepiscopul Oscar Romero.
 Note
 Legături externe
 Scrieri
 Predici, discursuri, scrisori, constituții și exortații apostolice
 Text Humanæ Vitæ
 Citate din papa Paul VI
 Nașteri în 1897
 Decese în 1978
 Papi
 Diplomați ai Sfântului Scaun
 Fericiți catolici
 Arhiepiscopi romano-catolici
 Nașteri pe 26 septembrie
 Decese pe 6 august


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 9.7.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 204/11
 Решение на Съда (осми състав) от 19 май 2011 г. — Union Investment Privatfonds GmbH/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Unicre-Cartão International De Crédito SA
 (Дело C-308/10 P) (1)
 (Жалба - Марка на Общността - Производство по възражение - Регламент (ЕО) No 40/94 - Член 74, параграф 2 - Доказателства, които не са предоставени в подкрепа на възражението в предвидения за тази цел срок - Невзимане предвид - Правомощие за преценка на апелативния състав)
 2011/C 204/20
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Union Investment Privatfonds GmbH (представител: J. Zindel, Rechtsanwalt)
 Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider), Unicre-Cartão International De Crédito SA
 Предмет
 Жалба, подадена срещу Решение на Общия съд (трети състав) от 27 април 2010 г. — Union Investment Privatfonds/СХВП — Unicre-Cartão International De Crédito, с което Общият съд отхвърля жалбата за отмяна, подадена от притежателя на националните фигуративни марки UniFLEXIO, UniVARIO и UniZERO за стоките и услугите от класове 35 и 36, насочена срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 10 октомври 2006 г., с което се отхвърля жалбата, подадена срещу решението на отдела по споровете за отхвърляне на възражението на жалбоподателя, подадено срещу регистрацията на фигуративната марка на Общността unibanco за стоките от класове 36 и 38 — Погрешно тълкуване на член 74, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 40/94 — Правомощие за преценка на апелативния състав, що се отнася до доказателствата, които не са предоставени в подкрепа на възражението в предвидения за тази цел срок
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Union Investment Privatfonds GmbH да понесе съдебните разноски.
 (1) ОВ C 246, 11.9.2010 г.


text:
 EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION
 Bryssel den 6.07.1995
 KOM(95)326 slutlig
 Förslag till
 RÅDETS FÖRORDNING (EG)
 om upphävande avförordning(EEG) nr 1391/91 om införande av en slutgiltig
 antidumpningstuU på import av aspartam med ursprung i Japan och USA
 (framlagt av kommissionen)
 ---pagebreak--- ---pagebreak--- Explanatory memorandum
 1. By Regulation (EEC) No 1391/9119 the Council imposed a definitive anti-dumping
 duty on imports of aspartame originating in Japan and the United States of
 America.
 2. Further to a request submitted by the NutraSweet Company, a US exporter of
 aspartame, the Commission initiated a review investigation on 26 April 1994.
 3. After having completed this investigation, the Commission has come to the
 conclusion that removing the duty in force on imports of aspartame originating in
 both the USA and Japan would not entail any risk of injurious dumping being
 resumed.
 4. In accordance with Article 14 of Council Regulation (EC) No 2423/882 - which
 continues to apply to these proceedings by virtue of Article 23 of Council
 Regulation (EC) No 3283/943 as amended by Regulation (EC) No 3S5/954 - the
 Commission, after consultation of the Advisory Committee, therefore proposes to
 repeal Council Regulation (EEC) No 1391 imposing a definitive anti-dumping
 duty on imports of aspartame originating in Japan and the United States of
 America.
 1
 OJNoL 134, 29.5.1991, p. 1
 2
 OJ No L 209,2.8.1988, p. 1
 3
 OJ No L 349, 31.12.1994, p. 1
 4
 OJ No L 41, 23.2.1995, p.2
 ---pagebreak--- RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr.«/95
 av den ...1995
 om upphävande av förordning (EEG) nr 1391/91 om införande av en slutgiltig
 antidumpningstuU på import av aspartam med ursprung i Japan och USA
 EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
 med beaktande av Fördraget om upprättande av Europeiska gemenskapen,
 med beaktande av rådets förordning (EG) nr 3283/94 * av den 22 december 1994 om skydd mot
 dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen, ändrad genom
 förordning (EG) nr 3S5/952, särskilt artikel 23 i denna, i vilken det anges att förordning (EEG)
 nr 2423/883 av den 11 juli 1988 om skydd mot dumpad eller subventionerad import från länder
 som inte är medlemmar i Europeiska ekonomiska gemenskapen, senast ändrad genom förordning
 (EG) nr 522/944 skall fortsätta att tillämpas för förfaranden som företas i samband med
 utredningar som inletts före den 1 september 1994 och som inte är slutförda den dag som
 förordning (EG) nr 3283/94 träder i kraft,
 med beaktande av förordning (EG) nr 2423/88, särskilt artikel 14 i denna,
 med beaktande av kommissionens förslag som framlagts efter samråd med Rådgivande
 kommittén, och
 med beaktande av följande:
 A. DET TIDIGARE FÖRFARANDET
 1) Genom förordning (EEG) nr 1391/915 införde rådet en slutgiltig antidumpningstuU på
 import av aspartam med ursprung i Japan och USA.
 1EGT nr L 349, 31.12.1994, s. 1.
 2EGTnrL41, 23.2.1995, s. 2
 3EGT nr L 209,2.8.1988, s.l
 4EGT nr L 66,10.3.1994, s. 10
 5EGT nr L 134,29.5.1991, s.l
 ---pagebreak--- B. DET NUVARANDE FÖRFARANDET
 1. Ansökan om översyn
 2) I januari 1994 begärde den amerikanska exportören NutraSweet Company (nedan kallad
 "NSC") att kommissionen skulle se över antidumpningstullen för import av aspartam
 med ursprung i USA samt återuppta utredningen. I sin ansökan om översyn framförde
 NSC att sedan den slutgiltiga tullen införts har sådana större förändringar skett att detta
 medfört så förändrade förutsättningar att en översyn i enlighet med artikel 14 i rådets
 förordning (EEG) nr 2423/88 (nedan kallad "grundförordningen") är befogad. Dessa
 förändringar bestar i att
 priserna på den amerikanska hemmamarknaden har sjunkit markant på grund av
 det amerikanska patent som innehades av NSC har gått ut,
 en högmodern anläggning för tillverkning av aspartam med NSC som delägare
 har anlagts i Frankrike. Anläggning har en tillverknings-kapacitet som är
 tillräcklig för att täcka den normala efterfrågan på aspartam i gemenskapen,
 NSC: s export av amerikansktill verkad aspartam till gemenskapen har markant
 minskat och ersatts av aspartam som tillverkas i gemenskapen.
 2. Inledande av en utredning i samband med en översyn
 3) Efter samråd med Rådgivande kommittén fann man att ansökan innehöll tillräckliga
 belägg för att omständigheterna förändrats så mycket att en översyn enligt artikel 14 i
 grundförordningen var befogad.
 4) Följaktligen offentliggjorde kommissionen ett tillkännagivande i Europeiska
 gemenskapernas officiella tidning** samt inledde en utredning.
 3. Översynens räckvidd
 5) Den produkt som är föremål för denna utredning är liktydig med den som är belagd med
 en slutgiltig antidumpningstuU, dvs. aspertam, ett sötningsmedel med en smakprofil
 liknande socker men med ett lägre kalorivärde och som omfattas av KN-nummer ur 2924
 29 90.
 6) Dumpningsundersökningen omfattar perioden 1 oktober - 31 mars 1994.
 6EGT nr C 115,26.4.1994, s. 1.
 ---pagebreak--- 7) Även om den ansökan om översyn som lämnats av NSC uttryckligen endast avsåg
 sådana antidumpningstullar som avser import från USA övervägde kommissionen om en
 sådan begränsning var berättigad och innan den inledde undersökningen meddelade den
 därför även den japanske aspartamexportören, Ajinomoto Co Ltd., Tokyo (nedan kallad
 "Ajinomoto) som var inblandad i den förra undersökningen. Emellertid meddelade detta
 företag att det aspartam det säljer på den inre marknaden numera härrör från dess
 anläggningar inom gemenskapen och att det därför inte hade intresse av att delta i en
 undersökning.
 8) På grund av att det uttryckligen angivits i ansökan om översyn att "den begärda
 översynen endast skall avse NSC:s dumpningsmarginal" behandlade kommissionen inte
 frågan om skada under den första delen av undersökningen. Då det blev uppenbart att
 resultatet av antidumpingundersökningen inte skulle leda till att den gällande
 antidumpningstullen upphävdes beslutade NSC att lägga tyngdpunkten på frågan om
 skada och den begärde därför uttryckligen att kommissionen skulle kontrollera att " det
 inte förelåg fara för att skadlig dumpning av sådan aspartam som exporteras från USA
 skulle återuppstå om de antidumpningsåtgärder som var föremål för översyn upphävdes".
 4. Undersökning
 9) Kommissionen meddelade officiellt Holland Sweetener Company Vof (nedan kallad
 "HSC") som är den ende gemenskapstillverkaren av aspartam samt klagande i den
 föregående undersökningen, den amerikanske exportören NSC och de amerikanska
 myndigheterna att en undersökning skulle inledas och den gav berörda parter tillfälle att
 lämna synpunkter skriftligen och att begära en utfrågning.
 10) Kommissionen inhämtade och kontrollerade de upplysningar den ansåg sig behöva för
 undersökningen och besökte den amerikanske tillverkaren NSC:s anläggning i Deerfield,
 Illinois.
 11) Gemenskapstillverkaren HSC, den amerikanske exportören NSC och den japanske
 exportören Ajinomoto gavs tillfälle att ta del av de huvudsakliga fakta och överväganden
 som skulle ligga till grund för ett upphävande av antidumpningstullen. Emellertid gjorde
 ingen av de berörda parterna en sådan begäran.
 C. UNDERSÖKNINGENS RESULTAT
 1. Dumping
 1.1. Normalvärde
 12) De mängder aspartam som NSC sålde på den amerikanska marknaden under
 undersökningsperioden var helt klart fullt tillräckliga för att sänka de inhemska prisernas
 normalvärde. Man fastställde att denna försäljning ingick i den normala handeln.
 13) Den viktigaste delen i undersökningen av normalvärdet var att enligt NSC hade priserna
 på den amerikanska hemmamarknaden sjunkit efter det att företagets patent gått ut. Att
 patentet hade gått ut i december 1992 bekräftades och detta hade lett till konkurrens på
 den amerikanska marknaden och att priserna följaktligen sjunkit i förhållande till de som
 registrerats i den föregående undersökningen.
 ---pagebreak--- 1.2 Exportpriser
 14) Bara under undersökningsperioden genomförde NSC två exporttransaktioner till
 gemenskapen. Detta beror på att företaget så gott som upphört med sin export efter det
 att det anlagt en fabrik i Frankrike som numera förser all NSC:s kunder i gemenskapen.
 Man fann att dessa transaktioner som avsåg relativt små mängder aspartam särskilt hade
 ordnats med europeiska kunder med hänseende på undersökningen. Av denna orsak
 ansågs de priser som betalats av kunder vara missvisande och man beslutade att inte
 beakta dessa i enlighet med artikel 7.7 b i grundförordningen.
 15) Givet dessa omständigheter och att ingen annan rimlig grund för att fastställa ett
 exportpris fanns valde kommissionen att se till de "gamla" exportpriser som registrerats
 under den föregående undersökningen.
 1.3. Jämförelse
 16) Jämförelsen mellan det "nya" normalvärdet som grundar sig på priserna på den
 amerikanska hemmamarknaden under undersökningsperioden med det "gamla"
 exportpriset som registrerats under den föregående undersökningen visade att även om
 NSC:s normalvärde väsentligt hade minskat sedan den föregående undersökningen så var
 denna minskning inte tillräcklig för att helt undanröja dumpningsmarginalen.
 2. Skada
 2.1 NSC:s argumentation
 17) Av de faktorer som framlagts av NSC var följande direkt relevanta för utvärderingen av
 skadefrågan i fallet
 NSC har anlagt en anläggning i gemenskapen och denna är ett samrisk-företag
 med den japanske tillverkaren Ajinomoto och dess tillverkning är tillräcklig för
 att tillgodose efterfrågan från NSC:s kunder i gemenskapen,
 till följd av detta har NSC praktiskt taget upphört med sin export av aspartam till
 gemenskapen sedan mitten av 1993,
 eftersom den franska anläggningens kapacitet är tillräcklig för att tillgodose all
 förväntad efterfrågan på gemenskapsmarknaden fmns det inga skäl att tro att
 export från USA skulle återta en kännbar marknadsandel om
 antidumpningsåtgärderna upphävdes.
 De bevis som framlades av NSC för att underbygga dessa punkter undersöktes.
 2.2. Inga kommentarer från gemenskapstillverkaren
 ---pagebreak--- SV/01/95/03040000.POO (FR)
 ea/ea
 18) HSC gavs tillfälle att yttra sig över NSC:s argumentation beträffande skadefrågan. Man
 fäste NSC:S uppmärksamhet på att eftersom inga invändningar fanns kan man besluta att
 upphäva den gällande antidumpningstullen för import av aspartam med ursprung i såväl
 USA som Japan. HSC hade inga invändningar mot detta.
 2.3. Slutsatser rörande skadefrågan
 19) Eftersom HSC är den ende gemenskapstillverkaren av aspartam samt den ende klagande
 i det föregående förfarandet bör det faktum att företaget inte gjort invändningar tolkas
 som att det inte längre har intresse av en fortsatt antidumpingtull och som en bekräftelse
 på NSC:s argument att ett upphävande av dessa åtgärder inte skulle medföra risk för att
 skadlig dumpning skulle ske på nytt.
 2.3.2.Giltigheten av denna slutsats för Japan såväl som för USA
 20) Även om räckvidden för denna översyn uttryckligen begränsats till att gälla import från
 USA gör det faktum att undersökningen kommit till den slutsatsen att skadlig dumping
 inte föreligger att det är det oundvikligt att även ompröva giltigheten för
 antidumpningstullen för import från Japan. Detta skedde i enlighet med artikel 14.3 i
 grundförordningen utan att en ny undersökning behöver företas endast för detta ändamål.
 21) Den information som finns tillgänglig antyder att den huvudsakliga orsaken till att
 gemenskapsindustrin inte längre upplever att import av aspartam orsakar skada är att
 denna import har upphört till följd av att anläggningar numera finns i Frankrike och
 därför kommer importen troligen inte att återta en kännbar marknadsandel. Den ende
 japanske tillverkaren av aspartam, Ajinomoto, är lika stora delägare i samriskföretaget
 och de upplysningar man fått från företaget (se punkt 7 ovan) tyder på att dessa nu helt
 försörjer gemenskapsmarknaden med sådan aspartam som är tillverkad i gemenskapen.
 22) Mot denna bakgrund är slutsatsen att ingen fara för att skadlig dumping kommer att ske
 på nytt som gäller avseende NSC även tillämplig för Ajinomoto.
 D. UPPHÄVANDE AV ANTIDUMPNINGSTULLARNA
 23) Med hänsyn till föregående bör de gällande antidumpningstullama för import av
 aspartam från både Japan och USA upphävas, vilket avslutar förfarandet.
 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
 Artikel 1
 Förordning (EG) nr 1391/91 skall upphävas.
 ---pagebreak--- Artikel 2
 Denna förordning träder i kraft samma dag som den offentliggörs i Europeiska gemenskapernas
 tidning.
 Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
 Utfärdad i Bryssel den... 1995.
 På rådets vägnar
 Ordförande
 ---pagebreak--- ISSN 1024-4506
 KOM(95) 326 slutlig
 DOKUMENT
 SV 02 11
 Katalognummer : CB-CO-95-356-SV-C
 ISBN 92-77-91318-5
 Byrån för Europeiska gemenskapenias officiella publikationer
 L-2985 Luxemburg
 /


type: contracts

text:
 16.7.2020
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 228/9
 РЕШЕНИЕ НА СЪВМЕСТНИЯ КОМИТЕТ НА ЕИП No 5/2019
 от 8 февруари 2019 година
 за изменение на приложение I (Ветеринарни и фитосанитарни въпроси) и приложение II (Технически правила, стандарти, изпитвания и сертифициране) към Споразумението за ЕИП [2020/924]
 СЪВМЕСТНИЯТ КОМИТЕТ НА ЕИП,
 като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство („Споразумението за ЕИП“), и по-специално член 98 от него,
 като има предвид, че:
 (1)
 Регламент (ЕС) 2018/685 на Комисията от 3 май 2018 г. за изменение на приложения II, III и IV към Регламент (ЕО) No 396/2005 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на максимално допустимите граници на остатъчни вещества от абамектин, бира, флуопирам, флуксапироксад, малеинов хидразид, синапено семе на прах и тефлутрин във или върху определени продукти (1) следва да бъде включен в Споразумението за ЕИП.
 (2)
 Регламент (ЕС) 2018/686 на Комисията от 4 май 2018 г. за изменение на приложения II и III към Регламент (ЕО) No 396/2005 на Европейския парламент и на Съвета относно максимално допустимите граници на остатъчни вещества от хлорпирифос, хлорпирифос-метил и трихлопир във или върху определени продукти (2) следва да бъде включен в Споразумението за ЕИП.
 (3)
 Регламент (ЕС) 2018/687 на Комисията от 4 май 2018 г. за изменение на приложения II и III към Регламент (ЕО) No 396/2005 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на максимално допустимите граници на остатъчни вещества от ацибензолар-S-метил, бензовиндифлупир, бифентрин, биксафен, хлорантранилипрол, делтаметрин, флоникамид, флуазифоп-П, изофетамид, метрафенон, пендиметалин и тефлубензурон във и върху определени продукти (3) следва да бъде включен в Споразумението за ЕИП.
 (4)
 Настоящото решение се отнася до законодателство относно фуражите и хранителните продукти. Законодателството относно фуражите и хранителните продукти не се прилага по отношение на Лихтенщайн, докато приложението на Споразумението между Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно търговията със селскостопански продукти обхваща и Лихтенщайн, както е посочено в секторните адаптации на приложение I и въведението на глава XII на приложение II към Споразумението за ЕИП. По тази причина настоящото решение няма да се прилага по отношение на Лихтенщайн.
 (5)
 Поради това приложения I и II към Споразумението за ЕИП следва да бъдат съответно изменени,
 ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
 Член 1
 В точка 40 (Регламент (ЕО) No 396/2005 на Европейския парламент и на Съвета) от глава II от приложение I към Споразумението за ЕИП се добавят следните тирета:
 „—
 32018 R 0685: Регламент (ЕС) 2018/685 на Комисията от 3 май 2018 г. (ОВ L 121, 16.5.2018 г., стр. 1),
 —
 32018 R 0686: Регламент (ЕС) 2018/686 на Комисията от 4 май 2018 г. (ОВ L 121, 16.5.2018 г., стр. 30),
 —
 32018 R 0687: Регламент (ЕС) 2018/687 на Комисията от 4 май 2018 г. (ОВ L 121, 16.5.2018 г., стр. 63).“
 Член 2
 В точка 54щщш (Регламент (ЕО) No 396/2005 на Европейския парламент и на Съвета) от глава XII от приложение II към Споразумението за ЕИП се добавят следните тирета:
 „—
 32018 R 0685: Регламент (ЕС) 2018/685 на Комисията от 3 май 2018 г. (ОВ L 121, 16.5.2018 г., стр. 1),
 —
 32018 R 0686: Регламент (ЕС) 2018/686 на Комисията от 4 май 2018 г. (ОВ L 121, 16.5.2018 г., стр. 30),
 —
 32018 R 0687: Регламент (ЕС) 2018/687 на Комисията от 4 май 2018 г. (ОВ L 121, 16.5.2018 г., стр. 63).“
 Член 3
 Текстовете на регламенти (ЕС) 2018/685, (ЕС) 2018/686 и (ЕС) 2018/687 на исландски и норвежки език, които ще бъдат публикувани в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз, са автентични.
 Член 4
 Настоящото решение влиза в сила на 9 февруари 2019 г., при условие че са внесени всички нотификации, предвидени в член 103, параграф 1 от Споразумението за ЕИП (*1).
 Член 5
 Настоящото решение се публикува в раздела за ЕИП и в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз.
 Съставено в Брюксел на 8 февруари 2019 година.
 За Съвместния комитет на ЕИП
 Председател
 Claude MAERTEN
 (1) ОВ L 121, 16.5.2018 г., стр. 1.
 (2) ОВ L 121, 16.5.2018 г., стр. 30.
 (3) ОВ L 121, 16.5.2018 г., стр. 63.
 (*1) Без отбелязани конституционни изисквания.


text:
 Avviż Legali Importanti
 |
 52008PC0849
 Proposta għal ID-deċiżjoni tal-Kunsill dwar il-pożizzjoni li għandha tieħu l-Komunità dwar il-proposta għal emenda tal-Konvenzjoni doganali dwar it-Trasport Internazzjonali ta’ oġġetti li jaqgħu taħt il-carnets TIR (il-Konvenzjoni TIR 1975) /* KUMM/2008/0849 finali - ACC 2008/0236 */
 [pic] | KUMMISSJONI TAL-KOMUNITAJIET EWROPEJ |Brussel 19.12.2008KUMM(2008) 849 finali2008/0236 (ACC)Proposta għalID-DEĊIŻJONI TAL-KUNSILLdwar il-pożizzjoni li għandha tieħu l-Komunità dwar il-proposta għal emenda tal-Konvenzjoni doganali dwar it-Trasport Internazzjonali ta’ oġġetti li jaqgħu taħt il-carnets TIR (il-Konvenzjoni TIR 1975)(preżentata mill-Kummissjoni)MEMORANDUM TA’ SPJEGAZZJONIIl-kuntest tal-PropostaIr-raġuni u l-għanijiet tal-propostaIl-Konvenzjoni Doganali dwar it-trasport internazzjonali ta' oġġetti li jaqgħu taħt il-carnets TIR (il-Konvenzjoni TIR) tal-14 ta' Novembru 1975 ġiet approvata f’isem il-Komunità Ekonomika Ewropea permezz tar-Regolament tal-Kunsill (KEE) Nru 2112/78. Il-Konvenzjoni daħlet fis-seħħ fil-Komunità fl-20 ta’ Ġunju 1983.L-għan tad-Deċiżjoni proposta huwa li temenda n-Nota ta’ Spjegazzjoni għall-Artikolu 8.3 tal-Konvenzjoni TIR. Din l-emenda tikkonċerna l-livell rakkomandat ta' garanzija għall-Carnet TIR. F'Ottubru 2008 il-Grupp ta’ Ħidma dwar Kwistjonijiet Doganali li Jolqtu t-Trasport u l-Kumitat Amministrattiv tal-Konvenzjoni TIR iddeċidew li l-ammont rakkomandat li jista' jintalab għal kull Carnet TIR għandu jinbidel minn 50 000USD għal 60 000EUR.Il-kuntest ġeneraliIl-Konvenzjoni TIR hija amministrata mill-Kummissjoni Ekonomika għall-Ewropa tan-Nazzjonijiet Uniti (UNECE) bbażata f’Ġinevra. Il-Konvenzjoni stabbiliet proċedura doganali ta’ tranżitu għall-moviment internazzjonali tal-oġġetti bit-triq u tippermetti li oġġetti , li huma taħt sospensjoni tad-dwana u tat-taxxa, li jaqsmu l-konfini internazzjonali bl-anqas intervent mill-awtoritajiet doganali matul it-triq Billi tnaqqas l-impedimenti tradizzjonali għall-moviment internazzjonali tal-oġġetti, is-sistema tat-TIR tinkoraġġixxi l-iżvilupp tal-kummerċ internazzjonali. Billi tnaqqis id-dewmien fit-tranżitu, tippermetti wkoll tnaqqis sinifikanti fl-ispejjeż tat-trasport. Il-vantaġġ l-aktar importanti tas-sistema huwa l-fatt li l-Konvenzjoni TIR tipprovdi, permezz tal-katina internazzjonali ta’ garanzija, aċċess relattivament sempliċi għall-garanziji meħtieġa. Il-Carnets TIR mhijiex biss dikjarazzjoni ta' tranżitu iżda wkoll prova ta' garanzija. Il-livell ta' garanzija ta' 50 000USD stabbilit fl-1975 qatt ma nbidel.F'dawn l-aħħar xhur xi Partijiet Kontraenti għall-Konvenzjoni TIR wrew it-tħassib tagħhom rigward il-livell rakkomandat ta' garanzija attwali ta' 50 000USD għat-trasport TIR. Huma kienu tal-opinjoni li r-rati tal-kambju u l-prezzijiet attwali huma differenti minn dawk applikabbli fl-1975 u li b'hekk huma għandhom japplikaw miżuri ta' kontroll addizjonali, bħall-iskorti doganali jew il-garanziji finanzjarji. Sabiex jiġu evitati miżuri u problemi addizjonali bħal dawn ġiet proposta emenda tan-Nota ta' Spjegazzjoni 0.8.3. Il-Grupp ta’ Ħidma dwar Kwistjonijiet Doganali li Jolqtu t-Trasport u l-Kumitat Amministrattiv tal-Konvenzjoni TIR iddiskutew din il-proposta u ma tressqet l-ebda oġġezzjoni.Peress li l-leġiżlazzjoni Komunitarja diġà tapplika l-ammont rakkomandat ta' 60 000EUR l-emenda proposta ma għandiex effett fuq il-Komunità.Id-dispożizzjonijiet eżistenti fl-ambitu tal-propostaM’hemmx dispożizzjonijiet eżistenti fil-qasam tal-proposta.Konsistenza ma’ politiki u għanijiet oħrajn tal-UnjoniId-Deċiżjoni proposta hija konsistenti mal-politika komuni dwar il-kummerċ u t-trasport. Is-sistema tat-TIR, li tipprovdi tħaffif fit-trasport bit-triq, tippermetti li l-oġġetti jivvjaġġaw bejn 67 Parti Kontraenti bl-anqas indħil mill-amministrazzjonijiet doganali u tipprovdi, permezz ta' katina internazzjonali ta’ garanziji, aċċess relattivament ħafif għall-garanziji meħtieġa. Is-simplifikazzjonijiet miksuba permezz tal-Konvenzjoni TIR huma konformi mal-Istrateġija riveduta ta’ Liżbona.Il-konsultazzjonijiet ta' partijiet interessati u l-valutazzjoni tal-impattIl-konsultazzjoni mal-partijiet interessatiIl-metodi ta’ konsultazzjoni, is- setturi ewlenin immirati u l- profil ġenerali tal-parteċipantiSaru konsultazzjonijiet fuq il-proposta mal-Unjoni Internazzjonali tat-Trasport bit-Triq, l-assoċjazzjonijiet garanti u l-awtoritajiet doganali kollha tal-Partijiet Kontraenti għall-Konvenzjoni TIR. Il-konsultazzjonijiet seħħew ukoll fi ħdan is-sessjonijiet tal-Grupp ta’ Ħidma dwar Kwistjonijiet Doganali li Jolqtu t-Trasport u tal-Kumitat Amministrattiv tal-Konvenzjoni TIR.Sinteżi tar-reazzjonijiet u ta' kif dawn ġew ikkunsidratiOpinjoni favorevoliIl-ġbir u l-użu ta' għarfien espertMa kienx hemm bżonn ta’ għarfien espert estern.Il-valutazzjoni tal-impattIl-livell ta’ garanzija għall-Carnet TIR għandu jiżdied sabiex jiżgura s-sistema TIR u jelimina l-miżuri ta' kontroll addizzjonali bħall-iskorti jew id-depożiti meħtieġa ta' garanziji finanzjarji jew ta’ xi xorta oħra.Għall-Komunità, il-garanzija rakkommandata ta' 60 000EUR hija diġa applikabbli għall-xi żmien u l-emenda proposta barra minn hekk se tallinja l-leġiżlazzjoni Komunitarja mal-Konvenzjoni TIR.Billi tiġi introdotta din l-emenda, l-interessi finanzjarji tal-amministrazzjonijiet doganali jkunu garantiti kompletament u l-użu tal-skorti doganali għaljin huwa mistenni li jonqos.L-elementi ġuridiċi tal-propostaDin l-emenda temenda n-Nota ta’ Spjegazzjoni għall-Artikolu 0.8.3 tal-Konvenzjoni TIR.Il-bażi ġuridikaL-Artikoli 133 u 300 (2) tat-Trattat li jistabbilixxi l-Komunità Ewropea.Il-prinċipju ta’ sussidjaritàIl-proposta taqa’ taħt il-kompetenza esklussiva tal-Komunità. Il-prinċipju ta’ sussidjarjetà għalhekk ma japplikax.Il-prinċipju tal-proporzjonalitàIl-proposta tikkonforma mal-prinċipju ta’ proporzjonalità għar-raġuni(jiet) li ġejja/ġejjin.Hi timplimenta emenda għall-ftehim internazzjonali li fih innifsu jirrispetta l-prinċipju ta’ proporzjonalità.Il-proposta tikkonċerna n-Nota ta’ Spjegazzjoni. L-għan ta' din l-emenda hi li tbiddel il-livell rakkomandat ta' garanzija għall-Carnet TIR minn 50 000USD għal 60 000EUR.L-għażla tal-istrumentiL-istrumenti proposti: Deċiżjoni.Mezzi oħra ma jkunux adegwati minħabba r-raġuni(jiet) li ġejja/ġejjin.Ftehimiet internazzjonali u emendi għal dawn l-arranġamenti normalment jiġu introdotti fis-sistema ġuridika Komunitarja permezz ta’ Deċiżjoni.Implikazzjonijiet tal-baġit.Il-proposta ma għandha ebda implikazzjoni fuq il-baġit Komunitarju.2008/0236 (ACC)Proposta għalID-DEĊIŻJONI TAL-KUNSILLdwar il-pożizzjoni li għandha tieħu l-Komunità dwar il-proposta għal emenda tal-Konvenzjoni doganali dwar it-Trasport Internazzjonali ta’ oġġetti li jaqgħu taħt il-carnets TIR (il-Konvenzjoni TIR 1975)IL-KUNSILL TAL-UNJONI EWROPEA,Wara li kkunsidra t-Trattat li jistabbilixxi l-Komunità Ewropea, u b’mod partikolari l-Artikolu 133, flimkien mal-Artikolu 300 (2) tiegħu,Billi:(1) Il-Konvenzjoni Doganali dwar it-trasport internazzjonali tal-oġġetti li jaqgħu taħt il-Carnets TIR (il-Konvenzjoni TIR) tal-14 ta' Novembru 1975 ġiet approvata f’isem il-Komunità permezz tar-Regolament tal-Kunsill (KEE) Nru 2112/78 tal-25 ta’ Lulju 1978[1] u daħlet fis-seħħ fil-Komunità fl-20 ta’ Ġunju 1983[2].(2) Xi Partijiet Kontraenti għall-Konvenzjoni TIR wrew it-tħassib tagħhom rigward il-livell rakkomandat ta' garanzija attwali għat-trasport TIR. Qed isostnu li r-rati tal-kambju u l-prezzijiet attwali huma differenti minn dawk applikabbli fl-1975 u li b'hekk huma għandhom japplikaw miżuri ta' kontroll addizjonali, bħall-iskorti doganali jew il-garanziji finanzjarji. Sabiex jiġu evitati miżuri u problemi addizjonali bħal dawn, ġiet proposta emenda għan-Nota ta' Spjegazzjoni 0.8.3.(3) F'Ottubru 2008 il-Kumitat Amministrattiv tal-Konvenzjoni TIR iddeċieda li sabiex jiġu żgurati l-interessi finanzjarji tal-awtoritajiet doganali involuti fis-sistema TIR, għandha ssir emenda għan-Nota ta' Spjegazzjoni 0.8.3 biex ir-referenza għal 50 000USD tinbidel b’referenza għal 60 000EUR.(4) Għandha tiġi ddeterminata l-pożizzjoni tal-Komunità dwar l-emenda propostaADOTTA DIN ID-DEĊIŻJONI:Artikolu 1Il-pożizzjoni tal-Komunità fi ħdan il-Kumitat Amministrattiv għandha tkun li tappoġġa l-abbozz ta’ emenda hawn mehmuż.Artikolu 2Din id-Deċiżjoni hija indirizzata lill-Istati Membri.Magħmul fi Brussell,Għall-KunsillIl-PresidentANNESSGħandha tinbidel in-Nota Spjegattiva 0.8.3 kif ġej:Biddel "$ US 50 000" b' "EUR 60 000"[1] ĠU L 252, 14.09.1978.[2] ĠU L31, 2.2.1983, p.13


text:
Jean-François Revel (Marseille, 19 januari 1924 - Le Kremlin-Bicêtre bij Parijs, 30 april 2006) was een Frans filosoof, schrijver en journalist die voortdurend ten strijd trok tegen tendentieuze berichtgeving ("la mauvaise foi").
 Tijdens de oorlog zat hij in het verzet tegen de Duitse bezetter en nam toen de schuilnaam "Revel" aan, die hij later ook als schrijversnaam zou gebruiken en uiteindelijk ook als officiële naam zou aannemen; zijn oorspronkelijke achternaam was "Ricard".
 Hij studeerde vervolgens filosofie. Na docent te zijn geweest in Algerije, Mexico, Italië en de Franse stad Rijsel, ging hij zich wijden aan de journalistiek. Hij was lange tijd directeur van het weekblad L'Express.
 Aanvankelijk een socialistische overtuiging toegedaan, gaat hij zich later afzetten tegen het socialisme, dat hij als incompatibel met de vrijheid gaat beschouwen. Dit idee komt het eerst duidelijk naar voren in zijn beroemde werk "Ni Marx ni Jésus" van 1970.
 In 1975 hield Jean-François Revel de Huizingalezing in de Pieterskerk in Leiden, gewijd aan het thema dat hij aan de orde zou stellen in zijn boek "De totalitaire verleiding", dat het volgende jaar zou verschijnen. Hierin hekelt hij de neiging van veel intellectuelen om te bezwijken voor utopische luchtkastelen, die tot totalitaire regeringssystemen leiden.
 Hij was eerst gehuwd met de kunstschilder Yahne Le Toulemine en vervolgens met de journaliste Claude Sarraute. Zijn zoon uit zijn eerste huwelijk, Matthieu Ricard, bekeerde zich tot het boeddhisme en werd een naaste medewerker van de dalai lama Tenzin Gyatso. Vader en zoon samen hebben het boek "De monnik en de filosoof" geschreven, waarin ze een discussie houden over de essentie van de westerse wetenschappelijke methode en de boeddhistische zelfbezinning.
 In zijn boek "L'obsession anti-américaine" van 2002 bekritiseerde Jean-François Revel het in Frankrijk wijdverbreide vanzelfsprekende antiamerikanisme. Mede hierom werd hij van linkerzijde wel als reactionair beschouwd. Bij anderen stond hij evenwel in hoog aanzien, hetgeen onder meer tot uitdrukking kwam in zijn benoeming, op 19 juni 1997, tot lid van de Académie française.
 Belangrijkste werken
 Pourquoi des philosophes ? (1957)
 Pour l'Italie (1958)
 Sur Proust (1960)
 La Cabale des dévots (1962) (Ned. vert. 'De kongsie der vromen'. Amsterdam: De Arbeiderspers, 1968)
 Contrecensures (1966)
 Histoire de la philosophie occidentale, de Thalès à Kant (1969-70; 1994) (Ned. vert. 'Geschiedenis van de westerse filosofie', 2 dln. Meppel: Boom, 1971)
 Ni Marx ni Jésus (1970) (Ned. vert. 'Marx noch Jezus / ideologie noch religie'. Baarn: Het Wereldvenster, 1971)
 Descartes inutile et incertain (1976)
 La Tentation totalitaire (1976) (Ned. vert. 'De totalitaire verleiding'. Amsterdam: De Arbeiderspers, 1977)
 La Grâce de l'État (1981)
 Comment les démocraties finissent (1983) (Ned. vert. 'Waarom de democratieën sterven'. Antwerpen: Manteau, 1984)
 Le Rejet de l'État (1984)
 Une anthologie de la poésie française (1984)
 Le Terrorisme contre la démocratie (1987)
 La Connaissance inutile (1988)
 L'Absolutisme inefficace, ou Contre le présidentialisme à la française (1992)
 Le Regain démocratique (1992)
 Le Moine et le Philosophe (i. s. m. zijn zoon Matthieu Ricard) (1997) (Ned. vert. 'De monnik en de filosoof'. Nieuwerkerk a/d IJssel: Asoka, 1998 e.v.)
 Le Voleur dans la maison vide, Mémoires (1997)
 Fin du siècle des ombres (1999)
 La grande parade. Essai sur la survie de l'utopie socialiste (2000)
 Les Plats de saison, Journal de l'année 2000 (2001)
 L'obsession anti-américaine (2002)
 Externe link
 Officiële website (Frans)
 Frans filosoof
 Frans journalist
 Frans schrijver
 20e-eeuws schrijver
 21e-eeuws schrijver
 Lid van de Académie française
 Frans columnist


text:
 Avviż Legali Importanti
 |
 22000D0002
 Official Journal L 103 , 12/04/2001 P. 0003 - 0004
 Deċiżjoni tal-Kumitat Konġunt taż-ŻEENru 2/2000ta' l-4 ta' Frar 2000li temenda l-Anness II (Regolamenti, standards, ittestjar u ċertifikazzjoni tekniċi) għall-Ftehim taż-ŻEEIL-KUMITAT KONĠUNT TAŻ-ŻEE,Wara li kkunsidra l-Ftehim dwar iż-Żona Ekonomika Ewropea, kif aġġustat bil-Protokoll li jaġġusta l-Ftehim għaż-Żona Ekonomika Ewropea, minn hawn iżjed 'il quddiem issir referenza għalih bħala "l-Ftehim", u b'mod partikolari l-Artikolu 98 tiegħu,Billi:(1) L-Anness II għall-Ftehim ġie emendat bid-Deċiżjoni tal-Kumitat Konġunt taż-ŻEE Nru 144/1888 tal-5 ta' Novembru 1999 [1];(2) Id-Direttiva tal-Kummissjoni 1999/40/KE tas-6 ta' Mejju 1999 li taddatta għall-progress tekniku d-Direttiva tal-Kunsill 79/622/KEE dwar strutturi ta' protezzjoni kontra l-qlib ta' tratturi agrikoli jew tal-forestrija bir-roti (ittestjar statiku) [2] għandha tiġi inkorporata fil-Ftehim,(3) Id-Direttiva tal-Kummissjoni 1999/55/KE ta' l-1 ta' Ġunju 1999 li taddatta għall-progress tekniku d-Direttiva tal-Kunsill 77/356/KEE dwar l-istrutturi ta' protezzjoni kontra l-qlib ta' tratturi agrikoli jew tal-forestrija bir-roti [3] għandha tiġi inkorporata fil-Ftehim,(4) Id-Direttiva tal-Kummissjoni 1999/56/KE tat-3 ta' Ġunju 1999 li taddatta għall-progress tekniku d-Direttiva tal-Kunsill 78/933/KEE dwar l-istallazzjoni ta' apparat tad-dawl u apparat ta' sinjalar bid-dawl fuq tratturi agrikoli jew tal-forestrija bir-roti [4] għandha tiġi inkorporata fil-Ftehim,(5) Id-Direttiva tal-Kummissjoni 1999/57/KE tas-7 ta' Ġunju 1999 li taddatta għall-progress tekniku d-Direttiva tal-Kunsill 78/356/KEE dwar is-sit tas-sewwieq ta' tratturi agrikoli jew tal-forestrija bir-roti [5] għandha tiġi inkorporata fil-Ftehim,(6) Id-Direttiva tal-Kummissjoni 1999/58/KE tas-7 ta' Ġunju 1999 li taddatta għall-progress tekniku d-Direttiva tal-Kunsill 79/356/KEE dwar apparat ta' gganċjar u ta' rivers għal tratturi agrikoli jew tal-forestrija bir-roti [6] għandha tiġi inkorporata fil-Ftehim,IDDEĊIEDA KIF ĠEJ:Artikolu 11. L-inċiż li ġej għandu jiġi miżjud fil-punt 11 (Direttiva tal-Kunsill 77/536/KEE) tal-Kapitolu II ta' l-Anness II għall-Ftehim:- "— 399 L 0055: Id-Direttiva tal-Kummissjoni 1999/55/KE ta' l-1 ta' Ġunju 1999 (ĠU L 146, tal-11.6.1999, p. 28)."2. L-inċiż li ġej għandu jiġi miżjud fil-punt 13 (Direttiva tal-Kunsill 78/764/KEE) tal-Kapitolu II ta' l-Anness II għall-Ftehim:- "— 399 L 0057: Id-Direttiva tal-Kummissjoni 1999/57/KE tas-7 ta' Ġunju 1999 (ĠU L 148, tal-15.6.1999, p. 35)."3. L-inċiż li ġej għandu jiġi miżjud fil-punt 14 (Direttiva tal-Kunsill 78/933/KEE) tal-Kapitolu II ta' l-Anness II għall-Ftehim:- "— 399 L 0056: Id-Direttiva tal-Kummissjoni 1999/56/KE tat-3 ta' Ġunju 1999 (ĠU L 146, tal-11.6.1999, p. 31)."4. L-inċiż li ġej għandu jiġi miżjud fil-punt 16 (Direttiva tal-Kunsill 79/533/KEE) tal-Kapitolu II ta' l-Anness II għall-Ftehim:- "— 399 L 0058: Id-Direttiva tal-Kummissjoni 1999/58/KE tas-7 ta' Ġunju 1999 (ĠU L 148, tal-15.6.1999, p. 37)."5. L-inċiż li ġej għandu jiġi miżjud fil-punt 17 (Direttiva tal-Kunsill 79/622/KEE) tal-Kapitolu II ta' l-Anness II għall-Ftehim:- "— 399 L 0040: Id-Direttiva tal-Kummissjoni 1999/40/KE tas-6 ta' Mejju 1999 (ĠU L 124, tat-18.5.1999, p. 11)."Artikolu 2It-testi tad-Direttivi tal-Kummissjoni 1999/40/KE, 1999/55/KE, 1999/56/KE, 1999/57/KE u 1999/58/KE fil-lingwa Islandiża u f'dik Norveġiża, li huma annessi għall-verżjonijiet tal-lingwi rispettivi għal din id-Deċiżjoni, huma awtentiċi.Artikolu 3Din id-Deċiżjoni għandha tidħol fis-seħħ nhar il-5 ta' Frar 2000, sakemm ikunu saru n-notifiki kollha taħt l-Artikolu 103(1) tal-Ftehim lill-Kumitat Konġunt taż-ŻEE [7].Artikolu 4Din id-Deċiżjoni għandha tiġi ppubblikata fit-Taqsima taż-ŻEE ta', u fis-Suppliment taż-ŻEE għall-Ġurnal Uffiċjali tal-Komunitajiet Ewropej.Magħmula fi Brussel, fl-4 ta' Frar 2000.Għall-Kumitat Konġunt taż-ŻEEIl-PresidentF. Barbaso[1] ĠU L 15, tat-18.1.2001, p. 38[2] ĠU L 124, tat-18.5.1999, p. 11.[3] ĠU L 146, tal-11.6.1999, p. 28.[4] ĠU L 146, tal-11.6.1999, p. 31.[5] ĠU L 148, tal-15.6.1999, p. 35.[6] ĠU L 148, tal-15.6.1999, p. 37.[7] Ebda ħtiġiet kostituzzjonali indikati.--------------------------------------------------


type: other

text:
13-11-2017 | Insolvens og rekonstruktion Virksomhedsoverdragelse Arbejds- og ansættelsesret
 Den 17. oktober 2017 afsagde Højesteret dom i en sag om en erhververs hæftelse for krav rejst af en tillidsrepræsentant, idet konkursboet uberettiget havde opsagt og fritstillet denne inden overdragelsen.
 Dommen understreger betydningen af, at en erhverver af en virksomhed, herunder erhververen af en konkursramt virksomhed eller en del heraf, i videst muligt omfang sikrer sig fornødent indblik i allerede opsagte og fritstillede medarbejdere. Dommen viser, at man som erhverver risikerer at hæfte for krav fra medarbejdere, som allerede er opsagt og fritstillet på overdragelsestidspunktet.
 Erhververen af en del af en konkursramt virksomhed udvalgte i forbindelse med købet af virksomheden at overtage 42 medarbejdere, svarende til ca. 20 % af medarbejderne i virksomheden. De 42 udvalgte medarbejdere skulle overgå til erhververen pr. 30. december 2011, og de øvrige medarbejdere blev opsagt af konkursboet. Iblandt de af konkursboet opsagte medarbejdere var en tillidsrepræsentant, som konkursboet opsagde og fritstillede den 27. december 2011. Opsigelsesvarslet udløb først efter overtagelsesdagen.
 Tillidsmanden rejste herefter krav overfor erhververen af den konkursramte virksomhed for løn i opsigelsesperioden og godtgørelse for uberettiget afskedigelse. Tillidsrepræsentanten gjorde i den forbindelse gældende, at opsigelsen var uberettiget, da tillidsrepræsentanten kun kunne opsiges, hvis der forelå såkaldte ”tvingende grunde”, og at dette ikke var tilfældet.
 Erhververen afviste og bestred tillidsrepræsentantens rejste krav, ligesom erhververen bestred, at opsigelsen ikke var rimelig begrundet. Ifølge erhververen var tillidsrepræsentanten opsagt og fritstillet, inden erhververen overtog den konkursramte virksomhed, hvorfor erhververen ikke var indtrådt i hverken rettigheder eller forpligtelser i relation til tillidsrepræsentanten.
 Sagens hovedspørgsmål var herefter om de af tillidsrepræsentanten rejste krav kunne gøres gældende over for erhververen af virksomheden, eller om kravene måtte gøres gældende overfor konkursboet (overdrageren).
 Byretten fandt, at eftersom medarbejderen var afskediget umiddelbart før konkursboet overdrog virksomheden, kunne medarbejderens krav rettes mod erhververen af virksomheden. Landsretten fandt derimod, at erhververen ikke hæftede for de af tillidsrepræsentanten rejste krav. Landsretten lagde bl.a. vægt på, at medarbejderens ansættelsesforhold hos konkursboet reelt ikke bestod på overdragelsestidspunktet, idet denne var opsagt og reelt fritstillet.
 Højesterets dom: Afskedigelse i strid med virksomhedsoverdragelsesloven
 Højesteret ændrede landsrettens dom, idet Højesteret i modsætning til landsretten fandt, at tillidsrepræsentanten blev afskediget som følge af virksomhedsoverdragelsen.
 Højesteret lagde ved sin vurdering vægt på, at afskedigelsen af tillidsrepræsentanten skete i nær sammenhæng med virksomhedsoverdragelsen. Erhververen udvalgte 42 medarbejdere, men ikke tillidsrepræsentanten, og Højesteret lagde derfor til grund, at tillidsrepræsentanten blev afskediget på grund af virksomhedsoverdragelsen.
 Endvidere udtalte Højesteret, at det måtte lægges til grund, at tillidsrepræsentanten havde bred erfaring og kunne bruges i alle funktioner i den overdragede del af virksomheden. Højesteret fandt det herefter ikke godtgjort, at der forelå ”tvingende grunde” til at afskedige tillidsrepræsentanten, idet 42 af de hidtidige medarbejdere i virksomheden blev overtaget af erhververen.
 På denne baggrund fandt Højesteret, at afskedigelsen af tillidsrepræsentanten var sket i strid med virksomhedsoverdragelsesloven, og erhververen af virksomheden hæftede for tillidsrepræsentantens løn i opsigelsesperioden og for godtgørelse for uberettiget afskedigelse.
 I TVC Advokatfirma har vi stor erfaring inden for insolvensområdet og rådgivning i forbindelse med virksomhedsoverdragelser, herunder de særlige ansættelsesretlige regler. Vi er specialiseret i behandling af konkursboer og insolvensretlige problemstillinger, og vi sikrer, at kreditorernes interesser varetages bedst muligt. Har du spørgsmål til den konkrete dom eller en sag af lignende karakter, er du altid velkommen til at kontakte en af nedenstående advokater.


text:
 8.8.2016
 SK
 Úradný vestník Európskej únie
 C 287/7
 Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) z 2. júna 2016 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu – Poľsko) – ROZ-ŚWIT Zakład Produkcyjno-Handlowo-Usługowy Henryk Ciurko, Adam Pawłowski spółka jawna/Dyrektor Izby Celnej we Wrocławiu
 (Vec C-418/14) (1)
 ((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Spotrebné dane - Smernica 2003/96/ES - Odstupňované sadzby spotrebnej dane na pohonné hmoty a palivá - Podmienka uplatňovania sadzby na palivá - Podávanie mesačného súpisu vyhlásení, že kúpené výrobky sú určené na vykurovanie - Uplatnenie sadzby spotrebnej dane stanovenej pre pohonné hmoty v prípade nepodania tohto súpisu - Zásada proporcionality))
 (2016/C 287/08)
 Jazyk konania: poľština
 Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
 Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu
 Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom
 Žalobkyňa: ROZ-ŚWIT Zakład Produkcyjno-Handlowo-Usługowy Henryk Ciurko, Adam Pawłowski spółka jawna
 Žalovaný: Dyrektor Izby Celnej we Wrocławiu
 Výrok rozsudku
 Smernica Rady 2003/96/ES z 27. októbra 2003 o reštrukturalizácii právneho rámca spoločenstva pre zdaňovanie energetických výrobkov a elektriny, zmenená a doplnená smernicou Rady 2004/75/ES z 29. apríla 2004, ako aj zásada proporcionality sa majú vykladať v tom zmysle, že:
 —
 nebránia vnútroštátnej právnej úprave, v zmysle ktorej predajcovia palív sú povinní podať v stanovenej lehote mesačný súpis vyhlásení kupujúcich, podľa ktorých sú kúpené výrobky určené na vykurovanie, a
 —
 bránia vnútroštátnej právnej úprave, v zmysle ktorej v prípade nepodania takéhoto súpisu v stanovenej lehote sa na predané palivo uplatní sadzba dane stanovená pre pohonné hmoty, aj keď sa zistilo, že určenie tohto výrobku na vykurovanie nevyvoláva pochybnosti.
 (1) Ú. v. EÚ C 462, 22.12.2014.


text:
 21.10.2014
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 L 301/22
 A BIZOTTSÁG 1110/2014/EU VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
 (2014. október 20.)
 az egyes gyümölcs- és zöldségfélék behozatali árának meghatározására szolgáló behozatali átalányértékek megállapításáról
 AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
 tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
 tekintettel a mezőgazdasági termékpiacok közös szervezésének létrehozásáról, és a 922/72/EGK, a 234/79/EK, az 1037/2001/EK és az 1234/2007/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 17-i 1308/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1),
 tekintettel az 1234/2007/EK tanácsi rendeletnek a gyümölcs- és zöldség-, valamint a feldolgozottgyümölcs- és feldolgozottzöldség-ágazatra alkalmazandó részletes szabályainak a megállapításáról szóló, 2011. június 7-i 543/2011/EU bizottsági végrehajtási rendeletre (2) és különösen annak 136. cikke (1) bekezdésére,
 mivel:
 (1)
 Az Uruguayi Forduló többoldalú kereskedelmi tárgyalásai eredményeinek megfelelően az 543/2011/EU végrehajtási rendelet a XVI. mellékletének A. részében szereplő termékek és időszakok tekintetében meghatározza azokat a szempontokat, amelyek alapján a Bizottság rögzíti a harmadik országokból történő behozatalra vonatkozó átalányértékeket.
 (2)
 Az 543/2011/EU végrehajtási rendelet 136. cikke (1) bekezdése alapján a behozatali átalányérték számítására munkanaponként, változó napi adatok figyelembevételével kerül sor. Ezért helyénvaló előírni, hogy e rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lépjen hatályba,
 ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
 1. cikk
 Az 543/2011/EU végrehajtási rendelet 136. cikkében említett behozatali átalányértékeket e rendelet melléklete határozza meg.
 2. cikk
 Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lép hatályba.
 Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
 Kelt Brüsszelben, 2014. október 20-án.
 a Bizottság részéről,
 az elnök nevében,
 Jerzy PLEWA
 mezőgazdasági és vidékfejlesztési főigazgató
 (1) HL L 347., 2013.12.20., 671. o.
 (2) HL L 157., 2011.6.15., 1. o.
 MELLÉKLET
 Az egyes gyümölcs- és zöldségfélék behozatali árának meghatározására szolgáló behozatali átalányértékek
 (EUR/100kg)
 KN-kód
 Országkód (1)
 Behozatali átalányérték
 0702 00 00
 AL
 57,3
 MA
 115,8
 MK
 55,7
 XS
 78,2
 ZZ
 76,8
 0707 00 05
 AL
 28,7
 TR
 165,1
 ZZ
 96,9
 0709 93 10
 TR
 133,7
 ZZ
 133,7
 0805 50 10
 AR
 105,8
 CL
 106,8
 TR
 107,0
 UY
 48,6
 ZA
 96,2
 ZZ
 92,9
 0806 10 10
 BR
 219,0
 PE
 323,0
 TR
 148,4
 ZZ
 230,1
 0808 10 80
 BA
 34,8
 BR
 52,6
 CL
 82,9
 CN
 117,9
 NZ
 155,8
 US
 192,1
 ZA
 157,5
 ZZ
 113,4
 0808 30 90
 CN
 75,7
 TR
 112,1
 ZZ
 93,9
 (1) Az országoknak a Közösség harmadik országokkal folytatott külkereskedelmére vonatkozó statisztikáról szóló 471/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletnek az országok és területek nómenklatúrájának frissítése tekintetében történő végrehajtásáról szóló, 2012. november 27-i 1106/2012/EU bizottsági rendeletben (HL L 328., 2012.11.28., 7. o.) meghatározott nómenklatúrája szerint. A „ZZ” jelentése „egyéb származás”.


text:
UOHS S001/2004
 Rozhodnutí: OF/S001/04-912/04 Instance I.
 Věc Spojení soutěžitelů-Fincom+International B.V. a PSJ holding, a.s.
 Účastníci Fincom+International B.V., se sídlem Paasheuvelweg 16, 1105BH Amsterdam Zuidoost, Nizozemské království PSJ holding, a.s., se sídlem Jiráskova č.p. 3960 č.o. 32, Jihlava, IČ: 25337220
 Datum nabytí právní moci 2. 3. 2004
 S 1/04-912/04 V Brně dne 1. března 2004
 Úřad pro ochranu hospodářské soutěže ve správním řízení č.j. S 1/04, zahájeném dne 7. ledna 2004 podle § 18 zákona č. 71/1967 Sb., o správním řízení (správní řád), v platném znění, a § 15 zákona č. 143/2001 Sb., o ochraně hospodářské soutěže, v souladu s § 21 zákona č. 143/2001 Sb., o ochraně hospodářské soutěže, na návrh účastníka řízení, jímž je společnost Desta Holland B.V. (dříve Fincom+ International B.V.), se sídlem Paasheuvelweg 16, Amsterdam Zuidoost, Nizozemské království, ve správním řízení zastoupená Mgr. Robertem Nešpůrkem, LL.M., advokátem, se sídlem Týn 1049/3, Praha 1, na základě plné moci, ve věci povolení spojení soutěžitelů ve smyslu § 12 a násl. zákona č. 143/2001 Sb., o ochraně hospodářské soutěže, vydává toto
 Spojení soutěžitelů Desta Holland B.V., se sídlem Paasheuvelweg 16, Amsterdam Zuidoost, Nizozemské království, a PSJ holding, a.s., se sídlem Jiráskova č.p. 3960 č.o. 32, Jihlava, IČ: 25337220, ke kterému dochází podle § 12 odst. 3 písm. a) zákona č. 143/2001 Sb., o ochraně hospodářské soutěže, na základě rozhodnutí mimořádné valné hromady společnosti PSJ holding, a.s. o zvýšení základního kapitálu společnosti ze dne 20. října 2003, Smlouvy o upsání akcií, uzavřené dne 14. února 2004 mezi společnostmi Desta Holland B.V. a PSJ holding, a.s., a Dohody o započtení, uzavřené dne 14. února 2004 mezi společnostmi Desta Holland B.V. a PSJ holding, a.s., v jejichž důsledku společnost Desta Holland B.V. získá akcie představující 51% podíl na základním kapitálu společnosti PSJ holding, a.s., a tím i možnost tuto společnost kontrolovat, podle § 16 odst. 2 zákona č. 143/2001 Sb., o ochraně hospodářské soutěže, ve spojení s § 13 zákona č. 143/2001 Sb., o ochraně hospodářské soutěže, povolení Úřadu pro ochranu hospodářské soutěže
 Úřad pro ochranu hospodářské soutěže (dále jen "Úřad") zahájil dne 7. ledna 2004 na návrh společnosti Desta Holland B.V. (dříve Fincom+ International B.V.) 1 , se sídlem Paasheuvelweg 16, Amsterdam Zuidoost, Nizozemské království (dále jen "Desta Holland"), správní řízení č.j. S 1/04 ve věci povolení spojení soutěžitelů ve smyslu § 15 a násl. zákona č. 143/2001 Sb., o ochraně hospodářské soutěže (dále jen "zákon").
 Ke spojení dochází dle § 12 odst. 3 písm. a) zákona na základě rozhodnutí mimořádné valné hromady společnosti PSJ holding, a.s., se sídlem Jiráskova č.p. 3960 č.o. 32, Jihlava, IČ: 25337220 ("dále jen "PSJ holding"), o zvýšení základního kapitálu společnosti ze dne 20. října 2003 (dále jen "rozhodnutí mimořádné valné hromady společnosti PSJ holding"), Smlouvy o upsání akcií, uzavřené dne 14. února 2004 mezi společnostmi Desta Holland a PSJ holding (dále jen "Smlouva o upsání akcií"), a Dohody o započtení, uzavřené dne 14. února 2004 mezi společnostmi Desta Holland a PSJ holding (dále jen "Dohody o započtení").
 V důsledku předmětné transakce získá společnost Desta Holland akcie představující 51% podíl na základním kapitálu společnosti PSJ holding, a tím i možnost tuto společnost kontrolovat.
 Při posuzování spojení soutěžitelů vycházel Úřad zejména z návrhu na povolení spojení, dotazníku k povolení spojení, listin zakládajících spojení, výpisů z obchodního rejstříku, finančních zpráv a dalších informací o spojovaných společnostech.
 Skutečnost, že se Úřad spojením zabývá, byla v souladu s ustanovením § 16 odst. 1 zákona zveřejněna v Obchodním věstníku č. 3/2004 ze dne 21. ledna 2004. V pětidenní lhůtě stanovené pro podání případných připomínek, ani později, Úřad žádnou připomínku k uvedenému spojení soutěžitelů neobdržel. Charakteristika spojovaných soutěžitelů
 Společnost Desta Holland je nizozemskou obchodní společností, kontrolovanou lucemburskou společností Desta Investment S.á.r.l., jež je součástí skupiny Desta. V čele skupiny Desta stojí lucemburská společnost Desta S.A, která již není nikým kontrolována. Skupina Desta byla založena v roce 2003 jako skupina specializující se na držení kapitálových účastí, jejíž jednotlivé společnosti v současné době nevykonávají žádnou faktickou podnikatelskou činnost a plní pouze holdingový účel. Společnost Desta Holland nekontroluje žádného soutěžitele ani nemá účast v jiné společnosti.
 Skupina Desta nedosáhla v roce 2003, v němž byla založena, žádného obratu, a to ani v České republice ani celosvětově.
 Společnost PSJ holding je akciovou společností založenou a existující podle českého právního řádu. Před realizací posuzovaného spojení vlastnily akcie společnosti PSJ holding tři fyzické osoby, a to konkrétně pan Ing. František Vaculík akcie představující [ obchodn í tajemství ] % podíl na základním kapitálu, pan Ing. Pavel Vomela akcie představující [ obchodn í tajemství ] % podíl na základním kapitálu a pan Jaroslav Jirkovský akcie představující [ obchodn í tajemství ] % podíl na základním kapitálu společnosti PSJ holding. Společnost PSJ holding kontroluje v České republice několik soutěžitelů (dále společně jen "skupina PSJ"). Skupina PSJ působí zejména na trhu stavebních prací, ostatní činnosti skupiny PSJ jsou zpravidla pouze doplňkovou činností k hlavnímu podnikání skupiny.
 V roce 2002 tvořily konsolidační celek se společností PSJ holding následující společnosti skupiny PSJ: PSJ SERVIS, a.s., PSJ BRNO, s.r.o., PSJ Pelhřimov, s.r.o., PSJ-Chemkostav, a.s., PSJ-NOVOTECH, s.r.o., PSJ Slovácko, s.r.o., EKOKLIMA, a.s. a Moravské stavební-PSJ, a.s. Podle Zprávy auditora ke konsolidované účetní závěrce dosáhl obrat skupiny PSJ v roce 2002 výše [ obchodn í tajemství ] Kč. Právní rozbor
 Ke spojení dochází tím, že společnost Desta Holland získá na základě rozhodnutí mimořádné valné hromady společnosti PSJ holding, Smlouvy o upsání akcií a Dohody o započtení 51% podíl na základním kapitálu společnosti PSJ holding, a tím i možnost tuto společnost kontrolovat.
 Spojení soutěžitelů podléhá povolení Úřadu, jsou-li splněny notifikační podmínky dle zákona. Povinnost notifikace se podle zákona vztahuje na jednání, která jsou ve smyslu § 12 zákona spojením soutěžitelů, za předpokladu, že jsou splněny podmínky uvedené v § 13 zákona. Notifikační podmínky jsou podle současného zákona stanoveny v podobě obratu spojujících se soutěžitelů. Spojení soutěžitelů podléhá dle § 13 zákona povolení Úřadu, jestliže celkový celosvětový čistý obrat všech spojovaných soutěžitelů za poslední účetní období je vyšší než 5 miliard Kč, nebo jestliže celkový čistý obrat všech spojovaných soutěžitelů dosažený za poslední účetní období na trhu České republiky je vyšší než 550 milionů Kč a alespoň dva ze spojovaných soutěžitelů dosáhli každý čistého obratu nejméně 200 milionů Kč za poslední účetní období. Výpočet obratu je podrobně upraven v § 14 zákona.
 Jak vyplývá z výše uvedených obratů spojovaných soutěžitelů, notifikační podmínka dle § 13 zákona v posuzovaném případě splněna není, a proto navrhované spojení soutěžitelů Desta Holland a PSJ holding povolení Úřadu nepodléhá. Z tohoto důvodu Úřad v dané věci rozhodl tak, jak je uvedeno ve výroku rozhodnutí. Toto rozhodnutí Úřad ve stanovené lhůtě vydává.
 Mgr. Robert Nešpůrek, LL.M., advokát
 Havel & Holásek v.o.s.
 1 dne 19. ledna 2004, tzn. v průběhu správního řízení vedeného Úřadem, byla nizozemským obchodním0 rejstříkem zapsána změna názvu navrhovatele z Fincom+ International B.V. na Desta Holland B.V.


text:
Parecer do Banco Central Europeu, de 6 de Julho de 2006 , solicitado pelo Conselho da União Europeia sobre uma proposta de Regulamento do Conselho que altera o Regulamento (CE) n. o 974/98 relativo à introdução do euro e sobre uma proposta de Regulamento do Conselho que altera o Regulamento (CE) n. o 2866/98 relativo às taxas de conversão entre o euro e as moedas dos Estados-Membros que adoptam o euro (CON/2006/36)
 solicitado pelo Conselho da União Europeia sobre uma proposta de Regulamento do Conselho que altera o Regulamento (CE) n.o 974/98 relativo à introdução do euro e sobre uma proposta de Regulamento do Conselho que altera o Regulamento (CE) n.o 2866/98 relativo às taxas de conversão entre o euro e as moedas dos Estados-Membros que adoptam o euro
 Em 4 de Julho de 2006 o Banco Central Europeu (BCE) recebeu do Conselho da União Europeia um pedido de parecer sobre uma proposta de Regulamento do Conselho que altera o Regulamento (CE) n.o 974/98 relativo à introdução do euro (a seguir «regulamento proposto I») e sobre uma proposta de Regulamento do Conselho que altera o Regulamento (CE) n.o 2866/98 relativo às taxas de conversão entre o euro e as moedas dos Estados-Membros que adoptam o euro (a seguir «regulamento proposto II»).
 A competência do BCE para emitir parecer resulta do disposto no n.o 5 do artigo 123.o do Tratado que institui a Comunidade Europeia, o qual constitui a base jurídica dos dois regulamentos propostos. O presente parecer foi aprovado pelo Conselho do BCE nos termos do artigo 17.o-5, primeiro período, do regulamento interno do BCE.
 1. Objectivo dos regulamentos propostos
 Os regulamentos propostos irão permitir a introdução do euro como moeda da Eslovénia, na sequência da revogação da derrogação da Eslovénia em conformidade com o procedimento previsto no n.o 2 do artigo 122.o do Tratado.
 Relativamente ao regulamento proposto I, o BCE recomenda que o segundo parágrafo do Artigo 2.o não se refira expressamente aos Protocolos 25 e 26 nem ao n.o 1 do Artigo 122.o do Tratado mas que, em vez disso, efectue uma remissão genérica para o Tratado, de acordo com a sub-alínea (a)(ii) da alínea 4 do parágrafo A da decisão 2004/338/CE, Euratom do Conselho, de 22 de Março de 2004, que aprova o Regulamento Interno do Conselho (1). De notar, neste contexto, que o Regulamento (CE) n.o 2596/2000 do Conselho, de 27 de Novembro de 2000, que altera o Regulamento n.o 974/98 relativo à introdução do euro (2), adoptado quando da introdução do euro na Grécia, não se referia, em conformidade com as disposições sub-alínea (a)(ii) da alínea 4 do parágrafo A do anexo II da decisão 2000/396/CE, CECA, Euratom do Conselho, de 5 de Junho de 2000, que aprova o Regulamento Interno do Conselho (3), quer ao aos citados Protocolos, quer ao n.o 1 do Artigo 122.o do Tratado.
 O BCE acolhe com agrado o regulamento proposto II, que irá fixar irrevogavelmente a taxa de conversão entre o euro e o tolar esloveno equivalente à taxa central do tolar esloveno no mecanismo de taxas de câmbio II (MTC II), ou seja em 1 EUR = 239.640 SIT. O BCE não coloca quaisquer objecções à adopção do regulamento proposto II vários meses antes de a Eslovénia adoptar o euro. Como disposição contida num regulamento comunitário de aplicação genérica (i.e., obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-Membros), a taxa de conversão entre o euro e o tolar esloveno ora fixada aplicar-se-á a partir de 1 de Janeiro de 2007 relativamente a todos os instrumentos jurídicos referentes à moeda da Eslovénia, como foi o caso das taxas de conversão entre o euro e as moedas dos restantes Estados-Membros participantes quando os mesmos adoptaram o euro.
 Em complemento do acima exposto, do anexo consta uma proposta de redacção.
 Feito em Frankfurt am Main, em 6 de Julho de 2006.
 (1) JO L 106 de 15.4.2004, p. 22. Decisão com a última redacção que lhe foi dada pela Decisão 2006/34/CE, Euratom (JO L 22 de 26.1.2006, p. 32).
 (2) JO L 300 de 29.11.2000, p. 2.
 (3) JO L 149 de 23.6.2000, p. 21. Decisão substituída pela Decisão 2002/682/CE, Euratom (JO L 230 de 28.8.2002, p. 7).
 Proposta de redacção (regulamento proposto I)
 Alteração proposta pelo BCE (2)
 Segundo parágrafo do artigo 2.o
 O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-Membros, com sujeição ao disposto nos Protocolos 25 e 26 e no n. o 1 do artigo 122. o.
 (1) O texto a suprimir por proposta do BCE figura em itálico.
 (2) O texto a aditar por proposta do BCE figura em negrito.


text:
The Prevention of Terrorism Act of 1978 is a law in Sri Lanka. It provides the police with broad powers to search, arrest, and detain suspects. It was first enacted as a temporary law in 1979 under J. R. Jayewardene presidency, then made permanent in 1982.
 Elements of the Act
 Under the PTA of Sri Lanka, a person can be detained for periods up to 18 months (renewable by order every three months) if the Minister has reason to believe or suspect that any person is connected with or concerned in any unlawful activity. Unlawful activity includes even pasting posters on walls, and is punishable with death.
 Offences not known to ordinary laws of the country were also introduced. For example, if a person knows the whereabouts of terrorist (“terrorist” not defined in the Act) and if such person fails to inform the police, he commits an offence punishable with a minimum 5-year jail term. If the terrorist stays with any person for a night such person is guilty of harbouring, punishable with a maximum of twenty years' jail.
 Notable Cases
 Poet Ahnaf Jazeem was arrested in May 2020 under the PTA. His arrest received attention from international human rights organizations and was ruled to be in violation of international law by the Working Group on Arbitrary Detention.
 References
 Acts of the Parliament of Sri Lanka
 1979 in law
 1979 in Sri Lanka
 Counterterrorism in Sri Lanka


text:
 20.4.2013
 PL
 Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej
 L 110/3
 ROZPORZĄDZENIE WYKONAWCZE KOMISJI (UE) NR 362/2013
 z dnia 19 kwietnia 2013 r.
 w sprawie wydawania pozwoleń na przywóz i przyznawania uprawnień do przywozu w odniesieniu do wniosków złożonych w ciągu pierwszych siedmiu dni kwietnia 2013 r. w ramach kontyngentów taryfowych na przywóz mięsa drobiowego, otwartych rozporządzeniem (WE) nr 616/2007
 KOMISJA EUROPEJSKA,
 uwzględniając Traktat o funkcjonowaniu Unii Europejskiej,
 uwzględniając rozporządzenie Rady (WE) nr 1234/2007 z dnia 22 października 2007 r. ustanawiające wspólną organizację rynków rolnych oraz przepisy szczegółowe dotyczące niektórych produktów rolnych („rozporządzenie o jednolitej wspólnej organizacji rynku”) (1),
 uwzględniając rozporządzenie Komisji (WE) nr 1301/2006 z dnia 31 sierpnia 2006 r. ustanawiające wspólne zasady zarządzania kontyngentami taryfowymi na przywóz produktów rolnych, podlegającymi systemowi pozwoleń na przywóz (2), w szczególności jego art. 7 ust. 2,
 a także mając na uwadze, co następuje:
 (1)
 Rozporządzenie Komisji (WE) nr 616/2007 (3) otworzyło kontyngenty taryfowe na przywóz wyrobów z mięsa drobiowego pochodzących z Brazylii, Tajlandii i pozostałych państw trzecich.
 (2)
 Wnioski o wydanie pozwolenia na przywóz złożone w ciągu pierwszych siedmiu dni kwietnia 2013 r. w przypadku grup nr 1, 2, 4A, 6A, 7 i 8 w odniesieniu do podokresu od dnia 1 lipca do dnia 30 września oraz w przypadku grup nr 3, 4B i 6B w odniesieniu do okresu od dnia 1 lipca 2013 r. do dnia 30 czerwca 2014 r. dotyczą, w przypadku niektórych kontyngentów, ilości większych niż ilości dostępne. Należy zatem określić, na jakie ilości pozwolenia na przywóz mogą być wydawane, poprzez ustalenie współczynnika przydziału, jaki należy zastosować do ilości, w odniesieniu do których złożono wnioski.
 (3)
 Wnioski o wydanie pozwolenia na przywóz złożone w ciągu pierwszych siedmiu dni kwietnia 2013 r. w przypadku grupy nr 5A w odniesieniu do podokresu od dnia 1 lipca do dnia 30 września dotyczą ilości większych niż ilości dostępne. Należy zatem określić, na jakie ilości uprawnienia do przywozu mogą być przyznane, poprzez ustalenie współczynnika przydziału, jaki należy zastosować do ilości, w odniesieniu do których złożono wnioski,
 PRZYJMUJE NINIEJSZE ROZPORZĄDZENIE:
 Artykuł 1
 1. Do wniosków o wydanie pozwolenia na przywóz złożonych na podstawie rozporządzenia (WE) nr 616/2007 w przypadku grup nr 1, 2, 4A, 6A, 7 i 8 w odniesieniu do podokresu od dnia 1 lipca do dnia 30 września 2013 r., a w przypadku grup 3, 4B, i 6B w odniesieniu do okresu od dnia 1 lipca 2013 r. do dnia 30 czerwca 2014 r. stosuje się współczynniki przydziału wymienione w załączniku do niniejszego rozporządzenia.
 2. Do wniosków o uprawnienia do przywozu złożonych na mocy rozporządzenia (WE) nr 616/2007 w przypadku grupy nr 5A w odniesieniu do podokresu od dnia 1 lipca do dnia 30 września 2013 r. stosuje się współczynniki przydziału wymienione w załączniku do niniejszego rozporządzenia.
 Article 2
 Niniejsze rozporządzenie wchodzi w życie dnia 20 kwietnia 2013 r.
 Niniejsze rozporządzenie wiąże w całości i jest bezpośrednio stosowane we wszystkich państwach członkowskich.
 Sporządzono w Brukseli dnia 19 kwietnia 2013 r.
 W imieniu Komisji, za Przewodniczącego,
 Jerzy PLEWA
 Dyrektor Generalny ds. Rolnictwa i Rozwoju Obszarów Wiejskich
 (1) Dz.U. L 299 z 16.11.2007, s. 1.
 (2) Dz.U. L 238 z 1.9.2006, s. 13.
 (3) Dz.U. L 142 z 5.6.2007, s. 3.
 ZAŁĄCZNIK
 Numer grupy
 Lp.
 Współczynnik przydziału dla wniosków o wydanie pozwolenia na przywóz złożonych w odniesieniu do podokresu od dnia 1.7.2013 r. do dnia 30.9.2013 r.
 (%)
 1
 09.4211
 0,512062
 4A
 09.4214
 8,769954
 09.4251
 2,372918
 09.4252
 97,488035
 6A
 09.4216
 0,567449
 09.4260
 4,545454
 Numer grupy
 Lp.
 Współczynnik przydziału dla wniosków o wydanie pozwolenia na przywóz złożonych w odniesieniu do okresu od dnia 1 lipca 2013 r. do dnia 30 czerwca 2014 r.
 (%)
 3
 09.4213
 4,759167
 6B
 09.4263
 0,069331
 Numer grupy
 Lp.
 Współczynnik przydziału dla wniosków o uprawnienia do przywozu złożonych w odniesieniu do podokresu od dnia 1.7.2013 r. do dnia 30.9.2013 r.
 (%)
 5A
 09.4215
 0,729439
 09.4254
 0,887311
 09.4255
 8,856125
 09.4256
 4,059873