text:
1 Fıvárosi Ítélıtábla 2.Kf /2010/6. szám A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! A Fıvárosi Ítélıtábla az Ormai és Társai CMS Cameron McKenna LLP Ügyvédi Iroda ügyintézı: dr. O. G. ügyvéd) és az Okányi Ügyvédi Iroda (ügyintézı: dr. O. Zs. ügyvéd) által képviselt Ryanair Limiterd (Dublin, Írország) felperesnek a dr. László Ildikó Katalin ügyvéd által képviselt Gazdasági Versenyhivatal (Budapest, hivatkozási szám: Vj-35/2008.) alperes ellen versenyügyben hozott közigazgatási határozat felülvizsgálata iránt indult perében a Fıvárosi Bíróság évi május hó 5. napján kelt 2.K /2009/10. számú ítélete ellen a felperes által 11. sorszám alatt elıterjesztett fellebbezés folytán az alulírott helyen évi január hó 12. napján megtartott nyilvános tárgyalás alapján meghozta a következı í t é l e t e t : A Fıvárosi Ítélıtábla az elsıfokú bíróság ítéletét helybenhagyja. Kötelezi a felperest, hogy 15 napon belül fizessen meg az alperesnek (azaz húszezer) forint másodfokú perköltséget, valamint az államnak - az illetékügyekben eljáró hatóság külön felhívására (azaz harminchatezer) forint fellebbezési illetéket. Ez ellen az ítélet ellen további fellebbezésnek nincs helye. I n d o k o l á s Az alperes a június 18. napján kelt Vj-35/2008/23. számú határozatában megállapította, hogy a felperes 2007-ben közzétett, a repülıjegyek árával, továbbá a meghirdetett akciókkal kapcsolatos egyes kedvezményekre vonatkozó egyes tájékoztatásai a fogyasztók megtévesztésére alkalmasak voltak, ezért ıt forint bírság megfizetésére kötelezte. Határozatának indokolásában a Magyarországon megjelent nyomtatott sajtótermékekben közölt hirdetések alapján megállapította, hogy a fogyasztók a hirdetésben fı üzenetként feltüntetett áron valójában nem juthattak hozzá a repülıjegyhez, az egyes reklámokban fıüzenetként ugyanis az ún. nettó árat tüntette fel a felperes, ám az apró betős tájékoztatás szerint ez a jegyár - kevés kivételtıl eltekintve - nem tartalmazza a repülıtéri illetéket. Ezen kívül egyetlen
 2 2.Kf /2010/ reklám sem tartalmazza a hitelkártya kezelési díjat, amely a repülıjegy megvásárlásakor a fogyasztó oldaláról elengedhetetlenül felmerülı költségelem. Erre minden esetben csak az apró betős tájékoztatás hívja fel a figyelmet. A vizsgált tájékoztatások pedig még apró betős üzenetben sem adnak utalást arra vonatkozóan, hogy a jegyvásárláshoz külön check in díj és poggyász díj is kötıdik meghatározott feltételekkel. Mindez azt jelenti, hogy a felperes a tájékoztatásaiban a repülıjegy árára vonatkozóan a fıüzenetben feltüntetett kedvezı tulajdonságról a fogyasztók megtévesztésére alkalmas tájékoztatást adott közre, a kiemelt fı üzenet nem valós. A százalékos kedvezményt tartalmazó hirdetések esetén pedig bebizonyosodott, hogy a felperes a kedvezmények alapjául kizárólag a hirdetés megjelenését közvetlenül megelızıen alkalmazott legalacsonyabb nettó árat vette figyelembe, azaz a meghirdetett 50%-os vagy 75%-os kedvezményt a ténylegesen kifizetendı repülıjegy árának csak egy része tekintetében alkalmazta. A kedvezmény nem vonatkozott a további díjelemekre, így a repülıtéri illetékekre, a hitelkártya kezelési költségre stb. A meghirdetett kedvezmények ezért valójában nem érvényesültek, azaz a tájékoztatással a felperes különösen elınyös vásárlás hamis látszatát keltette, illetve az áru lényeges tulajdonsága tekintetében megtévesztı tájékoztatást adott. Mindezzel megvalósult a tisztességtelen piaci magatartás és a versenykorlátozás tilalmáról szóló évi LVII. törvény (a továbbiakban: Tpvt.) 8. -ának (2) bekezdés d) és a) pontja szerinti magatartás, megsértve ezzel a Tpvt. 8. -ának (1) bekezdésében, továbbá a gazdasági reklámtevékenységrıl szóló évi LVIII. törvény (a továbbiakban: Grtv.) 7. -ában foglaltakat. A bírságkiszabás során a jogsértés súlyának meghatározása körében figyelemmel volt a jogsértéssel érintett reklámozási gyakorlat kiterjedtségére és idıtartamára azzal, hogy minden vizsgált tájékoztatás tartalmazott jogsértı elemeket. Enyhítı körülményként értékelte, hogy a fogyasztók a reklámok megismerését követıen, a vásárlás elıtt tájékozódhattak a pontos feltételekrıl. A felperes keresetében elsıdlegesen a határozat megváltoztatásával a bírság összegének forintra való mérséklését, másodlagosan a határozat hatályon kívül helyezését és az alperes új eljárásra kötelezését kérte. Elıadta, hogy a kiegészítı díjak opcionálisak voltak. A hitelkártya díj alkalmazását kis betővel megjelenítette, a honlap más részein, illetve a jegyfoglaláskor a fogyasztó errıl tájékozódhatott. A Visa Electron-nal történı fizetés pedig nem járt külön díjjal. A check in díj elkerülhetı volt, mert az utasok szabadon választhattak a díjmentes és az online bejelentkezés között. A poggyászfeladási díj tekintetében hangsúlyozta, hogy a fapados járatok elsısorban a rövid hétvégi kirándulások kedvelıit célozták meg. Utalt arra, hogy az elmúlt évtizedben ismertté vált a fogyasztók elıtt a fapados légitársaságok árképzése, és köztudomású, hogy a piaci árnál alacsonyabb ár a minimális utazási szolgáltatásokra vonatkozik. Kifogásolta, hogy az alperes nem vette figyelembe a légiközlekedésben lezajlott változásokat. Állította, hogy a hirdetésekben alkalmazott -tól nyelvi formát megelızı szám az elérhetı legalacsonyabb árat jelentette, ez a kifejezés elfogadott a Tpvt. 9. -a alapján is. Internetes oldalai minden információt tartalmaznak, ezért a foglaláskor, ha a végleges ár a fogyasztónak nem felel meg, nem indítja meg a fizetést. Azzal is érvelt, hogy az Európai Bizottság átláthatónak tekintette az árait. A tájékoztatások megfeleltek az 1008/2008. EK Európai Parlamenti és Tanácsi rendelet (a továbbiakban: Rendelet) árak feltüntetésére vonatkozó elıírásainak is. Az összes költségelem feltüntetése nem várható el, mert az nem érint minden fogyasztót, ezen kívül minden költségelem feltüntetése a hatékony tájékoztatást is ellehetetlenítené.
 3 2.Kf /2010/ Nem megtévesztı, ha az elérhetı minimális szolgáltatás legalacsonyabb árát tünteti fel. Hangsúlyozta, hogy a tájékoztatások csak figyelemfelhívást szolgáltak. Állította, hogy az eladott jegyek több mint fele a legolcsóbb árkategóriában került értékesítésre. Az elektronikus foglalási rendszerbıl kiemelt példákkal kívánta bizonyítani, hogy volt ténylegesen olyan utas, aki kizárólag a reklám fı üzenetében hirdetett és az apró betővel megjelenített költséggel növelt összköltséggel, illetve annál olcsóbban utazott. A bírságkiszabás körében sérelmezte, hogy az alperes nem vette figyelembe a korábbi jogsértés hiányát, és nem értékelte megfelelıen azt sem, hogy minden hirdetés nyomtatott sajtóban jelent meg, ezért az apró betős részek is áttanulmányozhatók voltak. Hangsúlyozta, hogy a reklámkampányra viszonylag alacsony összeget fordított, piaci részesedése alacsony a hazai piacon. Valótlan tényállítás hiányában felróhatósága nem állapítható meg. E körben hivatkozott még a részletes jogi szabályozás hiányára is. Az alperes a határozatban foglaltak fenntartása mellett kérte a kereset elutasítását. Állította, hogy a reklámok fı üzeneteiben meghirdetett árakon nem lehetett repülıjegyet vásárolni. A felperes évi magatartására a Rendelet hatálya nem terjed ki, de ettıl függetlenül sem lehet az alapszolgáltatás reklámozását elemeire bontani. A díjelemek opcionális jellegével kapcsolatban hangsúlyozta, hogy egyes esetekben a többletdíj megfizetése elkerülhetetlen volt, a vizsgált idıszakban pedig nem volt elterjedt gyakorlat Magyarországon a poggyászdíj és a check in díj alkalmazása. A fogyasztók számára a repülıtéri értékesítés nem reális lehetıség, az online illetve telefonos értékesítés pedig bankkártyás vásárlást feltételez, ezért a hitelkártya díj sem lehetett opcionális díjelem. A bírság kiszabása körében elıadta, hogy a jogsértés ismétlıdésének hiánya nem enyhítı körülmény, a reklámköltség összege, a felperes piaci részesedése és az Európai Bizottság felmérései pedig nem releváns bírságkiszabási szempontok. A legolvasottabb napilapban megjelent reklámok valótlan állításokat tartalmaztak; a fı üzenetben hirdetett 3 forintért ténylegesen nem lehetett repülıjegyet vásárolni. Az elsıfokú bíróság ítéletével a felperes keresetét elutasította. Indokolása szerint a felperes elıadása csak abban az esetben lehetett volna a jogsértés tekintetében releváns, amennyiben a légi utazás bármely fogyasztó számára többletköltség nélkül lett volna elérhetı a reklámokban feltüntetett áron. A felperes reklámjai a fogyasztók számára ugyanis nem azt közölték, hogy a felperes mit tekint repülıjegy árnak, hanem azt, hogy bármely fogyasztó számíthat arra, hogy - további, a reklámban nem szereplı addicionális költség nélkül - a reklámban közölt áron utazhat. Ezzel szemben a felperes által évben alkalmazott feltételrendszer ténylegesen nem tette lehetıvé azt, hogy az egyedül utazó éves gyermekek, a kisgyermekkel utazó felnıttek és a személyazonosság igazolására jogosítványt használó utasok online jelentkezzenek be, vagyis az ilyen személyeknek fejenként a reptéri 40 EUR airport check in díjjal növekedett az az összköltsége, amelynek megfizetése az utazás elengedhetetlen feltétele volt. E körülmény elhallgatásával a vizsgált reklámok önmagukban alkalmasak a fogyasztói döntés tisztességtelen befolyásolására. A reklámok a poggyászdíj tekintetében is megtévesztık. Az ingyenes online check in-t választó személyek csomagot nem adhattak fel, a kabinmérető poggyásznál nagyobb csomaggal utazók számára így a poggyászdíjon kívül - az online bejelentkezés lehetıségének kizártságával - további költsége is keletkezett. A poggyászdíj és a bejelentkezéssel
 4 2.Kf /2010/ járó költségek ezért nem voltak opcionálisak, hiszen adott feltétel mellett a két díjelem szükségképpen összekapcsolódott. Az elsıfokú bíróság megítélése szerint valamennyi reklám tájékoztató reklám volt, mert a szolgáltatás lényeges tulajdonságát, az árát emelte ki. Az alperessel egyetértésben megállapította, hogy a reklámokban apró betővel megjelenı, a fı üzenettıl elkülönülı tájékoztatások összhatásukat tekintve sem fejezték ki azt az egységet, amely a bármely fogyasztó számára elérhetı legkisebb utazási költséget jelenti. Hangsúlyozta, hogy még a nyomtatott sajtóban megjelenı reklámok esetén is szükséges a szolgáltatás homogén és egyúttal lényeges tulajdonságának minısülı feltételek azonos hangsúllyal való megjelenítése. A fogyasztó érdeklıdését nagy valószínőséggel felkeltı alacsony díjelem hangsúlyos megjelenítése kontrasztjaként nem fogadható el a szolgáltatás igénybevételéhez nélkülözhetetlen további költségek apró betős közlése. A hitelkártyadíj azoknak a fogyasztóknak is növelte a költségeit, akikre további szükségszerően felmerülı díj nem terhelıdött. Leszögezte, hogy a jogsértés megvalósulásán nem változtat az, ha a felperes bizonyítja, hogy volt olyan utas, akiknek a megjelölt extra szolgáltatási díjat nem kellett megfizetnie. A felperes által hivatkozott, az elektronikus foglalási rendszerbıl kiemelt példák pedig azt mutatják, hogy az utas teljes költsége eltért a fı üzenetben hirdetett ártól. A vizsgált idıszakra tekintettel irreleváns a felperes által 2009-ben alkalmazott Visa Electron-nal kapcsolatos kedvezményre vonatkozó díjtáblázat. Az alperesnek arra sem kellett figyelemmel lennie, hogy 2009-re milyen változások álltak be a fapados légi forgalom hazai piacán. Megjegyezte, hogy az alperes jogi álláspontja és az Irányelv között kollízió nem áll fenn. A megjelenített reklámok jogszerősége tekintetében irreleváns az Európai Bizottság álláspontja is. A bírságkiszabás körében megállapította, hogy a korábbi jogsértés hiánya önmagában nem minısül enyhítı körülménynek, az intenzív kampány pedig köztudottan nagy példányszámú országos lapban jelent meg, a reklámkampányra fordított összeg nominális összegben nem minısül alacsonynak. E körben a felperes piaci részesedésének pedig semmilyen jelentısége sem volt. A racionális fogyasztók egy része nem szerezhetett tudomást arról, hogy esetükben a kiemelten közölt díjhoz képest ténylegesen több ezerszeres összeget kell kifizetni a szolgáltatás igénybevételéhez. Emiatt a felperes felróhatósága eleve megállapítható, amelyet enyhítı körülményként ellensúlyozott az, hogy a foglalási folyamat alatt a fogyasztók a reális kondíciókat megismerhették. A felperes fellebbezésében elsıdlegesen az elsıfokú ítélet hatályon kívül helyezését és az elsıfokú bíróságnak a per újabb tárgyalására és újabb határozat hozatalára való utasítását kérte. Másodlagos fellebbezési kérelme az ítélet megváltoztatására irányult; elsıdlegesen a jogsértés hiányának megállapításával, másodlagosan a bírság összegének jelentıs mértékő csökkentésével. Elıadta, hogy a fogyasztók elıtt is ismert piaci gyakorlatnak megfelelı poggyászdíj - figyelemmel az általa érintett desztinációkra - nem tekinthetı a fogyasztók oldaláról felmerülı normál igénynek, a vizsgált idıszakban az utasok 51%-a nem is adott fel csomagot. A Rendelet 23. cikke és az általános piaci gyakorlat szerint a poggyászdíj nem tartozik a légi személyszállításért fizetendı elkerülhetetlen és elıre látható díj kategóriájába. Az Európai Bizottság elvárásaival összhangban álló foglalási rendszerében a fogyasztó minden következı lépés elıtt tájékoztatást kap az addig igényelt szolgáltatások összesített költségeirıl. Mindezek alapján tehát nem volt köteles semmilyen formában sem utalni a poggyászdíjra. Ennek ellenére minden egyes hirdetésben hivatkozott arra,
 5 2.Kf /2010/ hogy a foglalás a honlapon feltüntetett feltételeknek megfelelıen történik, azaz közvetve mégis utalt a fogyasztó által esetlegesen igénybe veendı szolgáltatások költségeire. A nyomtatott sajtóban megjelent hirdetéseiben alkalmazott apró betős tájékoztatás teljes értékő tájékoztatásnak minısül, amely lényegesen nem módosítja a tájékoztatásban kiemelt módon közvetített üzenetet. Az apró betővel ismertetett hitelkártyadíj sem minısül a Rendelet 23. cikke alapján elengedhetetlenül felmerülı költségnek. Az utasok közel 30%-a Visa Electron kártyával fizetett. Hangsúlyozta, hogy a -tól kitétel alkalmazásával egyértelmően megjelölte, hogy a fıüzenetben feltüntetett ár az alapszolgáltatás legalacsonyabb ára, azaz további költségelemek esetlegesen felmerülhetnek. A teljes körő tájékoztatást ugyanazon a reklámhordozón biztosította. Állította, hogy a meghirdetett áron elérhetı volt a szolgáltatás a fogyasztók számára. A tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokról szóló 2005/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (a továbbiakban: Irányelv) alapján hangsúlyozta, hogy az átlagfogyasztót kell viszonyítási alapul venni. Az ésszerően eljáró fogyasztók pedig értesülhettek a légi közlekedésben bekövetkezett változásokról. A vizsgált idıszakban egyébként már több, a magyar piacon is üzemelı légi társaság alkalmazta a poggyászdíjat és a hitelkártyadíjat. Az összes szóba jöhetı információt egyetlen reklámban feltüntetni objektíve lehetetlen. Ezért a fogyasztói döntésekre gyakorolt hatás vizsgálatakor az alkalmazott összes kommunikációs eszközt együttesen kell figyelembe venni és értékelni. Mindezeken túl állította, hogy a kifogásolt reklámoknak nem a teljes körő tájékoztatás, hanem a fogyasztók figyelmének felkeltése, a szolgáltatás további részleteinek megismerésére való ösztönzés volt a céljuk. Kifogásolta, hogy sem az alperes, sem az elsıfokú bíróság nem vizsgálta a magatartás piaci viszonyokra kifejtett hatását, márpedig a kifogásolt hirdetésekben nem mutatható ki piactorzító hatás. Hangsúlyozta még, hogy a reptéri illeték nem képezi a légitársaság bevételét, éppen ezért annak összegét nem vonhatta be a kedvezménnyel érintett teljes árba. Az eljárási szabálysértések körében a Polgári perrendtartásról szóló évi III. törvény (a továbbiakban: Pp.) 339/A. -ára hivatkozással állította, hogy a rendeletet az alperesnek legalább a bírság kiszabása körében figyelembe kellett volna vennie. Az elsıfokú bíróságnak pedig emellett a határozat meghozatalakor hatályban lévı hazai jogszabályokra is tekintettel kellett volna lennie. A foglalás és a vásárlás menetére tekintettel pedig megállapítható, hogy a hirdetések önmagukban nem lehettek alkalmasak arra, hogy a fogyasztót olyan ügyleti döntés meghozatalára késztessék, amelyet egyébként nem hoztak volna meg. Kifogásolta, hogy az alperes figyelmen kívül hagyta az utasok által ténylegesen fizetett összegre, a repülıjegyek számára, illetve az utasoknak biztosított százalékos kedvezményekre vonatkozóan elıterjesztett bizonyítékait. Hangsúlyozta még, hogy a rendelet speciális szabályokat fogalmaz meg a légi közlekedési szolgáltatások hirdetései tekintetében, ezért téves az elsıfokú bíróság azon következtetése, miszerint az alperesnek a rendeletet nem kellett figyelembe venni, illetve, hogy az alperes jogi álláspontja és a rendelet között kollízió nem áll fenn. Álláspontja szerint a bírság kiszabása körében azt is figyelembe kellett volna venni, hogy egyes hirdetéseket az alperes nem talált jogsértınek. A fellebbezéssel szembeni ellenkérelmében az alperes - a határozatban foglaltakat és a korábban elıadottakat megismételve - kérte az elsıfokú ítélet helybenhagyását. A felperes fellebbezése nem alapos.
 6 2.Kf /2010/ A Fıvárosi Ítélıtábla az elsıfokú bíróság ítéletét a Pp ának (3) bekezdésében foglaltaknak megfelelıen a fellebbezési kérelem és az ellenkérelem korlátai között vizsgálta. Ennek során megállapította, hogy az elsıfokú bíróság a bizonyítékokat a Pp ának (1) bekezdése szerint, azokat egyenként és összességükben is megfelelıen értékelve helyesen állapította meg a tényállást és a rendelkezésre álló peradatok alapján okszerő következtetésre jutott a felperes magatartása és az alkalmazott szankció jogi megítélését illetıen. A felperes fellebbezésében nem hivatkozott olyan indokra, amely az elsıfokú bíróság ítéletének jogszerőségét megkérdıjelezné, nem jelölt meg olyan tényt vagy körülményt, amely a fellebbezés kedvezı elbírálását eredményezhette volna. Tekintettel arra, hogy az elsıfokú bíróság ítélete kiterjed valamennyi kereseti kérelemre, és a felperesi érvekkel szemben adott teljes körő, alapos, kellıen részletes jogi indokolásával a Fıvárosi Ítélıtábla maradéktalanul egyetért, ezért azokat nem ismétli meg. A fellebbezésben foglaltakra utalással a másodfokú bíróság az alábbiakat emeli ki. A Pp a alapján a másodfokú eljárásban a keresetet megváltoztatni nem lehet. A Fıvárosi Ítélıtábla megállapította, hogy a felperes a Pp. 339/A. -ára az elsıfokú eljárásban nem hivatkozott, ezzel kapcsolatban kereseti kérelmet nem terjesztett elı. Ennél fogva e fellebbezési kérelmi elemet a másodfokú bíróság nem vonhatta érdemi vizsgálódása körében. Emellett azonban megjegyzi, hogy a Pp. 339/A. -ához főzött indokolásból is következik, hogy a közigazgatási bíráskodás funkciója az Alkotmány 50. -ának (2) alapján a közigazgatási határozatok törvényességének ellenırzése. Az idı múlása, a jogszabályok módosulása, illetve a körülmények megváltozása nem tehet egy határozatot jogszerővé vagy jogsértıvé. A Pp. 339/A. -ának beiktatásával kizárólag az volt a cél, hogy egyértelmő legyen; a bírósági felülvizsgálat során a határozat meghozatala utáni jogszabályváltozásokat nem lehet figyelembe venni. Ez alól kivételt csak jogszabály tehet. Szó nincs tehát arról, hogy a jogalkotót az általános elfogadott normatani szabályok gyökeres megváltoztatásának a szándéka vezérelte volna. Márpedig a jogalkotás egyik fıszabálya az, hogy az anyagi jogszabály hatályon kívül helyezése csak azt zárja ki, hogy az újonnan keletkezı jogviszonyokra az jogi hatást váltson ki, a korábban létrejött jogi tények körében még továbbra is alkalmazandók. Külön rendelkezni csak akkor kell, ha a jogalkotó úgy dönt, hogy az anyagi jogi jogviszonyra az utóbbi anyagi jogot kell alkalmazni. Mindezt az érvelést támasztja alá a Pp január 1-jétıl hatályos és a folyamatban lévı ügyekben is alkalmazandó 339/A. -a, amely már akként rendelkezik, hogy a közigazgatási határozatot a bíróság a meghozatalakor alkalmazandó jogszabályok alapján vizsgálja felül. A fentiekbıl következik, hogy jelen esetben a felperes magatartását a tájékoztatások közzétételének idıpontjában hatályos anyagi jogszabályok szerint kellett értékelni, és az elsıfokú bíróságnak ez alapján kellett megítélnie a közigazgatási határozat jogszerőségét. A évet követıen bekövetkezett hazai és közösségi jogszabályi változások, beleértve a Rendeletet is, a felperes magatartásának jogi értékelése szempontjából közömbösek. A gazdasági reklám célja a vásárlás ösztönzése, meghatározott termék, szolgáltatás megvételére való buzdítás. Ennek elérése érdekében a vállalkozások elsısorban a reklámozott áru vagy szolgáltatás elınyeit hangsúlyozzák. A piac szereplıi szabadon határozzák meg, hogy a termékeiket miként népszerősítik. Arról is maguk döntenek,
 7 2.Kf /2010/ hogy a fogyasztók érdeklıdését milyen reklámkampánnyal igyekeznek felkelteni. Szabad elhatározásukat azonban a Tpvt. III. fejezetének rendelkezései korlátozzák; a gazdasági verseny védelme céljából tilos a fogyasztói döntések tisztességtelen befolyásolása. A Tpvt. 8. -ának (2) bekezdése a felperesre is azt a kötelezettséget rója, hogy a repülıjegyek értékesítésére vonatkozó tájékoztatása legyen valós, pontos, egyértelmő. Ez azt az elvárást is magában foglalja, hogy minden - bármilyen formában és terjedelemben is közzétett - reklámnak valamennyi olyan lényeges információt tartalmaznia kell, amely a fogyasztó számára, a megfontolt vásárlói döntés meghozatalához szükséges. Megtéveszti a fogyasztót az olyan tájékoztatás, amely a reklámozott áru valamely lényeges tulajdonságáról valótlan vagy nem pontos információt ad, de ugyanígy megtévesztı az is, ha a reklám a népszerősíteni kívánt áru valamely lényeges tulajdonságát elhallgatja, azzal kapcsolatban hiányos tartalmú, pontatlan, félrevezetı tájékoztatást közöl. A fogyasztók tisztességtelen befolyásolására alkalmas reklám minden formáját tiltja a versenyjog. A Fıvárosi Ítélıtábla az alperessel és az elsıfokú bírósággal egyezıen jutott arra a következtetésre, hogy a kifogásolt tájékoztatások gazdasági reklámoknak minısülnek. A hirdetések szövege és képi megjelenítése nem pusztán a fogyasztók figyelmét akarták felkelteni, hanem egyértelmően azt a célt szolgálták, hogy a felperes nevét, tevékenységét népszerősítsék, az általa kínált termékeket a fogyasztók megismerjék, a megjelölt repülıjegyeket megvásárolják. Minden vásárlás alapvetı kérdése a fizetendı ellenérték. A felperes által közölt valamennyi reklám fı üzenete az árat tartalmazta, így azokkal kétség kívül a vásárlási hajlandóság növelését akarta elérni, vagyis, hogy a fogyasztók az adott termékeket igénybe vegyék, minél többen váltsanak repülıjegyet. A vásároljon egy jegyet, a másodikat teljesen ingyen kapja szöveg pedig nem vonatkozhat másra, mint, hogy a fogyasztók vegyék meg a kínált repülıjegyeket. Mindebbıl következik, hogy a tájékoztatásokat a Tpvt. 8. -ának (2) bekezdés d) és a) pontjában, valamint a Grtv. 7. -ában foglaltakhoz viszonyítva kell megítélni. A reklámozási tevékenység a hirdetés közreadásával, a tájékoztatás közlésével befejezıdik. Az egyes reklámhordozók eltérı információ áteresztı kapacitással rendelkeznek. A reklámhordozók terjedelmi korlátai azonban nem adnak felmentést a Tpvt. vonatkozó rendelkezéseinek megtartása alól. A gazdasági szereplı tudja azt, hogy mit kíván reklámozni, ezáltal ismeri az eladni kívánt áru fogyasztói döntést befolyásoló lényeges tulajdonságait. Erre tekintettel olyan reklámhordozót kell választania, amely a terjedelmi korlátokra is figyelemmel biztosítja a tisztességes tájékoztatás közreadását. A vásárlásra ösztönzı reklám természetesen az adott áru elınyeire helyezi a hangsúlyt. A reklám fı üzenete azonban nem merülhet ki pusztán a kedvezı elemek felsorolásában, hiszen azok még nem elegendık a körültekintı, megalapozott vásárlói döntés meghozatalához. Kétségtelen, hogy a tudatos fogyasztótól is elvárható, hogy a vásárlást megelızıen tájékozódjon. Ez azonban csak az ésszerő mértékő információkeresés lehet, és nem jelentheti a tájékozódás kötelezettségének parttalan áthárítását a fogyasztókra. A reklámból kimaradt, de az áruhoz, szolgáltatáshoz kapcsolódó információk egyéb módon való eljuttatása a fogyasztókhoz nem helyettesíti a tisztességes tájékoztatást. Éppen ezért elfogadhatatlan az a felperesi érvelés, miszerint az alkalmazott összes kommunikációs eszközt együttesen kell figyelembe venni és értékelni. A reklámokat egyenként, önmagukban, az adott megjelenésben és tartalomban kell vizsgálni. A fogyasztók nem
 8 2.Kf /2010/ kötelesek utána járni annak, hogy a termékeit az adott repülıjegyet a felperes hol, milyen módon, hányszor stb. hirdette meg, és az sem várható el tılük, hogy az így összegyőjtött tájékoztatások tartalmát egyenként és összességükben elemezzék, azokat egymással összevetve értékeljék. Ennél fogva a honlapon adott információkra való utalás nem felel meg a tisztességes tájékoztatás követelményének. Önmagában a -tól kitétel alkalmazása sem jelenthet kibúvót a tisztességes reklám közreadásának követelménye alól, hiszen az a fogyasztók számára semmilyen információt nem ad arról, hogy a fıüzenetben közölt ár mely esetekben, milyen feltételekkel, milyen mértékben módosul. A csillagozott, apró betős megjegyzés pedig azért nem fogadható el, mert az nem képezi a fıüzenet részét, az a fogyasztók számára nem érzékelhetı, nem látható, nem alkalmas arra, hogy az így közölt tájékoztatást a fogyasztók nyomban összekössék a reklám fıüzenetével. A gazdasági reklámok közreadásakor az átlagfogyasztót kell viszonyítási alapul venni, a reklámozónak abból kell kiindulnia, hogy a fogyasztó ésszerően jár el, vásárlása tudatos, azt megfelelıen átgondolja. Ez a körültekintés azonban nem jelentheti azt, hogy a fogyasztónak a reklám fıüzenete alapján azonnal gyanakodni kellene, és tudatosan keresnie kellene a fıüzenetben megjelölt ár igénybevételének reklámban nem közölt feltételeit. A köztudatban - különösen évben - az terjedt el, hogy a fapados járatok olcsók, az átlagfogyasztó számára még az is világossá vált, hogy ez az olcsóság a korábban megszokott szolgáltatás mennyiségének, színvonalának csökkenésével jár. Azt azonban az ésszerően eljáró fogyasztó külön, további tájékozódás nélkül biztosan nem tudhatta, hogy az egyes légitársaságok éppen melyik, korábban a repülıjegy árában foglalt szolgáltatást tekintik olyan külön szolgáltatásnak, amelynek igénybevételéért a fogyasztónak többletköltséget kell fizetnie. Éppen ezért, különösen a felperes által is hivatkozott légi közlekedésben bekövetkezett változásokra tekintettel, nem mellızhetı a reklám fıüzenetében megjelölt ár mértékét befolyásoló valamennyi körülményrıl, feltételrıl szóló tájékoztatás megfelelı közreadása. A felperes állította, hogy a meghirdetett áron elérhetı volt az általa reklámozott szolgáltatás a fogyasztó számára. Ha ez tényleg így lett volna, akkor nem valósult volna meg a fogyasztók megtévesztése. Ezzel szemben a Fıvárosi Ítélıtábla megállapította, hogy a felperes sem a közigazgatási eljárásban, sem a perben még csak kísérletet sem tett arra, hogy cáfolja azt a megállapítást, miszerint az egyedül utazó éves gyermekek, a kisgyermekkel utazó felnıttek és a jogosítványt személyazonosság igazolására használó utasok számára nem volt lehetıség az online bejelentkezésre. Az ilyen személyeknek ezért fejenként a reptéri 40 EUR airport check in díjjal növekedett az az összköltsége, amelynek megfizetése az utazás elengedhetetlen feltétele volt. Ezt a költséget azonban a felperes egyetlen reklámjában sem közölte, erre még csak utalást sem tett. A felsorolt személyek tehát a meghirdetett áron biztosan nem kaphattak repülıjegyet, amely már önmagában megalapozza a jogsértés megállapítását. A Fıvárosi Ítélıtábla álláspontja szerint a poggyász-feladás - különösen a vizsgált idıszakban - a fogyasztók oldaláról felmerülı normál igénynek tekinthetı, ezért a poggyászdíj számukra elkerülhetetlen és elıre látható díjnak minısül. A légiközlekedést igénybevevık számára korábban természetes volt, hogy a repülıjegy
 9 2.Kf /2010/ megvásárlása egyben a poggyász feladására is feljogosított. Ennek megfelelıen az átlag utazó a feladott poggyászba csomagolta a ruháit, a fehérnemőket, pipere holmikat stb. A kézipoggyászban pedig csak azokat a dolgokat vitte, amelyekre az utazás során szüksége lehet. Jellemzıen nem szoktak felvinni a fedélzetre váltásruhát, pizsamát stb.. A fapados légitársaságok megjelenése idıvel valóban arra késztette az utazókat, hogy változtassanak a korábban kialakult szokásaikon. A gyakran nem jelentéktelen összegő poggyászdíj bevezetése idıvel arra sarkallta a fogyasztókat, hogy éppen a pluszköltség elkerülése érdekében próbáljanak inkább a kézi poggyászba csomagolni, az együtt utazók pedig, így különösen a családok közösen pakoljanak a feladandó bıröndbe. Éppen ezért semmiféle következtetést nem lehet levonni abból, hogy az utasok 51%-a nem adott fel csomagot. Ez nem változtat azon, hogy korábban a repülıjegy ára magában foglalta a poggyász feladásának lehetıségét, ezért az átlagfogyasztó számára 2007-ben nem volt közismert, hogy a poggyász feladásért külön díjat kell fizetni. Poggyászra pedig még a közeli desztinációkon, a hosszú hétvégeken is szükség van, ezért a bırönd-feladás normál igénynek tekinthetı. Mindezek ellenére a felperes a poggyászdíj felmerülését a vásárlók elıtt elhallgatta; a honlapon feltüntetett feltételek, illetve az apró betős tájékoztatások a fentebb kifejtettek szerint nem fogadhatók el. A hitelkártya díj ugyancsak ismeretlen volt az ésszerően eljáró fogyasztók körében, a kártyás fizetés korábban többletköltséget nem jelentett. Ez a fogyasztók nagy részét érintette, hiszen a felperes maga is arra hivatkozott, hogy közel 30% fizetett a hitelkártyadíj alól mentes Visa Electron kártyával. Mivel pedig a készpénzes fizetés elenyészı volt, megállapítható, hogy a nagy többséget igenis terhelte a kártyás fizetésbıl fakadó többletköltség. A felperes a reklámokban azonban ezt a szükségszerően felmerülı díjelemet nem közölte, ezzel megtévesztette a fogyasztókat. Az apró betős tájékoztatás a fentebb kifejtetteken túl azért sem fogadható el, mert az utasonként és utazási szegmensenként szöveg még a különös körültekintéssel eljáró fogyasztó számára sem értelmezhetı. A százalékos kedvezményekkel kapcsolatban a másodfokú bíróság arra mutat rá, hogy az alperes nem azt rótta a felperes terhére, hogy a reptéri illeték, a hitelkártya kezelési költség stb. összegébıl nem adott kedvezményt, hanem azt, hogy nem a reklámokban közöltek szerint adta a kedvezményt. A hirdetésekben ugyanis a felperes azt ígérte, hogy az árakból biztosítja a meghatározott kedvezményt, azt viszont már elhallgatta, hogy ez az ár nem azonos a fogyasztó által ténylegesen fizetendı teljes összeggel, a százalékos kedvezmények egyes díjelemekre nem vonatkozik. Ezzel szintén megtévesztette a fogyasztókat. A fentiek alapján megállapítható, hogy az alperes által kifogásolt reklámok hiányos tájékoztatást tartalmaztak, hiszen azokból nem volt megállapítható a megalapozott vásárlói döntéshez szükséges valamennyi lényeges információ; a fogyasztó nem tudhatta, hogy a fıüzenetben kiemelt árért ténylegesen nem repülhet, arra különféle költségek, így poggyászdíj, hitelkártya díj, check in díj is rakódhat. A reklámokból azt sem ismerhette fel, hogy a százalékos kedvezménnyel meghirdetett árak ténylegesen a fizetendı összeg egy részére vonatkoznak csupán. A hirdetések alapján az átlag fogyasztókban téves feltevések alakulhattak ki, hiszen azok azt sugallták, hogy pl. 3 forintért vásárolhatnak repülıjegyet. A felperes a Pp ának (1) bekezdésében
 10 2.Kf /2010/ elıírt kötelezettsége ellenére azonban nem bizonyította, hogy a közölt összeg megfizetésével a kínált desztinációkra el lehet jutni, sıt ezt még csak nem is állította. Az általa hivatkozott bizonyítékok ugyanis részben a vizsgált idıszakot követı idıszakra vonatkoznak, részben pedig nem alkalmasak az alperesi megállapítások cáfolatára, így azokat figyelembe venni nem lehetett. A rendelkezésre álló peradatok alapján pedig tényszerően megállapítható, hogy a hirdetett áron ténylegesen senki sem juthatott repülıjegyhez. A felperes ezért megsértette a Tpvt. 8. -ának (2) bekezdés d) és a) pontjában foglaltakat, továbbá a Grtv. 7. -ában foglaltakat. A törvényi tényállásnak nem eleme a fogyasztók megtévesztésének tényleges bekövetkezése, a fogyasztói sérelem megvalósulása, de a piactorzító hatás sem. Éppen ezért ezeket vizsgálni sem kellett, hiszen a jogsértés önmagában megvalósult azzal, hogy a tájékoztatások alkalmasak voltak a fogyasztók megtévesztésére. A felperes a fellebbezésében azt sem bizonyította, hogy az alperes bírságra vonatkozó döntése jogszabálysértı. Nem hivatkozott olyan szempontra, amelyet az alperes anélkül értékelt volna, hogy az az eset összes körülményéhez relevánsán hozzátartozna, és olyan körülményt sem jelölt meg, amelyet az alperes jogsértı módon elmulasztott volna értékelni. Utalt arra, hogy a Rendeletet legalább a bírság kiszabása körében figyelembe kellett volna venni, ám ennek ténybeli és jogi indokát nem jelölte meg. A másodfokú bíróság pedig fentebb rámutatott arra, hogy a felperes magatartásának jogi megítélése szempontjából közömbös a késıbb megalkotott közösségi jogszabály. Az alperes által értékelt enyhítı- és súlyosító körülményként figyelembe vett tényeket, körülményeket a felperes sem ténybelileg, sem jogilag nem cáfolta. Mindezek alapján a bírság mérséklésére vonatkozó fellebbezési kérelme sem foghatott helyt. A kifejtettekre figyelemmel a Fıvárosi Ítélıtábla az elsıfokú bíróság ítéletét a Pp ának (2) bekezdése alapján helybenhagyta. A felperes másodfokon is pervesztes lett, ezért a Pp ának (1) bekezdése alapján köteles az alperes másodfokú perköltségének megfizetésére, míg az illetékekrıl szóló évi XCIII. törvény - fellebbezés benyújtása idıpontjában hatályos ának (3) bekezdés c) pontja és 46. -ának (1) bekezdése szerinti mértékő fellebbezési illeték viselésére a bírósági eljárásban alkalmazandó költségmentességrıl szóló 6/1986. (VI.26.) IM rendelet 13. -ának (2) bekezdése alapján köteles. Budapest, évi január hó 12. napján Borsainé dr. Tóth Erzsébet sk. a tanács elnöke dr. Vitál-Eigner Beáta sk. elıadó bíró, dr. Bacsa Andrea sk. bíró
 Fıvárosi Ítélıtábla 2.Kf.27.045/2011/4. A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! A Fıvárosi Ítélıtábla a Bán, S. Szabó & Partners Ügyvédi Iroda (ügyintézı: dr. R. J. Gy. ügyvéd) által képviselt Vodafone Magyarország
 Fıvárosi Ítélıtábla 2.Kf.27.171/2012/4. A Fıvárosi Ítélıtábla az Ormai és Társai CMS Cameron McKenna LLP ügyintézı: dr. O. G. ügyvéd) által képviselt Magyar Telekom Nyrt. (Budapest) felperesnek a dr. László
 Fıvárosi Ítélıtábla 2. Kf. 27. 097/2009/5. szám A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN A Fıvárosi Ítélıtábla az Euro Correct Consulting Kft. (Budapest) felperesnek a Gazdasági Versenyhivatal (Budapest - hivatkozási
 A Magyar Köztársaság nevében. A Fıvárosi Bíróság a dr. Szabó Balázs Gábor ügyvéd (Szabó Balázs Gábor Ügyvédi Iroda) által képviselt
 2.K.34.217/2010/6. A Magyar Köztársaság nevében A Fıvárosi Bíróság a dr. Szabó Balázs Gábor ügyvéd (Szabó Balázs Gábor Ügyvédi Iroda) által képviselt SWISS INVEST 2009 Hungary Pénzügyi Szolgáltató Kft.
 Kfv.II.37. 467/2011/8.szám A KÚRIA mint felülvizsgálati bíróság A Kúria dr. K. Sz. jogtanácsos által képviselt OTP Bank Nyrt. (Budapest) felperesnek dr. László Ildikó Katalin ügyvéd által képviselt Gazdasági
 Fıvárosi Ítélıtábla 2.Kf.27.231/2011/9.
 Fıvárosi Ítélıtábla 2.Kf.27.231/2011/9. A Fıvárosi Ítélıtábla a Kardos, Petı és Törıcsik Ügyvédi Iroda (Szeged) által képviselt TeleMedia InteractTV Produkciós Kft. (Újlengyel) felperesnek a Gazdasági
 Fıvárosi Ítélıtábla 2.Kf.27.425/2010/10. szám A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! A Fıvárosi Ítélıtábla az Ormai és Társai CMS Cameron McKenna LLP Ügyvédi Iroda (Budapest), ügyintézı: dr. Ormai Gabriella ügyvéd)
 Fıvárosi Bíróság 11. K. 33. 723/200715. A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! A bíróság a WIZZ AIR HUNGARY KFT. (Vecsés) felperesnek a GAZDASÁGI VERSENYHIVATAL (Budapest) alperes ellen versenyügyben hozott - Vj-4/2007/20.
 Fıvárosi Ítélıtábla 2. Kf. 27. 314/2008/8. szám A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! A Bio-Fit Natura Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. (Budapest) felperesnek a Gazdasági Versenyhivatal (Budapest, hivatkozási
 A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG LEGFELSİBB BÍRÓSÁGA mint felülvizsgálati bíróság Kfv.II.39.262/2007/5.szám. A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! A Magyar Köztársaság Legfelsıbb Bírósága az ÉGIS Gyógyszergyár Rt. /Budapest/
 Fıvárosi Bíróság 1027 Budapest, Csalogány u. 47-49. 11.K.33.874/2010/13. A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN! A bíróság Varga Ügyvédi Iroda, ügyintézı: dr. Varga János ügyvéd által képviselt Magyar Travel Kft.
 A Magyar Köztársaság nevében. í t é l e t e t INDOKOLÁS
 2K.35.796/2010/6. A Magyar Köztársaság nevében A Fıvárosi Bíróság a Lengyel István ügyvezetı által képviselt InterCash Consulting Kft. (Budapest) felperesnek dr. László Ildikó Katalin ügyvéd által képviselt
 A felperesi társaság június 9-én alakult, fı tevékenysége a taxis személyszállítás és fuvarszervezés.
 5.K.34.207/2011/4. A Fıvárosi Törvényszék a Havas-Sághy Ügyvédi Iroda, ügyintézı: dr. H.-S. G. ügyvéd által képviselt TAXI PLUS Szolgáltató Kft. f.a. (Budapest) felperesnek a dr. László Ildikó Katalin


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 30.6.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 164/151
 Pouze původní texty EHK/OSN mají podle mezinárodního veřejného práva právní účinek. Je zapotřebí ověřit si status a datum vstupu tohoto předpisu v platnost v nejnovější verzi dokumentu EHK/OSN o statusu TRANS/WP.29/343, který je k dispozici na internetové adrese:
 http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 Předpis Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK/OSN) č. 99 — Jednotná ustanovení pro schvalování výbojkových zdrojů světla k užívání ve schválených výbojkových světlometech motorových vozidel
 Zahrnuje veškerá platná znění až po:
 dodatek 5 k původnímu znění předpisu – datum vstupu v platnost: 19. srpna 2010
 OBSAH
 PŘEDPIS
 1.
 Oblast působnosti
 2.
 Správní ustanovení
 3.
 Technické požadavky
 4.
 Shodnost výroby
 5.
 Postihy za neshodnost výroby
 6.
 Definitivní ukončení výroby
 7.
 Názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek a názvy a adresy správních orgánů
 PŘÍLOHY
 Příloha 1
 Listy dat výbojkových zdrojů světla
 Příloha 2
 Sdělení o udělení (rozšíření, odmítnutí či odebrání schválení nebo definitivním ukončení výroby) typu výbojkového zdroje světla podle předpisu č. 99
 Příloha 3
 Příklad uspořádání značky schválení typu
 Příloha 4
 Metoda měření elektrických a fonometrických vlastností
 Příloha 5
 Optické nastavení pro měření polohy a tvaru oblouku a polohy elektrod
 Příloha 6
 Minimální požadavky na postupy kontroly kvality výrobcem
 Příloha 7
 Výběr vzorků a úrovně shody zkušebních záznamů výrobce
 Příloha 8
 Minimální požadavky na výběr vzorků inspektorem
 1. OBLAST PŮSOBNOSTI
 Tento předpis se vztahuje na výbojkové zdroje světla uvedené v příloze 1 a určené k použití ve schválených světlometech motorových vozidel.
 2. SPRÁVNÍ USTANOVENÍ
 2.1 Definice
 2.1.1 Pojem „kategorie“ je v tomto předpisu použit k označení odlišných základních konstrukcí standardizovaných výbojkových zdrojů světla. Každá kategorie má určité označení, například: „D2S“.
 2.1.2 Výbojkové zdroje světla různých „typů“ (1) jsou výbojkové zdroje světla v rámci stejné kategorie, které se liší v základních znacích, jakými jsou například:
 2.1.2.1
 výrobní nebo obchodní značka; to znamená:
 a)
 výbojkové zdroje světla, které nesou stejný obchodní název nebo značku, ale jsou vyráběné různými výrobci, se považují za odlišné typy,
 b)
 výbojkové zdroje světla, které jsou vyráběné stejným výrobcem a liší se pouze obchodním názvem nebo značkou, mohou být považovány za stejný typ;
 2.1.2.2
 konstrukce baňky a/nebo patice, pokud tyto rozdíly mají vliv na optické výsledky.
 2.2 Žádost o schválení
 2.2.1 Žádost o schválení podává držitel obchodního názvu nebo značky nebo jeho řádně pověřený zástupce.
 2.2.2 Ke každé žádosti se přiloží (viz též bod 2.4.2):
 2.2.2.1
 výkresy ve trojím vyhotovení, dostatečně podrobné, aby umožnily určení typu;
 2.2.2.2
 technický popis, včetně určení napáječe;
 2.2.2.3
 tři vzorky od každé barvy, pro kterou byla žádost podána;
 2.2.2.4
 jeden vzorek napáječe.
 2.2.3 Pokud se typ výbojkového zdroje světla liší od typu, který byl již schválen, jen obchodním názvem nebo značkou, postačí předložit:
 2.2.3.1
 prohlášení výrobce, že předložený typ je (kromě obchodního názvu nebo značky) totožný s již schváleným typem a byl vyroben stejným výrobcem, který vyrábí schválený typ, jenž je identifikovatelný pod kódem schválení;
 2.2.3.2
 dva vzorky nesoucí nový obchodní název nebo značku.
 2.2.4 Dříve než schválí daný typ, ověří příslušný orgán, zda existují vyhovující opatření k zabezpečení účinných kontrol shodnosti výroby.
 2.3 Nápisy
 2.3.1 Výbojkové zdroje světla, předložené ke schválení, musí mít na patici nebo na baňce uveden:
 2.3.1.1
 obchodní název nebo značku žadatele;
 2.3.1.2
 mezinárodní označení příslušné kategorie;
 2.3.1.3
 jmenovitý příkon; je-li součástí mezinárodního označení příslušné kategorie, nemusí být zvlášť vyznačen;
 2.3.1.4
 dostatečně velké místo pro umístění značky schválení typu.
 2.3.2 Místo uvedené v bodě 2.3.1.4 musí být vyznačeno na výkresech připojených k žádosti o schválení.
 2.3.3 Na patici mohou být umístěny i jiné nápisy než nápisy stanovené v bodech 2.3.1 a 2.4.4.
 2.3.4 Napáječ použitý pro typové schválení světelného zdroje musí být označen typem obchodním názvem a jmenovitým napětím a příkonem, jak je uvedeno v příslušném listu dat světlometu.
 2.4 Schválení
 2.4.1 Schválení bude uděleno, pokud všechny vzorky typu výbojkového zdroje světla předložené v souladu s bodem 2.2.2.3 nebo 2.2.3.2, zkoušené s napáječem dle bodu 2.2.2.4, budou splňovat požadavky tohoto předpisu.
 2.4.2 Každému schválenému kódu se přidělí číslo schválení. Jeho první znak označuje sérii změn, které zahrnují nejnovější technické změny předpisu v době vydání schválení typu.
 Za těmito znaky následuje identifikační kód, který má nejvýše dvě místa. Použijí se pouze arabské číslice nebo velká písmena uvedená v poznámce pod čarou (2).
 Stejná smluvní strana nesmí stejný kód přidělit jinému typu výbojkového zdroje světla. Na žádost žadatele může být stejný kód schválení přiděleno oběma výbojkovým zdrojům světla, které vyzařují bílé nebo selektivní žluté světlo (viz bod 2.1.2).
 2.4.3 Osvědčení o schválení, rozšíření, odmítnutí nebo odnětí schválení či o definitivním ukončení výroby typu výbojkového zdroje světla podle tohoto předpisu se oznámí stranám dohody, které uplatňují tento předpis, pomocí formuláře dle vzoru v příloze 2 tohoto předpisu a výkresu, dodaného žadatelem o schválení, ve formátu nepřesahujícím A4 (210 × 297 mm) a v měřítku nejméně 2:1.
 2.4.4 Každý výbojkový zdroj světla, který se shoduje s typem schváleným podle tohoto předpisu, je na místě popsaném v bodě 2.3.1.4 a vedle nápisů uvedených v bodě 2.3.1 opatřen mezinárodní značkou schválení typu, jež se skládá ze:
 2.4.4.1
 seříznutého kruhu, uzavírajícího v sobě písmeno „E“, za nímž následuje rozlišovací číslo země, která daný typ schválila (3);
 2.4.4.2
 kódu schválení, umístěného vedle seříznutého kruhu.
 2.4.5 Jestliže žadatel obdržel stejný kód schválení pro několik obchodních názvů nebo značek, jeden nebo více z nich postačí ke splnění požadavků bodu 2.3.1.1.
 2.4.6 Značky a symboly specifikované v bodech 2.3.1 a 2.4.3 musí být jasně čitelné a nesmazatelné.
 2.4.7 Příloha 3 tohoto předpisu udává příklad uspořádání značky schválení typu.
 3. TECHNICKÉ POŽADAVKY
 3.1 Definice
 3.1.1 „Výbojkový zdroj světla“: zdroj světla, který vyzařuje světlo stabilizovaným obloukovým výbojem.
 3.1.2 „Napáječ“: specifické elektrické napájení výbojkového zdroje světla.
 3.1.3 „Jmenovité napětí“: vstupní napětí, vyznačené na napáječi.
 3.1.4 „Jmenovitý příkon“: příkon vyznačený na výbojkovém zdroji světla a napáječi.
 3.1.5 „Zkušební napětí“: napětí na vstupních svorkách napáječe, při kterém jsou elektrické a fotometrické vlastnosti výbojkového zdroje světla určeny a zkoušeny.
 3.1.6 „Objektivní hodnota“: konstrukční hodnota elektrické nebo fotometrické vlastnosti. V rámci přípustných odchylek jí má být dosaženo, je-li výbojkový zdroj světla napájen napáječem pracujícím při zkušebním napětí.
 3.1.7 „Standardní (etalonový) výbojkový zdroj světla“: zvláštní výbojkový zdroj světla, užívaný pro zkoušení světlometů. Má zredukované rozměrové, elektrické a fotometrické vlastnosti tak, jak je uvedeno v příslušném listu dat.
 3.1.8 „Vztažná osa“: osa vymezená vzhledem k patici, na niž odkazují určité rozměry výbojkového zdroje světla.
 3.1.9 „Vztažná rovina“: rovina vymezená vzhledem k patici, na niž odkazují určité rozměry výbojkového zdroje světla.
 3.2 Obecné specifikace
 3.2.1 Každý předložený vzorek, který je zkoušen s napáječem podle bodu 2.2.2.4, musí splnit příslušná ustanovení tohoto předpisu.
 3.2.2 Výbojkové zdroje světla musí být konstruovány tak, aby správně fungovaly a tuto vlastnost si při normálním používání zachovaly. Nesmí mimoto vykazovat žádnou konstrukční nebo výrobní vadu.
 3.3 Výroba
 3.3.1 Baňka výbojkového zdroje světla nesmí vykazovat žádné rýhy nebo skvrny, které by mohly zhoršovat její účinnost a optickou výkonnost.
 3.3.2 V případě barevné (vnější) baňky se její povrch po 15 hodinách provozu s napáječem při zkušebním napětí lehce otře bavlněnou látkou napuštěnou roztokem 70 % objemu n-heptanu a 30 % objemu toluenu. Po pěti minutách se povrch vizuálně zkontroluje. Nesmí vykazovat žádné zjevné změny.
 3.3.3 Výbojkové zdroje světla musí být opatřeny standardními paticemi, které vyhovují údajům o paticích v listech z publikace IEC č. 60061, třetí vydání, jak je blíže určeno v jednotlivých listech dat přílohy 1.
 3.3.4 Patice musí být pevná a pevně spojená s baňkou.
 3.3.5 Pro zjištění, zda výbojkové zdroje světla vyhovují požadavkům bodů 3.3.3 a 3.3.4, se provede vizuální kontrola, kontrola rozměrů a případně zkušební montáž.
 3.4 Zkoušky
 3.4.1 Výbojkové zdroje světla se podrobí zkoušce zahoření podle přílohy 4.
 3.4.2 Všechny vzorky se zkoušejí s napáječem podle bodu 2.2.2.4.
 3.4.3 Elektrická měření se provádějí nástroji, které spadají alespoň do třídy 0,2 (0,2 procent z celkové stupnice přesnosti).
 3.5 Poloha a rozměry elektrod, oblouku a pásků
 3.5.1 Geometrická poloha elektrod musí být taková, jak je určeno v příslušných listech dat. Příklad způsobu měření polohy oblouku a elektrod je uveden v příloze 5. Mohou být použity i jiné metody.
 3.5.1.1
 Poloha a rozměry elektrod světelného zdroje se měří před zahořením, s vypnutým výbojkovým zdrojem světla a za použití optických metod měření přes skleněný kryt.
 3.5.2 Tvar a posunutí oblouku musí odpovídat požadavkům uvedeným v příslušném listu dat.
 3.5.2.1
 Měření musí být provedeno po zahoření se zdrojem světla napájeným z napáječe při zkušebním napětí.
 3.5.3 Poloha, rozměry a propustnost pásků musí splňovat požadavky uvedené v příslušném listu dat.
 3.5.3.1
 Měření musí být provedeno po zahoření se zdrojem světla napájeným z napáječe při zkušebním napětí.
 3.6 Charakteristiky spouštění, rozběhu a opětovného spouštění za tepla
 3.6.1 Spouštění
 Zkouší-li se výbojkový zdroj světla za podmínek stanovených v příloze 4, musí se spustit ihned a zůstat rozsvícen.
 3.6.2 Rozběh
 Měří-li se výbojkový zdroj světla za podmínek stanovených v příloze 4, musí vyzařovat nejméně:
 po 1 sekundě: 25 % svého cílového světelného toku;
 po 4 sekundách: 80 % svého cílového světelného toku.
 Cílový světelný tok je určen v příslušném listu dat.
 3.6.3 Opětovné spouštění za tepla
 Zkouší-li se výbojkový zdroj světla za podmínek stanovených v příloze 4, musí se poté, co byl vypnutý po dobu určenou v listu dat, ihned znovu rozsvítit. Zdroj světla musí po jedné vteřině vyzařovat nejméně 80 % cílového světelného toku.
 3.7 Elektrické vlastnosti
 Měří-li se napětí a příkon světelného zdroje za podmínek stanovených v příloze 4, musí být uvedené napětí a příkon v mezích určených v příslušném listu dat.
 3.8 Světelný tok
 Měří-li se světelný tok za podmínek stanovených v příloze 4, musí být uvedený světelný tok v mezích určených v příslušném listu dat. V případě, že bílá a selektivně žlutá barva jsou určeny pro stejný typ, cílová hodnota platí pro zdroje světla vyzařující bílé světlo, zatímco světelný tok zdroje světla vyzařujícího selektivní žluté světlo musí tvořit nejméně 68 % jmenovité hodnoty.
 3.9 Barva
 3.9.1 Barva vyzařovaného světla musí být bílá nebo selektivně žlutá. Mimoto kolorimetrické vlastnosti vyjádřené v CIE chromatických souřadnicích musí ležet v mezích udaných v příslušném listu dat.
 3.9.2 Na tento předpis se uplatňují definice barvy vyzařovaného světla uvedené v předpise č. 48 a v jeho sériích změn platných v době žádosti o schválení typu.
 3.9.3 Barva se měří podle podmínek stanovených v bodě 10 přílohy 4.
 3.9.4 Minimální obsah červené ve světle výbojkového zdroje světla musí být takový, aby platilo:
 kde
 Ee (λ)
 [W/nm]
 je spektrální rozšíření zářivého toku;
 V (λ)
 [1]
 je spektrální světelná účinnost;
 λ
 [nm]
 je délka vlny.
 Tato hodnota se vyčíslí s využitím intervalů jednoho nanometru.
 3.10 Ultrafialové záření
 Ultrafialové záření výbojkového zdroje světla musí být takové, aby platilo:
 kde:
 S (λ)
 [1]
 je spektrální váhová funkce;
 km = 683
 [lm/W]
 je fotometrický ekvivalent vyzařování;
 (definice ostatních symbolů viz bod 3.9.4 výše).
 Tato hodnota se vyčíslí s využitím intervalů jednoho nanometru.
 Ultrafialové záření se váží podle hodnot uvedených v následující tabulce:
 λ
 S(λ)
 250
 0,430
 255
 0,520
 260
 0,650
 265
 0,810
 270
 1,000
 275
 0,960
 280
 0,880
 285
 0,770
 290
 0,640
 295
 0,540
 300
 0,300
 305
 0,060
 310
 0,015
 315
 0,003
 320
 0,001
 325
 0,00050
 330
 0,00041
 335
 0,00034
 340
 0,00028
 345
 0,00024
 350
 0,00020
 355
 0,00016
 360
 0,00013
 365
 0,00011
 370
 0,000090
 375
 0,000077
 380
 0,000064
 385
 0,000053
 390
 0,000044
 395
 0,000036
 400
 0,000030
 Vybrané vlnové délky jsou reprezentativní; ostatní hodnoty se interpolují.
 Hodnoty dle příručky „Pokyny IRPA/INIRC k limitům expozice ultrafialovému záření“.
 3.11 Standardní výbojkové zdroje světla
 Standardní (etalonové) výbojkové zdroje světla musí splňovat požadavky příslušné pro zdroje světla schváleného typu a specifické požadavky uvedené v příslušném listu dat. U typu vyzařujícího bílé nebo selektivní žluté světlo musí standardizovaný zdroj světla vyzařovat bílé světlo.
 4. SHODNOST VÝROBY
 4.1 Výbojkové zdroje světla schválené podle tohoto předpisu musí být vyrobeny v souladu se schváleným typem a odpovídat nápisům a technickým požadavkům stanoveným v bodě 3 a v přílohách 1 a 3 tohoto předpisu.
 4.2 Pro ověření, zda jsou splněny požadavky bodu 4.1, se provedou vhodné kontroly výroby.
 4.3 Držitel schválení musí zejména:
 4.3.1
 zajistit postupy účinné kontroly kvality výrobků;
 4.3.2
 mít přístup ke zkušebnímu vybavení nezbytnému pro ověřování shodnosti každého schváleného typu;
 4.3.3
 zajistit, aby byly zaznamenávány výsledné údaje zkoušek a aby přiložené doklady byly dostupné po období, které je třeba stanovit po dohodě se správním orgánem;
 4.3.4
 analyzovat výsledky všech typů zkoušek podle kritérií přílohy 7 s cílem ověřit a zajistit stabilitu vlastností výrobku v přípustných odchylkách průmyslové výroby;
 4.3.5
 zajistit, aby pro každý typ výbojkového zdroje světla byly prováděny alespoň zkoušky předepsané v příloze 6 tohoto předpisu;
 4.3.6
 zajistit, aby po každém odebrání vzorků, u nichž se prokáže, že se neshodují s daným typem zkoušky, následoval další výběr vzorků a další zkouška. Musí být podniknuty veškeré nezbytné kroky k obnovení shodnosti příslušné výroby.
 4.4 Příslušný orgán, který udělil schválení typu, může kdykoliv ověřovat metody kontroly shodnosti užívané v kterékoliv výrobní jednotce.
 4.4.1 Při každé inspekci musí být inspektorovi předloženy zkušební knihy a záznamy o výrobě.
 4.4.2 Inspektor může náhodně odebírat vzorky ke zkoušce v laboratoři výrobce. Minimální počet vzorků může být určen podle výsledků vlastních kontrol výrobce.
 4.4.3 Pokud se úroveň kvality jeví jako neuspokojivá nebo pokud se zdá potřebné ověřit platnost zkoušek provedených podle bodu 4.4.2, vybere inspektor vzorky, které se odešlou do technické zkušebny, jež zkoušky schválení typu provedla.
 4.4.4 Příslušný orgán může provést jakoukoliv zkoušku stanovenou tímto předpisem. Tyto zkoušky se provedou na náhodně vybraných vzorcích, aniž by způsobily potíže v dodávkách výrobce, a v souladu s kritérii přílohy 8.
 4.4.5 Příslušný orgán musí zajistit, aby obvyklá četnost inspekcí byla jednou za dva roky. To je ponecháno na úsudku příslušného orgánu a jeho důvěře v opatření, jež mají zajistit účinnou kontrolu shodnosti výroby. V případě, kdy jsou zjištěny neuspokojivé výsledky, musí příslušný orgán zajistit, aby byly co nejrychleji učiněny veškeré nezbytné kroky k obnovení shodnosti výroby.
 5. POSTIHY ZA NESHODNOST VÝROBY
 5.1 Schválení udělené pro typ výbojkového zdroje světla podle tohoto předpisu může být odejmuto, nejsou-li splněny předepsané požadavky na shodnost výroby.
 5.2 Pokud některá smluvní strana dohody, která uplatňuje tento předpis, odejme schválení, které dříve udělila, musí o tom neprodleně informovat ostatní smluvní strany, které tento předpis uplatňují, a to prostřednictvím formuláře zprávy podle vzoru v příloze 2 tohoto předpisu.
 6. DEFINITIVNÍ UKONČENÍ VÝROBY
 Pokud držitel schválení zcela zruší výrobu typu výbojkového zdroje světla schváleného podle tohoto předpisu, musí o tom informovat orgán, který schválení udělil. Po obdržení příslušného sdělení podá uvedený orgán zprávu o ukončení výroby ostatním smluvním stranám dohody, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 2 tohoto předpisu.
 7. NÁZVY A ADRESY TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN ODPOVĚDNÝCH ZA PROVÁDĚNÍ SCHVALOVACÍCH ZKOUŠEK A NÁZVY A ADRESY SPRÁVNÍCH ORGÁNŮ
 Smluvní strany dohody, které uplatňují tento předpis, sdělí sekretariátu Organizace spojených národů názvy a adresy technických zkušeben a názvy a adresy správních orgánů provádějících schvalovací zkoušky, které vydávají schválení daného typu a kterým se zasílají zprávy o udělení, rozšíření, odmítnutí či zrušení schválení typu nebo o definitivním ukončení výroby vydané v jiných státech.
 (1) Selektivní žlutá žárovka nebo doplňková selektivní žlutá vnější žárovka, jejímž účelem je výlučně změna barvy a nikoliv jiných vlastností výbojkového zdroje světla, jež vyzařuje bílé světlo, nepředstavuje změnu typu výbojkového zdroje světla.
 (2) 0 1 2 3 4 5 6 7 8 9
 A B C D E F G H J K L M N P R S T U V W X Y Z
 (3) 1 pro Německo, 2 pro Francii, 3 pro Itálii, 4 pro Nizozemsko, 5 pro Švédsko, 6 pro Belgii, 7 pro Maďarsko, 8 pro Českou republiku, 9 pro Španělsko, 10 pro Srbsko, 11 pro Spojené království, 12 pro Rakousko, 13 pro Lucembursko, 14 pro Švýcarsko, 15 (nepřiděleno), 16 pro Norsko, 17 pro Finsko, 18 pro Dánsko, 19 pro Rumunsko, 20 pro Polsko, 21 pro Portugalsko, 22 pro Ruskou federaci, 23 pro Řecko, 24 pro Irsko, 25 pro Chorvatsko, 26 pro Slovinsko, 27 pro Slovensko, 28 pro Bělorusko, 29 pro Estonsko, 30 (nepřiděleno), 31 pro Bosnu a Hercegovinu, 32 pro Lotyšsko, 33 (nepřiděleno), 34 pro Bulharsko, 35 (nepřiděleno), 36 pro Litvu, 37 pro Turecko, 38 (nepřiděleno), 39 pro Ázerbájdžán, 40 pro Bývalou jugoslávskou republiku Makedonie, 41 (nepřiděleno), 42 pro Evropské společenství (schválení vydávají členské státy, přičemž použijí svůj příslušný symbol EHK), 43 pro Japonsko, 44 (nepřiděleno), 45 pro Austrálii, 46 pro Ukrajinu, 47 pro Jihoafrickou republiku, 48 pro Nový Zéland, 49 pro Kypr, 50 pro Maltu, 51 pro Korejskou republiku, 52 pro Malajsii, 53 pro Thajsko, 54 a 55 (nepřiděleno), 56 pro Černou Horu, 57 (nepřiděleno) a 58 pro Tunisko. Dalším zemím se přidělí po sobě následující čísla chronologicky v pořadí, v jakém ratifikují Dohodu o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla, zařízení a části, které se mohou montovat a/nebo užívat na kolových vozidlech, a o podmínkách pro vzájemné uznávání schválení typu udělených na základě těchto pravidel, nebo v pořadí, v jakém k uvedené dohodě přistoupí. Takto přidělená čísla sdělí generální tajemník Organizace spojených národů smluvním stranám dohody.
 PŘÍLOHA 1
 LISTY DAT VÝBOJKOVÝCH ZDROJŮ SVĚTLA
 Přehled kategorií výbojkových zdrojů světla a čísla jejich listů dat:
 Kategorie zdroje světla
 Čísla listu dat
 D1R
 DxR/1 až 7
 D1S
 DxS/1 to 6
 D2R
 DxR/1 až 7
 D2S
 DxS/1 až 6
 D3R
 DxR/1 až 7
 D3S
 DxS/1 až 6
 D4R
 DxR/1 až 7
 D4S
 DxS/1 až 6
 Seznam listů dat výbojkových zdrojů světla a jejich pořadí v této příloze:
 Čísla listu dat
 DxR/1 až 7
 DxS/1 až 6
 Kategorie D1R, D2R, D3R a D4R List DxR/1
 Obrázky mají pouze znázorňovat základní rozměry (v mm) výbojkového zdroje světla
 Obrázek 1
 Kategorie D1R – Typ se startérem – Patice PK32d-3
 Obrázek 2
 Kategorie D2R – Konektorový typ – Patice P32d-3
 (1)
 Vztažná rovina je určena pozicemi na povrchu držáku, na kterých spočinou tři podpůrné výčnělky kroužku patice.
 (2)
 Viz list DxR/3.
 (3)
 Vnější povrch baňky musí mít excentricitu menší než ± 0,5 mm ve směru B a menší než + 1 mm/– 0,5 mm ve směru A, pokud se měří ve vzdálenosti 27,1 mm od vztažné roviny a s ohledem na vztažnou osu.
 Kategorie D1R, D2R, D3R a D4R
 Obrázky mají pouze znázorňovat základní rozměry (v mm) výbojkového zdroje světla
 Obrázek 3
 Kategorie D3R – Typ se startérem – Patice PK32d-6
 Obrázek 4
 Kategorie D4R – Konektorový typ – Patice PK32d-6
 (1)
 Vztažná rovina je určena pozicemi na povrchu držáku, na kterých spočinou tři podpůrné výčnělky kroužku patice.
 (2)
 Viz list DxR/3.
 (3)
 Vnější povrch baňky musí mít excentricitu menší než ± 0,5 mm ve směru B a menší než + 1 mm/– 0,5 mm ve směru A, pokud se měří ve vzdálenosti 27,1 mm od vztažné roviny a s ohledem na vztažnou osu.
 Kategorie D1R, D2R, D3R a D4R List DxR/3
 Obrázek 5
 Definice vztažné osy
 (1)
 Patice musí být zasouvána tímto směrem
 Obrázek 6
 Maximální vnější rozměry výbojky
 (2)
 Kategorie D1R, D2R, D3R a D4R List DxR/4
 Rozměry
 Sériově vyráběné zdroje světla
 Standardní zdroje světla
 Poloha elektrod
 List DxR/5
 Poloha a tvar oblouku
 List DxR/6
 Poloha černých pásků
 List DxR/7
 α1 (3)
 45° ± 5°
 α2 (4)
 45° min.
 D1R: Patice PK32d-3
 D2R: Patice P32d-3
 D3R: Patice PK32d-6
 D4R: Patice P32d-6
 v souladu s publikací IEC č. 60061 (list 7004-111-3)
 ELEKTRICKÉ A FOTOMETRICKÉ VLASTNOSTI
 D1R/D2R
 D3R/D4R
 D1R/D2R
 D3R/D4R
 Jmenovité napětí napáječe
 V
 12 (4)
 12
 Jmenovitý příkon
 W
 35
 35
 Elektrické a fotometrické vlastnostI
 V
 13,5
 13,5
 Napětí výbojky
 Cíl
 V
 85
 42
 85
 42
 Přípustné odchylky
 ± 17
 ± 9
 ± 8
 ± 4
 Příkon výbojky
 Cíl
 W
 35
 35
 Přípustné odchylky
 ± 3
 ± 0,5
 Světelný tok
 Objective
 lm
 2 800
 2 800
 Přípustné odchylky
 ± 450
 ± 150
 Chromatické souřadnice v případě bílého světla
 Cíl
 x = 0,375
 y = 0,375
 Oblast přípustných odchylek (5)
 Hranice
 x = 0,345
 y = 0,150 + 0,640 x
 x = 0,405
 y = 0,050 + 0,750 x
 Průsečík bodů
 x = 0,345
 y = 0,371
 x = 0,405
 y = 0,409
 x = 0,405
 y = 0,354
 x = 0,345
 y = 0,309
 Vypínací doba opětovného spouštění za tepla
 s
 10
 10
 Kategorie D1R, D2R, D3R a D4R List DxR/5
 Poloha elektrod
 Tato zkouška se používá pro určení správného umístění elektrod vzhledem ke vztažné ose a vztažné rovině.
 Směr měření: bokorys a půdorys světelného zdroje
 Rozměr v mm
 Sériově vyráběné zdroje světla
 Standardní zdroje světla
 a1
 d + 0,5
 d + 0,2
 a2
 d + 0,7
 d + 0,35
 b1
 0,4
 0,15
 b2
 0,8
 0,3
 c
 4,2
 4,2
 d = Standardní zdroje světla
 d < 0,3 pro D1R a D2R,
 d < 0,4 pro D3R a D4R.
 Vršek elektrody bližší ke vztažné rovině musí být umístěn v oblasti určené a1 a b1. Vršek elektrody vzdálenější od vztažné roviny musí být umístěn v oblasti určené a2 a b2.
 Kategorie D1R, D2R, D3R a D4R List DxR/6
 Poloha a tvar oblouku
 Měří-li se rozložení relativního jasu ve středním příčném řezu D, jak je znázorněno na výkresu výše, maximální hodnota Lmax se bude nacházet ve vzdálenosti r od vztažné osy. Body 20 % Lmax mají vzdálenost s, jak je zřejmé z výkresu níže.
 When measuring the relative luminance distribution in the central cross section D as indicated in the drawing above, the maximum value Lmax has the distance r from the reference axis. The points of 20 % of Lmax have the distance s, as shown in the drawing below.
 Rozměry v mm
 Sériově vyráběné zdroje světla
 Standardní zdroje světla
 D1R/D2R
 D3R/D4R
 r
 0,50 ± 0,25
 0,50 ± 0,25
 0,50 ± 0,20
 s
 1,10 ± 0,25
 1,10 + 0,25 – 0,40
 1,10 ± 0,25
 Měří-li se jas ve směru B podle listu DxR/7 s nastavením podle přílohy 5 a s kruhovým polem o průměru 0,2M mm, relativní hodnota jasu vyjádřená v procentech Lmax (v příčném řezu D) musí být:
 Zóna A
 ≤ 4,5 %
 Přímka B
 ≤ 15 %
 Přímka C
 ≤ 5,0 %
 Oblast zóny A je určena černým povlakem, vnějším povrchem baňky a rovinou ve vzdálenosti 24,5 mm od vztažné roviny.
 Kategorie D1R, D2R, D3R a D4R List DxR/7
 Poloha černých pásků
 Tato zkouška se používá k určení, zda jsou černé pásky správně umístěny vzhledem ke vztažné ose a vztažné rovině.
 Měří-li se rozložení jasu oblouku ve středním příčném řezu, jak je znázorněno v listu DxR/6, poté, co se zdroj světla otočil tak, že černý pásek zakrývá oblouk, musí být měřený jas ≤ 0,5 % Lmax.
 V oblasti určené α 1 a α 3 může být černý povlak nahrazen jakýmkoliv prostředkem, který zabrání průchodu světla přes určitou oblast.
 Rozměry
 Sériově vyráběné zdroje světla
 Standardní zdroje světla
 α1
 45° ± 5°
 α3
 70° min.
 α4
 65° min.
 β1/24, β1/30, β2/24, β2/30
 25° ± 5°
 f1/24, f2/24 (6)
 0,15 ± 0,25
 0,15 ± 0,20
 f1/30
 f1/24 mv ± 0,15 (7)
 f1/24 mv ± 0,1
 f2/30
 f2/24 mv ± 0,15 (7)
 f2/24 mv ± 0,1
 f1/24 mv – f2/24 mv
 ± 0,3 max.
 ± 0,2 max.
 d
 9 ± 1
 Kategorie D1S, D2S, D3S a D4S List DxS/1
 Obrázky mají pouze znázorňovat základní rozměry (v mm) výbojkového zdroje světla
 Obrázek 1
 Kategorie D1S – Typ se startérem – Patice PK32d-2
 Obrázek 2
 Kategorie D2S – Konektorový typ – Patice P32d-2
 (1)
 Vztažná rovina je určena pozicemi na povrchu držáku, na kterých spočinou tři podpůrné výčnělky kroužku patice.
 (2)
 Viz list DxS/3.
 (3)
 Pokud se vnější povrch baňky měří ve vzdálenosti 27,1 mm od vztažné roviny a s ohledem na střed vnitřního prostoru baňky, nesmí mít excentricitu větší než 1 mm.
 Kategorie D1S, D2S, D3S a D4S List DxS/2
 Obrázky mají pouze znázorňovat základní rozměry (v mm) výbojkového zdroje světla
 Obrázek 3
 Kategorie D3S – Typ se startérem – Patice PK32d-5
 Obrázek 4
 Kategorie D4S – Konektorový typ – Patice PK32d-5
 (1)
 Vztažná rovina je určena pozicemi na povrchu držáku, na kterých spočinou tři podpůrné výčnělky kroužku patice.
 (2)
 Viz list DxS/3.
 (3)
 Pokud se vnější povrch baňky měří ve vzdálenosti 27,1 mm od vztažné roviny a s ohledem na střed vnitřního prostoru baňky, nesmí mít excentricitu větší než 1 mm.
 Kategorie D1S, D2S, D3S a D4S List DxS/3
 Obrázek 5
 Definice vztažné osy
 (8)
 Patice musí být zasouvána tímto směrem
 Obrázek 6
 Maximální vnější rozměry výbojky
 (9)
 Kategorie D1S, D2S, D3S a D4S List DxS/4
 Rozměry
 Sériově vyráběné zdroje světla
 Standardní zdroje světla
 Poloha elektrod
 List DxS/5
 Poloha a tvar oblouku
 List DxS/6
 α1, α2 (10)
 55 ° min.
 55 ° min.
 D1S: Patice PK32d-2
 D2S: Patice P32d-2
 D3S: Patice PK32d-5
 D4S: Patice P32d-5
 v souladu s publikací IEC č. 60061 (list 7004-111-3)
 ELEKTRICKÉ A FOTOMETRICKÉ VLASTNOSTI
 D1S/D2S
 D3S/D4S
 D1S/D2S
 D3S/D4S
 Jmenovité napětí napáječe
 V
 12 (11)
 12
 Jmenovitý příkon
 W
 35
 35
 Zkušební napětí
 V
 13,5
 13,5
 Napětí výbojky
 Cíl
 V
 85
 42
 85
 42
 Přípustné odchylky
 ± 17
 ± 9
 ± 8
 ± 4
 Příkon výbojky
 Cíl
 W
 35
 35
 Přípustné odchylky
 ± 3
 ± 0,5
 Světelný tok
 Cíl
 lm
 3 200
 3 200
 Přípustné odchylky
 ± 450
 ± 150
 Chromatické souřadnice v případě bílého světla
 Cíl
 x = 0,375
 y = 0,375
 Oblast přípustných odchylek (12)
 Boundaries
 x = 0,345
 y = 0,150 + 0,640 x
 x = 0,405
 y = 0,050 + 0,750 x
 Průsečík bodů
 x = 0,345
 y = 0,371
 x = 0,405
 y = 0,409
 x = 0,405
 y = 0,354
 x = 0,345
 y = 0,309
 Vypínací doba opětovného spouštění za tepla
 s
 10
 10
 Kategorie D1S, D2S, D3S a D4S List DxS/5
 Poloha elektrod
 Tato zkouška se používá pro určení správného umístění elektrod vzhledem ke vztažné ose a vztažné rovině.
 Směr měření: bokorys a půdorys světelného zdroje
 Rozměr v mm
 Sériově vyráběné zdroje světla
 Standardní zdroje světla
 a1
 d + 0,2
 d + 0,1
 a2
 d + 0,5
 d + 0,25
 b1
 0,3
 0,15
 b2
 0,6
 0,3
 c
 4,2
 4,2
 d = průměr elektrody,
 d < 0,3 pro D1S a D2S,
 d < 0,4 pro D3S a D4S.
 Vršek elektrody bližší ke vztažné rovině musí být umístěn v oblasti určené a1 a b1. Vršek elektrody vzdálenější od vztažné roviny musí být umístěn v oblasti určené a2 a b2.
 Kategorie D1S, D2S, D3S a D4S List DxS/6
 Poloha a tvar oblouku
 Tato zkouška se používá k určení tvaru oblouku a jeho polohy vzhledem ke vztažné ose a vztažné rovině měřením jeho zakřivení a rozptylu v příčném řezu ve vzdálenosti 27,1 mm od referenční roviny.
 Tvar oblouku slouží pouze ke znázornění.
 Směr měření: bokorys světelného zdroje
 Měří-li se rozložení relativního jasu ve středním příčném řezu, jak je znázorněno na výkresu výše, maximální hodnota se musí nacházet uvnitř vzdálenosti r od vztažné osy. Bod 20 % maximální hodnoty se musí nacházet ve vzdálenosti s.
 Rozměry v mm
 Sériově vyráběné zdroje světla
 Standardní zdroje světla
 r
 0,50 ± 0,40
 0,50 ± 0,20
 s
 1,10 ± 0,40
 1,10 ± 0,25
 (1) Vztažná osa je kolmá na vztažnou rovinu a prochází průsečíky dvou rovnoběžek, jak je uvedeno na obrázku 5.
 (2) Skleněná baňka a podpěry nesmí dosáhnout pouzdra, jak je uvedeno na obrázku 6. Pouzdro je soustředné ke vztažné ose.
 (3) Část baňky v rozmezí úhlů α1 a α2 je část vyzařující světlo. Tato část musí být pokud možno tvarově stejnorodá a nesmí vykazovat žádná optická zkreslení. To se týká celého obvodu baňky v rozmezí úhlů α1 a α2 kromě černých pásků.
 (4) Použitá napětí napáječů se mohou lišit od 12 V.
 (5) Viz příloha 4.
 (6) „f1/..“ představuje rozměr f1, který má být měřen ve vzdálenosti od vztažné roviny uvedené v mm po dopadu.
 (7) „.../24 mv“ představuje hodnotu měřenou ve vzdálenosti 24 mm od vztažné roviny.
 (8) Vztažná osa je kolmá na vztažnou rovinu a prochází průsečíky dvou rovnoběžek, jak je uvedeno na obrázku 5.
 (9) Skleněná baňka a podpěry nesmí dosáhnout pouzdra, jak je uvedeno na obrázku 6. Pouzdro je soustředné ke vztažné ose.
 (10) Část baňky v rozmezí úhlů ± 1 a ± 2 je část vyzařující světlo. Tato část musí být pokud možno tvarově stejnorodá a nesmí vykazovat žádná optická zkreslení. To se týká celého obvodu baňky v rozmezí úhlů ± 1 a ± 2.
 (11) oužitá napětí napáječů se mohou lišit od 12 V.
 (12) Viz příloha 4
 PŘÍLOHA 2
 SDĚLENÍ
 (maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 PŘÍLOHA 3
 PŘÍKLAD USPOŘÁDÁNÍ ZNAČKY SCHVÁLENÍ TYPU
 (viz bod 2.4.3)
 PŘÍLOHA 4
 METODA MĚŘENÍ ELEKTRICKÝCH A FOTOMETRICKÝCH VLASTNOSTÍ
 1. Obecně
 Zkoušky spouštění, rozběhu a opětovného spouštění za tepla a měření elektrických a fotometrických vlastností výbojkového zdroje světla se provádí ve volné atmosféře při okolní teplotě 25 °C ± 5 °C.
 2. Napáječ
 Všechny zkoušky a měření se provedou s napáječem uvedeným v bodě 2.2.2.4 tohoto předpisu. Výkonové napájení pro zkoušky spouštění a rozběhu musí být schopné zajistit rychlý nárůst proudového impulzu.
 3. Poloha výboje
 Poloha výboje je vodorovná v rozmezí ± 10° s vývody směrem dolů. Poloha při zahořování a zkoušce musí být stejná. Jestliže je výbojka náhodně provozována ve špatném směru, musí se před začátkem měření znovu zahořet. Žádné elektricky vodivé předměty se nesmí nacházet během zahořování a měření uvnitř válce, jehož průměr činí 32 mm a délka 60 mm soustředně se vztažnou osou a symetricky k oblouku. Kromě toho je třeba se vyhnout nahodilým magnetickým polím.
 4. Zahoření
 Všechny zkoušky se provedou se zdroji světla, které byly zahořeny minimálně 15 cykly následujícího průběhu: 45 minut zapnuto, 15 sekund vypnuto, 5 minut zapnuto, 10 minut vypnuto.
 5. Napájecí napětí
 Všechny zkoušky se provedou při zkušebním napětí, které je uvedeno na příslušném listu dat.
 6. Zkouška spouštění
 Zkouška spouštění se provádí se zdroji světla, které nebyly zahořeny a nebyly před zkouškou použity po dobu nejméně 24 hodin.
 7. Zkouška rozběhu
 Zkouška rozběhu se použije na zdroje světla, které nebyly před zkouškou použity po dobu nejméně jedné hodiny.
 8. Zkouška opětovného spouštění za tepla
 Zdroj světla se spustí a nechá v činnosti pomocí napáječe při zkušebním napětí po dobu 15 minut. Napájecí napětí napáječe se pak vypne na dobu, která je uvedena v příslušném listu dat, a poté se znovu zapne.
 9. Elektrická a fotometrická zkouška
 Před každým měřením se zdroj světla stabilizuje po dobu 15 minut.
 10. Barva
 Barva zdroje světla se měří v integrační kouli s použitím měřicího systému, který udává chromatické souřadnice CIE přijímaného světla s rozlišením ± 0,002. Následující obrázek ukazuje rozsah přípustných odchylek pro bílou barvu a omezenou oblast přípustných odchylek pro výbojkové zdroje světla D1R, D1S, D2R, D2S, D3R, D3S, D4R a D4S.
 PŘÍLOHA 5
 Optické nastavení pro měření polohy a tvaru oblouku a polohy elektrod (1)
 Výbojkový zdroj světla se umístí dle vyobrazení:
 v obr. 1 nebo obr. 2 listu DxR/1 nebo listu DxS/1;
 v obr. 3 nebo obr. 4 listu DxR/2 nebo listu DxS/2.
 Optický systém musí promítnout skutečný obraz A' oblouku A se zvětšením nejlépe M = s′/s = 20 na měřicí stěně. Optický systém musí být aplanatický a achromatický. Clonka d, umístěná v ohniskové vzdálenosti f optického systému, vytvoří projekci oblouku s téměř rovnoběžnými směry pozorování. Aby byl získán úhel poloviční divergence ne větší než μ = 0,5°, nesmí být průměr clonky s ohledem na ohniskovou vzdálenost optického systému větší než d = 2f tan (μ). Činný průměr optického systému nesmí být větší než:
 D = (1 + 1/M)d + c + (b1 + b2)/2, (c, b1 a b2 jsou uvedeny v listě DxS/5, resp. v listě DxR/5).
 Stupnice na projekční stěně umožňuje měření polohy elektrod. Kalibrace sestavy může být výhodně provedena užitím odděleného projektoru s rovnoběžným paprskem ve spojení se měřidlem, jehož stín se promítne na měřicí stěnu. Zařízení ukáže vztažnou osu a rovinu rovnoběžnou se vztažnou rovinou a ve vzdálenosti „e“ mm od ní (e = 27,1 pro D1R, D1S, D2R, D2S, D3R, D3S, D4R a D4S).
 Snímač se instaluje v rovině měřicí stěny s možností pohybu ve svislém směru na čáře odpovídající rovině v „e“ od vztažné roviny výbojkového zdroje světla.
 Snímač musí mít relativní spektrální citlivost lidského oka. Velikost snímače nesmí být větší než 0,2 M mm ve vodorovném směru a ne větší než 0,025 M mm ve svislém směru (M = zvětšení). Rozsah měřitelného pohybu musí být takový, aby požadovaná měření zakřivení oblouku r a rozptyl oblouku s byla měřitelná.
 (1) Tato metoda je jedním z příkladů metody měření; lze použít jakoukoli jinou metodu s odpovídající přesností měření.
 PŘÍLOHA 6
 Minimální požadavky na postupy kontroly kvality výrobcem
 1. OBECNĚ
 Požadavky na shodnost výroby se považují za uspokojivé z hlediska fotometrických (včetně ultrafialového záření), geometrických, vizuálních a elektrických vlastností, jestliže výroba výbojkových zdrojů světla splňuje přípustné odchylky uvedené v příslušných listech dat přílohy 1 a příslušných listech dat pro patice.
 2. MINIMÁLNÍ POŽADAVKY NA OVĚŘOVÁNÍ SHODNOSTI VÝROBCEM
 Výrobce nebo držitel značky schválení typu musí pro každý typ výbojkového zdroje světla provést v přiměřených intervalech zkoušky v souladu s ustanoveními tohoto předpisu.
 2.1 Povaha zkoušek
 Zkoušky shodnosti výroby dle těchto specifikací musí zahrnovat fotometrické, geometrické a optické vlastnosti.
 2.2 Metody zkoušek
 2.2.1
 Zkoušky se v zásadě provádějí v souladu s metodami stanovenými v tomto předpise.
 2.2.2
 Uplatnění bodu 2.2.1 vyžaduje řádnou kalibraci zkušebního zařízení a korelaci měření s měřeními příslušného orgánu.
 2.3 Způsob výběru vzorků
 Vzorky výbojkových zdrojů světla se vybírají náhodně z výroby jednotné série. Jednotnou sérií se rozumí soubor výbojkových zdrojů světla téhož typu definovaných podle výrobních metod výrobce.
 2.4 Kontrolované a zaznamenané vlastnosti
 Výbojkové zdroje světla se kontrolují a výsledky zkoušek se zapisují podle skupin vlastností uvedených v seznamu v příloze 7, tabulce 1.
 2.5 Kritéria přijatelnosti
 Výrobce nebo držitel schválení odpovídá za vypracování statistického rozboru výsledků zkoušek s cílem splnit specifikace stanovené pro kontrolu shodnosti výrobků podle bodu 4.1 tohoto předpisu.
 Soulad je potvrzen, není-li překročena úroveň přijatelného nesouladu pro skupinu vlastností uvedených v tabulce 1 přílohy 7. To znamená, že počet výbojkových zdrojů světla, které nesplňují požadavky pro kteroukoliv skupinu vlastností kteréhokoliv typu výbojkového zdroje světla, nepřekročí v příslušných tabulkách 2, 3 nebo 4 přílohy 7 kvalifikační mez.
 Poznámka: Každý jednotlivý požadavek týkající se výbojkového zdroje světla se považuje za vlastnost.
 PŘÍLOHA 7
 Výběr vzorků a úrovně shody zkušebních záznamů výrobce
 Tabulka 1
 Vlastnosti
 Skupina vlastností
 Skupina (1) zkušebních záznamů mezi typy výbojkového zdroje světla
 Minimálně 12 výběrů vzorků pro každou skupinu za měsíc (1)
 Přípustná úroveň nesouladu pro jednotlivou skupinu vlastností (%)
 Značení, rozlišitelnost a trvanlivost
 Všechny typy se stejnými vnějšími rozměry
 315
 1
 Kvalita baňky
 Všechny typy se stejnými baňkami
 315
 1
 Vnější rozměry (vyjma patice)
 Všechny typy stejné kategorie
 315
 1
 Poloha a rozměry oblouku a pásků
 Všechny typy stejné kategorie
 200
 6,5
 Spouštění, rozběh a opětovné spouštění za tepla
 Všechny typy stejné kategorie
 200
 1
 Napětí a příkon výbojky
 Všechny typy stejné kategorie
 200
 1
 Světelný tok, barva a
 ultrafialové záření
 Všechny typy stejné kategorie
 200
 1
 Kvalifikační meze pro přijatelnost založené na různých počtech zkušebních výsledků pro každou skupinu vlastností jsou uvedeny v tabulce 2 jako maximální počet neshod. Meze jsou založeny na úrovni přijatelnosti 1 % neshody, při předpokladu přijatelné pravděpodobnosti nejméně 0,95.
 Tabulka 2
 Počet výsledků zkoušek pro jednotlivé vlastnosti
 Kvalifikační meze pro přijatelnost
 – 200
 5
 201 – 260
 6
 261 – 315
 7
 316 – 370
 8
 371 – 435
 9
 436 – 500
 10
 501 – 570
 11
 571 – 645
 12
 646 – 720
 13
 721 – 800
 14
 801 – 860
 15
 861 – 920
 16
 921 – 990
 17
 991 – 1 060
 18
 1 061 – 1 125
 19
 1 126 – 1 190
 20
 1 191 – 1 249
 21
 Kvalifikační meze pro přijatelnost založené na různých počtech výsledků zkoušek pro každou skupinu vlastností jsou uvedeny v tabulce 3 jako maximální počet neshod. Meze jsou založeny na úrovni přijatelnosti 6,5 % neshod, při předpokladu přijatelné pravděpodobnosti nejméně 0,95.
 Tabulka 3
 Počet zaznamenaných výbojek
 Kvalifikační meze
 – 200
 21
 201 – 213
 22
 214 – 227
 23
 228 – 240
 24
 241 – 254
 25
 255 – 268
 26
 269 – 281
 27
 282 – 295
 28
 296 – 308
 29
 309 – 322
 30
 323 – 336
 31
 337 – 349
 32
 350 – 363
 33
 364 – 376
 34
 377 – 390
 35
 391 – 404
 36
 405 – 417
 37
 418 – 431
 38
 432 – 444
 39
 445 – 458
 40
 459 – 472
 41
 473 – 485
 42
 486 – 499
 43
 500 – 512
 44
 513 – 526
 45
 527 – 540
 46
 541 – 553
 47
 554 – 567
 48
 568 – 580
 49
 581 – 594
 50
 595 – 608
 51
 609 – 621
 52
 622 – 635
 53
 636 – 648
 54
 649 – 662
 55
 663 – 676
 56
 677 – 689
 57
 690 – 703
 58
 704 – 716
 59
 717 – 730
 60
 731 – 744
 61
 745 – 757
 62
 758 – 771
 63
 772 – 784
 64
 785 – 798
 65
 799 – 812
 66
 813 – 825
 67
 826 – 839
 68
 840 – 852
 69
 853 – 866
 70
 867 – 880
 71
 881 – 893
 72
 894 – 907
 73
 908 – 920
 74
 921 – 934
 75
 935 – 948
 76
 949 – 961
 77
 962 – 975
 78
 976 – 988
 79
 989 – 1 002
 80
 1 003 – 1 016
 81
 1 017 – 1 029
 82
 1 030 – 1 043
 83
 1 044 – 1 056
 84
 1 057 – 1 070
 85
 1 071 – 1 084
 86
 1 085 – 1 097
 87
 1 098 – 1 111
 88
 1 112 – 1 124
 89
 1 125 – 1 138
 90
 1 139 – 1 152
 91
 1 153 – 1 165
 92
 1 166 – 1 179
 93
 1 180 – 1 192
 94
 1 193 – 1 206
 95
 1 207 – 1 220
 96
 1 221 – 1 233
 97
 1 234 – 1 249
 98
 Kvalifikační meze pro přijatelnost založené na různých počtech výsledků zkoušek pro každou skupinu vlastností jsou uvedeny v tabulce 4 jako procenta z výsledků, při předpokladu přijatelné pravděpodobnosti nejméně 0,95.
 Tabulka 4
 Počet výsledků zkoušek pro každou vlastnost
 Kvalifikační meze jako procento výsledků
 Přípustná úroveň 1 % neshod
 Kvalifikační meze jako procento výsledků
 Přípustná úroveň 6,5 % neshod
 1 250
 1,68
 7,91
 2 000
 1,52
 7,61
 4 000
 1,37
 7,29
 6 000
 1,30
 7,15
 8 000
 1,26
 7,06
 10 000
 1,23
 7,00
 20 000
 1,16
 6,85
 40 000
 1,12
 6,75
 80 000
 1,09
 6,68
 100 000
 1,08
 6,65
 1 000 000
 1,02
 6,55
 (1) Hodnocení musí obecně pokrývat sériovou výrobu z jednotlivých závodů. Výrobce však může pro tentýž typ spojit záznamy z více závodů, pokud se v těchto závodech uplatňuje stejný systém kvality a řízení kvality.
 PŘÍLOHA 8
 MINIMÁLNÍ POŽADAVKY NA VÝBĚR VZORKŮ INSPEKTOREM
 1.
 Požadavky na shodnost výroby se považují za uspokojivé z hlediska fotometrických, geometrických, vizuálních a elektrických vlastností, jestliže výroba výbojkových zdrojů světla splňuje přípustné odchylky uvedené v příslušných listech dat přílohy 1 a příslušných listech dat pro patice.
 2.
 Shodnost hromadné výroby výbojkových zdrojů světla se nezpochybní, jestliže výsledky jsou ve shodě s bodem 5 této přílohy.
 3.
 Shodnost se zpochybní a výrobce je požádán, aby svoji výrobu uvedl do souladu s požadavky, jestliže výsledky nejsou ve shodě s bodem 5 této přílohy.
 4.
 Je-li uplatněn bod 3 této přílohy, do dvou měsíců se vybere další vzorek 250 výbojkových zdrojů světla, a to namátkou ze současné výroby.
 5.
 O tom, zda vyhoví, či ne, se rozhodne v souladu s hodnotami v tabulce 1. Pro každou skupinu vlastností musí být výbojkové zdroje světla buď schválené nebo neschválené v souladu s hodnotami v tabulce 1 (1).
 Tabulka 1
 Vzorek
 1 procento (2)
 6,5 procenta (2)
 Schválené
 Neschválené
 Schválené
 Neschválené
 Velikost prvního vzorku: 125
 2
 5
 11
 16
 Je-li počet nevyhovujících jednotek větší než 2 (11) a menší než 5 (16), je nutné vybrat další vzorek o velikosti 125 a hodnotit 250
 6
 7
 26
 27
 (1) Navrhované schéma je navrženo tak, aby podle něj bylo možné posoudit shodu výbojkových zdrojů světla na přijatelnou úroveň neshody 1 % a 6,5 % a je založené na Plánu dvojitého výběru vzorků pro běžnou kontrolu v publikaci IEC č. 60410: Plány výběru vzorků a postupy kontrol jejich vlastností.
 (2) Výbojkové zdroje světla se kontrolují a výsledky zkoušek se zapisují do skupin vlastností dle seznamu v příloze 7 tabulce 1.


type: wikipedia

text:
Xochicalco är en tempelpyramidsanläggning i delstaten Morelos i centrala Mexiko, omkring nittio kilometer söder om Mexico City och trettio kilometer från Cuernavaca. Namnet kommer från nahuatl med betydelse: platsen för blommornas hus.
 Ett ljusfenomen kan observeras i en grotta, under centralpyramiden vid sommarsolståndet då hela grottan fylls av ljus. Även andra ljusfenomen med månens olika stadier kan beskådas. Xochicalco var, tillsammans med Malinalco och Teotihuacán, centrum för prästerskap under föraztekisk tid i centrala Mexiko och de styrde jordbrukets olika tidpunker för sådd och skörd. Xochicalco ligger rakt väster om Popocatéptl.
 1999 utsåg Unesco Xochicalco till ett världsarv.
 Källor
 Världsarv i Mexiko
 Fornminnen i Mexiko


type: legislation

text:
 Avis juridique important
 |
 51998PC0158(01)
 Πρόταση κανονισμού (ΕΚ) του Συμβουλίου για την τροποποίηση του κανονισμού (ΕΟΚ) αριθ. 1766/92 περί κοινής οργανώσεως αγοράς στον τομέα των σιτηρών και για την κατάργηση του κανονισμού (ΕΟΚ) αριθ. 2731/75 του Συμβουλίου περί των ποιοτικών τύπων του μαλακού σίτου, της σικάλεως, της κριθής, του αραβοσίτου και του σκληρού σίτου /* COM/98/0158 τελικό - CNS 98/0107 */
 Επίσημη Εφημερίδα αριθ. C 170 της 04/06/1998 σ. 0001
 98/0107 (CNS) Πρόταση ΚΑΝΟΝΙΣΜΟΥ (ΕΚ) ΑΡΙΘ. . . . ΤΟΥ ΣΥΜΒΟΥΛΙΟΥ ΤΗΣ . . .για την τροποποίηση του κανονισμού (ΕΟΚ) αριθ. 1766/92 περί κοινής οργανώσεως αγοράς στον τομέα των σιτηρών και για την κατάργηση του κανονισμού (ΕΟΚ) αριθ. 2731/75 περί των ποιοτικών τύπων του μαλακού σίτου, της σικάλεως, της κριθής, του αραβοσίτου και του σκληρού σίτου (98/C 170/01)ΤΟ ΣΥΜΒΟΥΛΙΟ ΤΗΣ ΕΥΡΩΠΑΪΚΗΣ ΕΝΩΣΗΣ,Έχοντας υπόψη:τη συνθήκη για την ίδρυση της Ευρωπαϊκής Κοινότητας, και ιδίως το άρθρο 43,την πρόταση της Επιτροπής,τη γνώμη του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου,τη γνώμη της Οικονομικής και Κοινωνικής Επιτροπής,Εκτιμώντας:ότι, μετά τη μεταρρύθμιση της Κοινής Γεωργικής Πολιτικής του 1992, έχουν επέλθει σημαντικές βελτιώσεις στην ισορροπία των αγορών 7ότι η προσωρινή παύση καλλιέργειας που θεσπίστηκε το 1992, υπό το καθεστώς στήριξης των παραγωγών ορισμένων αροτραίων καλλιεργειών, πέραν της μείωσης των τιμών παρέμβασης, συνέβαλε στο να τηρηθεί η παραγωγή υπό έλεγχο, ενώ η αύξηση της ανταγωνιστικότητας των τιμών επέτρεψε τη διάθεση σημαντικών πρόσθετων ποσοτήτων σιτηρών στην εγχώρια αγορά, κυρίως για ζωοτροφές 7ότι, λόγω των αυξήσεων των ενισχύσεων βάσει της έκτασης, στα πλαίσια του καθεστώτος στήριξης των παραγωγών ορισμένων αροτραίων καλλιεργειών, όπως ορίζεται από τον κανονισμό αριθ. . . . του Συμβουλίου, για να ενισχυθούν οι επιπτώσεις της μεταρρύθμισης του 1992, η ανταγωνιστικότητα των τιμών θα πρέπει να επαυξηθεί με περαιτέρω μείωση της τιμής παρέμβασης, μειώνοντάς την δια μιάς στο επίπεδο της τιμής του δικτύου ασφαλείας 7ότι η παρέμβαση δεν πρέπει να συνιστά πλέον σημαντικό παράγοντα στην εσωτερική αγορά 7 ότι, λόγω του νέου ρόλου που διαδραματίζει η παρέμβαση, δεν πρέπει να συνεχισθεί το σύστημα των μηνιαίων προσαυξήσεων 7ότι οι διατάξεις περί ποιοτικού τύπου δεν έχουν πλέον πρακτική σημασία και πρέπει, ως εκ τούτου, να καταργηθούν 7ότι, δεδομένου ότι οι ρυθμίσεις των τιμών και των αντισταθμίσεων για τα άμυλα που δεν προέρχονται από σιτηρά διέπονται ανέκαθεν από την κοινή οργάνωση αγοράς στον τομέα των σιτηρών, η προσαρμογή των ρυθμίσεων αυτών πρέπει να ακολουθήσει τα μέτρα που λαμβάνονται για τα σιτηρά 7 ότι η ελάχιστη τιμή γεωμήλων που προορίζονται για την βιομηχανική παραγωγή αμύλου γεωμήλων και οι πληρωμές που καταβάλλονται στους παραγωγούς των εν λόγω γεωμήλων πρέπει, ως εκ τούτου, να προσαρμοσθούν στη μείωση των τιμών για τα σιτηρά 7ότι οι δασμολογικές ποσοστώσεις, που απορρέουν από συμφωνίες που έχουν συναφθεί σύμφωνα με το άρθρο 228 της συνθήκης ή οποιαδήποτε άλλη πράξη του Συμβουλίου, πρέπει να ανοίγονται και να διαχειρίζονται από την Επιτροπή βάσει λεπτομερειών εφαρμογής 7ότι, λαμβάνοντας υπόψη την επιρροή των τιμών της παγκόσμιας αγοράς επί των τιμών στην εσωτερική αγορά, πρέπει να διασαφηνισθούν οι προϋποθέσεις για την, εκ μέρους της Επιτροπής, εφαρμογή των αναγκαίων μέτρων για τη σταθεροποίηση της εσωτερικής αγοράς,ΕΞΕΔΩΣΕ ΤΟΝ ΠΑΡΟΝΤΑ ΚΑΝΟΝΙΣΜΟ:Άρθρο 1Ο κανονισμός (ΕΟΚ) αριθ. 1766/92 τροποποιείται ως εξής:1. Το άρθρο 1 παράγραφος 2 αντικαθίσταται από το ακόλουθο κείμενο:«2. Ο παρών κανονισμός εφαρμόζεται κατά παρέκκλιση των μέτρων υπέρ των παραγωγών αροτραίων καλλιεργειών που προβλέπονται από τον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. . . .».2. Το άρθρο 3 αντικαθίσταται από το ακόλουθο κείμενο:«Άρθρο 31. Η τιμή παρέμβασης για τα σιτηρά που υπόκεινται σε καθεστώς παρέμβασης καθορίζεται σε 95,35 Ecu ανά τόνο.2. Η τιμή παρέμβασης αφορά το στάδιο της χονδρικής πωλήσεως προκειμένου για εμπορεύματα που έχουν παραδοθεί στην αποθήκη και πριν από την εκφόρτωσή τους. Η τιμή ισχύει για όλα τα κοινοτικά κέντρα παρέμβασης που έχουν υποδειχθεί για κάθε είδος σιτηρού.3. Οι τιμές που καθορίζονται με τον παρόντα κανονισμό μπορούν να μεταβάλλονται, αναλόγως των εξελίξεων της παραγωγής και των αγορών, σύμφωνα με τη διαδικασία που προβλέπεται στο άρθρο 43 παράγραφος 2 της συνθήκης.»3. Το άρθρο 8 αντικαθίσταται από το ακόλουθο κείμενο:«Άρθρο 81. Η ελάχιστη τιμή για τα γεώμηλα που προορίζονται για βιομηχανική παραγωγή αμύλου γεωμήλων καθορίζεται σε 167,82 Ecu.Η τιμή αυτή ισχύει για την ποσότητα γεωμήλων που παραδίδεται στο εργοστάσιο και η οποία είναι απαραίτητη για την παραγωγή ενός τόνου αμύλου.2. Θεσπίζεται σύστημα εξισωτικών ποσών για τους παραγωγούς γεωμήλων τα οποία προορίζονται για τη βιομηχανική παραγωγή αμύλου γεωμήλων. Το ύψος του ποσού αφορά την ποσότητα γεωμήλων τα οποία χρειάζονται για την παραγωγή ενός τόνου αμύλου. Καθορίζεται σε 105,60 Ecu.Το εξισωτικό ποσό καταβάλλεται μόνο για την ποσότητα γεωμήλων που καλύπτεται από σύμβαση μεταξύ του παραγωγού γεωμήλων και της βιομηχανίας αμύλου, εντός του ορίου της ποσόστωσης της συγκεκριμένης βιομηχανίας που αναφέρεται στο άρθρο 2 παράγραφος 2 του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1868/94 (1).3. Η ελάχιστη τιμή και το εξισωτικό ποσό προσαρμόζονται αναλόγως της περιεκτικότητας των γεωμήλων σε άμυλο.4. Το Συμβούλιο λαμβάνει τα κατάλληλα μέτρα, σύμφωνα με τη διαδικασία του άρθρου 43 παράγραφος 2 της συνθήκης, εφόσον κάτι τέτοιο υπαγορεύεται από την κατάσταση της αγοράς αμύλου γεωμήλων.5. Η Επιτροπή καθορίζει τις λεπτομέρειες εφαρμογής του παρόντος άρθρου σύμφωνα με τη διαδικασία του άρθρου 23.(1) Κανονισμός του Συμβουλίου της 27ης Ιουλίου 1994 για την καθιέρωση καθεστώτος ποσοστώσεων για την παραγωγή αμύλου γεωμήλων (ΕΕ L 197 της 30.7.1994, σ. 4) 7 κανονισμός όπως τροποποιήθηκε τελευταία από τον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 1863/95 του Συμβουλίου, ΕΕ Λ 179 της 29.7.1995, σ. 1, και διορθώθηκε με την ΕΕ L 83 της 2.4.1995, σ. 20 και την ΕΕ L 39 της 8.2.1997, σ. 23.»4. Το άρθρο 12 παράγραφος 1 αντικαθίσταται από το ακόλουθο κείμενο:«1. Το άνοιγμα και η διαχείριση των δασμολογικών ποσοστώσεων για τα προϊόντα του άρθρου 1, που προκύπτουν από συμφωνίες συναφθείσες στα πλαίσια του άρθρου 228 της συνθήκης ή οποιασδήποτε άλλης πράξης του Συμβουλίου βάσει της συνθήκης, διέπονται από λεπτομέρειες εφαρμογής που θεσπίζονται σύμφωνα με τη διαδικασία του άρθρου 23.»5. Το άρθρο 13 παράγραφος 8 αντικαθίσταται από το ακόλουθο κείμενο:«8. Είναι δυνατόν να ορισθεί διορθωτικό στοιχείο, σύμφωνα με τη διαδικασία που προβλέπεται στο άρθρο 23. Εντούτοις, σε περίπτωση ανάγκης, η Επιτροπή δύναται να τροποποιεί τα εν λόγω διορθωτικά στοιχεία.Οι διατάξεις του πρώτου εδαφίου μπορούν να εφαρμόζονται, εν όλω ή εν μέρει, στα προϊόντα του άρθρου 1 παράγραφος 1 στοιχεία γ) και δ), καθώς και στα προϊόντα του άρθρου 1 που εξάγονται με τη μορφή εμπορευμάτων που αναφέρονται στο παράρτημα Β.»6. Το άρθρο 16 αντικαθίσταται από το ακόλουθο κείμενο:«Άρθρο 161. Όταν οι τιμές στην παγκόσμια αγορά για ένα ή περισσότερα από τα προϊόντα του άρθρου 1 ανέλθουν σε επίπεδα που διαταράσσουν ή απειλούν να διαταράξουν τη διαθεσιμότητα της προσφοράς στην αγορά της Κοινότητας, και εφόσον η κατάσταση αυτή ενδέχεται να συνεχισθεί και να επιδεινωθεί, επιτρέπεται να ληφθούν τα κατάλληλα μέτρα.2. Οι λεπτομέρεις εφαρμογής του παρόντος άρθρου θεσπίζονται σύμφωνα με την διαδικασία του άρθρου 23.»Άρθρο 2Καταργείται ο κανονισμός (ΕΟΚ) αριθ. 2731/75 του Συμβουλίου, της 29ης Οκτωβρίου 1975, περί των ποιοτικών τύπων του μαλακού σίτου, της σικάλεως, της κριθής, του αραβοσίτου και του σκληρού σίτου (1).Άρθρο 3Ο παρών κανονισμός αρχίζει να ισχύει την έβδομη ημέρα από τη δημοσίευσή του στην Επίσημη Εφημερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων.Ο παρών κανονισμός εφαρμόζεται από το έτος εμπορίας 2000-2001 και μετά.Ο παρών κανονισμός είναι δεσμευτικός ως προς όλα τα μέρη του και ισχύει άμεσα σε κάθε κράτος μέλος.. . .Για το Συμβούλιο. . .(1) ΕΕ L 281 της 1.11.1975, σ. 22 7 κανονισμός όπως τροποποιήθηκε τελευταία από τον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 2594/97 του Συμβουλίου (ΕΕ L 352 της 23.12.1997, σ. 10).


text:
 10.12.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 353/1
 РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) No 1309/2014 НА КОМИСИЯТА
 от 9 декември 2014 година
 за установяване на стандартни стойности при внос с цел определяне на входната цена на някои плодове и зеленчуци
 ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
 като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
 като взе предвид Регламент (ЕО) No 1308/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и за отмяна на регламенти (ЕИО) No 922/72, (ЕИО) No 234/79, (ЕО) No 1037/2001 и (ЕО) No 1234/2007 (1),
 като взе предвид Регламент за изпълнение (ЕС) No 543/2011 на Комисията от 7 юни 2011 г. за определяне на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) No 1234/2007 на Съвета по отношение на секторите на плодовете и зеленчуците и на преработените плодове и зеленчуци (2), и по-специално член 136, параграф 1 от него,
 като има предвид, че:
 (1)
 В изпълнение на резултатите от Уругвайския кръг на многостранните търговски преговори в Регламент за изпълнение (ЕС) No 543/2011 са посочени критериите, по които Комисията определя стандартните стойности при внос от трети държави за продуктите и периодите, посочени в приложение XVI, част A от същия регламент.
 (2)
 Стандартната стойност при внос се изчислява за всеки работен ден съгласно член 136, параграф 1 от Регламент за изпълнение (ЕС) No 543/2011, като се вземат под внимание променливите данни за всеки ден. В резултат на това настоящият регламент следва да влезе в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз,
 ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
 Член 1
 Стандартните стойности при внос, посочени в член 136 от Регламент за изпълнение (ЕС) No 543/2011, са определени в приложението към настоящия регламент.
 Член 2
 Настоящият регламент влиза в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
 Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
 Съставено в Брюксел на 9 декември 2014 година.
 За Комисията,
 от името на председателя,
 Jerzy PLEWA
 Генерален директор на генерална дирекция „Земеделие и развитие на селските райони“
 (1) ОВ L 347, 20.12.2013 г., стр. 671.
 (2) ОВ L 157, 15.6.2011 г., стр. 1.
 ПРИЛОЖЕНИЕ
 Стандартни стойности при внос за определяне на входната цена на някои плодове и зеленчуци
 (EUR/100 kg)
 Код по КН
 Код на третa държавa (1)
 Стандартна стойност при внос
 0702 00 00
 AL
 65,0
 IL
 116,6
 MA
 82,6
 TN
 139,2
 TR
 107,0
 ZZ
 102,1
 0707 00 05
 AL
 63,5
 EG
 191,6
 JO
 258,6
 MA
 164,1
 TR
 137,5
 ZZ
 163,1
 0709 93 10
 MA
 67,0
 TR
 126,4
 ZZ
 96,7
 0805 10 20
 AR
 35,3
 MA
 68,6
 SZ
 37,7
 TR
 61,9
 UY
 32,9
 ZA
 47,9
 ZW
 33,1
 ZZ
 45,3
 0805 20 10
 MA
 66,2
 ZZ
 66,2
 0805 20 30, 0805 20 50, 0805 20 70, 0805 20 90
 IL
 107,2
 JM
 168,3
 TR
 76,7
 ZZ
 117,4
 0805 50 10
 TR
 71,7
 ZZ
 71,7
 0808 10 80
 BA
 32,4
 BR
 54,7
 CA
 135,6
 CL
 79,5
 NZ
 96,9
 US
 93,0
 ZA
 99,9
 ZZ
 84,6
 0808 30 90
 CN
 82,9
 TR
 174,9
 ZZ
 128,9
 (1) Номенклатура на държавите, определена с Регламент (ЕО) No 1106/2012 на Комисията от 27 ноември 2012 година за прилагане на Регламент (ЕО) No 471/2009 на Европейския парламент и на Съвета относно статистиката на Общността за външната търговия с трети страни по отношение на актуализиране на номенклатурата на държавите и териториите текст от значение за ЕИП (ОВ L 328, 28.11.2012 г., стр. 7). Код „ZZ“ означава „с друг произход“.