type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 |
 22011A0618(01)
 Protocol între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană, Confederația Elvețiană și Principatul Liechtenstein privind aderarea Principatului Liechtenstein la Acordul între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind asocierea Confederației Elvețiene la punerea în practică, aplicarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen
 Jurnalul Oficial L 160 , 18/06/2011 p. 0003 - 0018
 Protocolîntre Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană, Confederația Elvețiană și Principatul Liechtenstein privind aderarea Principatului Liechtenstein la Acordul între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind asocierea Confederației Elvețiene la punerea în practică, aplicarea și dezvoltarea acquis-ului SchengenUNIUNEA EUROPEANĂșiCOMUNITATEA EUROPEANĂșiCONFEDERAȚIA ELVEȚIANĂșiPRINCIPATUL LIECHTENSTEIN,denumite în continuare "părțile contractante",AVÂND ÎN VEDERE Acordul semnat la 26 octombrie 2004 între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind asocierea Confederației Elvețiene la punerea în practică, aplicarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen [1] ("Acordul de asociere"),REAMINTIND faptul că articolul 16 din respectivul acord prevede posibilitatea ca Principatul Liechtenstein să adere la Acordul de asociere prin intermediul unui protocol,AVÂND ÎN VEDERE așezarea geografică a Principatului Liechtenstein,AVÂND ÎN VEDERE legăturile strânse existente între Principatul Liechtenstein și Confederația Elvețiană, exprimate într-un spațiu lipsit de controale la frontierele interne între Principatul Liechtenstein și Confederația Elvețiană,AVÂND ÎN VEDERE dorința Principatului Liechtenstein de a păstra și crea un spațiu fără controale la frontiera cu toate statele Schengen și, deci, de a se asocia acquis-ului Schengen,ÎNTRUCÂT acordul încheiat la data de 18 mai 1999 de Consiliul Uniunii Europene și Republica Islanda și Regatul Norvegiei [2] asociază aceste două ultime state la punerea în practică, aplicarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen,ÎNTRUCÂT este de dorit ca Principatul Liechtenstein să fie asociat în condiții de egalitate cu Islanda, Norvegia și Elveția la punerea în practică, aplicarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen,ÎNTRUCÂT ar trebui să se încheie un protocol între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană, Confederația Elvețiană și Principatul Liechtenstein care să prevadă pentru Liechtenstein drepturi și obligații asemănătoare celor convenite între Consiliul Uniunii Europene, pe de o parte, și Islanda și Norvegia, precum și Elveția, pe de altă parte,ÎNTRUCÂT dispozițiile din cadrul titlului IV din Tratatul de instituire a Comunității Europene și actele adoptate pe baza titlului respectiv nu se aplică Regatului Danemarcei, în conformitate cu Protocolul privind poziția Danemarcei anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul de instituire a Comunității Europene și, întrucât, deciziile menite să dezvolte acquis-ul Schengen prin punerea în aplicare a titlului respectiv, pe care Danemarca le-a transpus în dreptul său intern, trebuie să creeze numai obligații de drept internațional în raporturile dintre Danemarca și celelalte state membre,ÎNTRUCÂT Irlanda și Regatul Unit al Marii Britanii și al Irlandei de Nord participă la anumite dispoziții ale acquis-ului Schengen, în conformitate cu deciziile luate în temeiul Protocolului de integrare a acquis-ului Schengen în cadrul Uniunii Europene și anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul de instituire a Comunității Europene [3].ÎNTRUCÂT este necesar să se asigure faptul că statele cu care Comunitatea Europeană a stabilit o asociere în scopul punerii în practică, al aplicării și al dezvoltării acquis-ului Schengen aplică acest acquis și în raporturile dintre ele,ÎNTRUCÂT buna funcționare a acquis-ului Schengen impune ca acest protocol să fie aplicat simultan cu acordurile dintre diferitele părți asociate cu sau care participă la punerea în practică și la dezvoltarea acquis-ului Schengen care reglementează raporturile reciproce dintre ele,LUÂND ÎN CONSIDERARE Protocolul de aderare a Principatului Liechtenstein la acordul între Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind criteriile și mecanismele de determinare a statului responsabil să examineze o cerere de azil introdusă într-un stat membru sau în Elveția [4],AVÂND ÎN VEDERE legătura dintre acquis-ul Schengen și acquis-ul comunitar cu privire la stabilirea unor criterii și mecanisme pentru determinarea statului responsabil să examineze o cerere de azil introdusă într-unul dintre statele membre și cu privire la crearea sistemului "Eurodac",ÎNTRUCÂT această legătură impune aplicarea simultană a acquis-ul Schengen și a acquis-ul comunitar cu privire la crearea unor criterii și mecanisme pentru determinarea statului responsabil să examineze o cerere de azil introdusă într-unul dintre statele membre și cu privire la crearea sistemului "Eurodac",AU CONVENIT URMĂTOARELE DISPOZIȚII:Articolul 1În conformitate cu articolul 16 din Acordul între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind asocierea Confederației Elvețiene la punerea în practică, aplicarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen ("Acordul de asociere"), Principatul Liechtenstein (denumit în continuare "Liechtenstein") aderă la Acordul de asociere în termenii și în condițiile stabilite prin prezentul protocol.Această aderare creează drepturi și obligații reciproce între părțile contractante, în conformitate cu normele și procedurile stabilite în prezentul protocol.Articolul 2(1) Dispozițiile acquis-ului Schengen enumerate în anexa A și anexa B la Acordul de asociere, astfel cum acestea se aplică statelor membre ale Uniunii Europene, sunt puse în practică și se aplică de către Liechtenstein în condițiile avute în vedere în aceste anexe.(2) De asemenea, Liechtenstein pune în practică și aplică dispozițiile actelor Uniunii Europene și ale Comunității Europene enumerate în anexa la prezentul protocol, care au înlocuit sau dezvoltat dispozițiile acquis-ului Schengen.(3) Actele și măsurile adoptate de Uniunea Europeană și de Comunitatea Europeană care modifică sau dezvoltă dispozițiile acquis-ului Schengen, cărora li s-au aplicat procedurile prevăzute în Acordul de asociere, coroborate cu prezentul protocol, trebuie de asemenea, fără a aduce atingere articolului 5, să fie acceptate, puse în practică și aplicate de către Liechtenstein.Articolul 3Drepturile și obligațiile prevăzute la articolul 3 alineatele (1)-(4), articolele 4-6, articolele 8-10, articolul 11 alineatele (2), (3) și (4) și la articolul 13 din Acordul de asociere se aplică pentru Liechtenstein.Articolul 4Mandatul de președinte al comitetului mixt instituit prin articolul 3 din Acordul de asociere este deținut, la nivel de experți, de către reprezentantul Uniunii Europene. La nivel de înalți funcționari și miniștri, mandatul este deținut alternativ, pe o perioadă de șase luni, de către reprezentantul Uniunii Europene și de către reprezentantul Guvernului Liechtensteinului sau al Elveției.Articolul 5(1) Adoptarea unor noi acte sau măsuri cu privire la aspectele menționate la articolul 2 este rezervată instituțiilor competente ale Uniunii Europene. Sub rezerva alineatului (2) din prezentul articol, asemenea acte sau măsuri intră în vigoare simultan pentru Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și statele membre ale acestora, precum și pentru Liechtenstein, exceptând cazul în care aceste acte sau măsuri dispun în mod expres contrariul. În acest context, se acordă atenția cuvenită termenului indicat de Liechtenstein în cadrul comitetului mixt ca fiind termenul necesar pentru a putea respecta cerințele sale constituționale.(2) (a) Consiliul Uniunii Europene ("Consiliul") notifică de îndată Liechtensteinul cu privire la adoptarea actelor sau a măsurilor menționate la alineatul (1), cărora li s-au aplicat procedurile prevăzute de prezentul protocol. Liechtensteinul decide dacă acceptă conținutul acestora și le aplică în cadrul sistemului său de drept. Această decizie este adusă la cunoștința Consiliului și a Comisiei Comunităților Europene ("Comisia"), în termen de treizeci de zile de la adoptarea actelor sau a măsurilor în cauză.(b) În cazul în care conținutul unui asemenea act sau al unei asemenea măsuri poate deveni obligatoriu pentru Liechtenstein numai după respectarea cerințelor constituționale, Consiliului și Comisiei le este comunicat acest fapt de către Liechtenstein la data notificării. Liechtensteinul informează în scris, fără întârziere, Consiliul și Comisia cu privire la îndeplinirea tuturor cerințelor constituționale. Atunci când nu este necesar referendumul, comunicarea trebuie să aibă loc în cel mult treizeci de zile de la expirarea termenului pentru referendum. Dacă este necesar un referendum, Liechtensteinul are la dispoziție optsprezece luni de la data notificării din partea Consiliului în care să efectueze comunicarea. De la data stabilită pentru intrarea în vigoare a actului sau a măsurii pentru Liechtenstein și până când acesta a comunicat îndeplinirea cerințelor constituționale, Liechtensteinul aplică actul sau măsura respectivă în mod provizoriu atunci când este posibil.Dacă Liechtensteinul nu poate aplica actul sau măsura respectivă în mod provizoriu și dacă acest lucru generează dificultăți care împiedică funcționarea cooperării Schengen, situația este examinată de comitetul mixt. Uniunea Europeană și Comunitatea Europeană pot lua măsuri corespunzătoare împotriva Liechtensteinului pentru a asigura buna funcționare a cooperării Schengen.(3) Acceptarea de către Liechtenstein a actelor și măsurilor menționate la alineatul (2) creează drepturi și obligații între Liechtenstein, pe de o parte, și Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și statele membre, în măsura în care aceste acte și măsuri le sunt obligatorii, și Elveția, pe de altă parte.(4) În oricare dintre următoarele situații:(a) Liechtensteinul comunică decizia sa de a nu accepta conținutul unuia dintre actele sau măsurile menționate la alineatul (2) cărora li s-au aplicat procedurile prevăzute în prezentul protocol;(b) Liechtensteinul nu efectuează notificarea în termenul de treizeci de zile menționat la alineatul (2) litera (a) sau la alineatul (5) litera (a);(c) Liechtensteinul nu efectuează comunicarea în cel mult treizeci de zile de la expirarea termenului pentru referendum sau, în cazul unui referendum, în termenul de optsprezece luni stabilit la alineatul (2) litera (b), sau nu aplică, în mod provizoriu, de la data stabilită pentru intrarea în vigoare actul sau măsura respective astfel cum prevede același alineat.Se consideră că prezentul protocol este reziliat, cu excepția cazului în care, în urma unei examinări atente a modurilor de continuare a protocolului, comitetul mixt decide altfel, în termen de nouăzeci de zile. Rezilierea prezentului protocol produce efecte la trei luni de la expirarea termenului de nouăzeci de zile.(5) (a) Dacă dispozițiile cuprinse într-un nou act sau o nouă măsură nu mai permit statelor membre să se conformeze cerințelor privind cererile de asistență judiciară reciprocă în materie penală sau de recunoașterea din partea statelor membre a ordinelor de percheziție a unor spații și/sau de confiscare a bunurilor care constituie probe în condițiile prevăzute la articolul 51 din Convenția pentru punerea în aplicare a acordului Schengen [5], Liechtenstein poate notifica Consiliul și Comisia, în termenul de treizeci de zile menționat la alineatul (2) litera (a), cu privire la faptul că nu va accepta sau pune în aplicare dispozițiile respective în sistemul său de drept intern, acolo unde se aplică cererilor de percheziție și de confiscare, sau hotărârilor luate în scopul cercetării sau urmăririi penale a infracțiunilor în domeniul impozitării directe care, în cazul în care sunt comise în Liechtenstein, nu se pedepsesc cu privare de libertate conform legislației Liechtensteinului. În acest caz, în ciuda dispozițiilor din alineatul (4), prezentul protocol nu este considerat reziliat.(b) Comitetul mixt se reunește în termen de două luni, la solicitarea unuia din membrii săi și, având în vedere evoluțiile internaționale, discută situația care decurge în urma unei notificări efectuate în temeiul literei (a).Odată ce comitetul mixt a ajuns la un acord unanim privind acceptarea deplină și punerea în practică de către Liechtenstein a dispozițiilor relevante din noul act sau noua măsură, se aplică alineatul (2) litera (b) și alineatele (3) și (4). Informațiile menționate la alineatul (2) litera (b) prima teză sunt transmise în termen de treizeci de zile de la data la care s-a ajuns la un acord în cadrul comitetului mixt.Articolul 6La îndeplinirea obligațiilor sale privind Sistemul de Informații Schengen și Sistemul de Informații privind Vizele, Liechtenstein poate folosi infrastructura tehnică a Elveției pentru propriul acces la aceste sisteme.Articolul 7În ceea ce privește costurile administrative legate de punerea în practică a prezentului protocol, Liechtensteinul contribuie anual la bugetul general al Uniunii Europene în proporție de 0,071 % dintr-un cuantum de 8100000 EUR, contribuție care face obiectul unei adaptări anuale pentru a reflecta inflația în Uniunea Europeană.Articolul 8(1) Prezentul protocol nu aduce atingere Acordului privind Spațiul Economic European și nici unui alt acord încheiat între Comunitatea Europeană și Liechtenstein.(2) Prezentul protocol nu aduce atingere acordurilor încheiate între Liechtenstein, pe de o parte, și unul sau mai multe state membre, pe de altă parte, în măsura în care acestea sunt compatibile cu prezentul protocol. În cazul în care aceste acorduri sunt incompatibile cu prezentul protocol, acesta din urmă prevalează.(3) Prezentul protocol nu aduce nici o atingere oricăror viitoare acorduri încheiate de Comunitatea Europeană cu Liechtenstein sau între Comunitatea Europeană și statele sale membre, pe de o parte, și Liechtenstein, pe de altă parte, și nici acordurilor încheiate în baza articolelor 24 și 38 din Tratatul privind Uniunea Europeană.(4) Prezentul protocol nu aduce atingere acordurilor între Liechtenstein și Elveția în măsura în care acestea sunt compatibile cu prezentul protocol. În cazul în care aceste acorduri sunt incompatibile cu prezentul protocol, acesta din urmă prevalează.Articolul 9(1) Prezentul protocol intră în vigoare la o lună de la data la care Secretarul General al Consiliului, în calitate de depozitar, constată că au fost îndeplinite toate cerințele de formă cu privire la exprimarea, de către părțile la prezentul protocol sau în numele acestora, a acordului de a se angaja la respectarea acestuia.(2) Articolele 1 și 4 și articolul 5 alineatul (2) litera (a) prima teză din prezentul protocol, precum și drepturile și obligațiile prevăzute la articolul 3 alineatele (1)-(4), precum și la articolele 4-6 din Acordul de asociere se aplică în mod provizoriu Liechtensteinului de la data semnării prezentului protocol.(3) În ceea ce privește actele sau măsurile adoptate după semnarea prezentului protocol, dar înainte de intrarea în vigoare a acestuia, termenul de treizeci de zile menționat la articolul 5 alineatul (2) litera (a) ultima teză începe să curgă de la data intrării în vigoare a prezentului protocol.Articolul 10(1) Dispozițiile menționate la articolul 2 sunt puse în aplicare de Liechtenstein la o dată care urmează să fie stabilită de Consiliu, hotărând prin unanimitatea membrilor săi reprezentanți ai guvernelor statelor membre care aplică toate dispozițiile menționate la articolul 2, în urma consultării Comitetului mixt și după ce s-a asigurat că Liechtenstein a îndeplinit toate condițiile preliminare pentru punerea în aplicare a dispozițiilor relevante.Membrii care reprezintă în cadrul Consiliului guvernele Irlandei și Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord participă la adoptarea acestei decizii în măsura în care aceasta privește dispozițiile acquis-ului Schengen și actele întemeiate pe acesta sau care sunt conexe acestuia și la care aceste state membre participă.Membrii care reprezintă în cadrul Consiliului guvernele statelor membre cărora, în conformitate cu tratat privind aderarea lor, li se aplică doar unele dintre dispozițiile menționate la articolul 2, participă la adoptarea acestei decizii în măsura în care aceasta privește dispozițiile acquis-ului Schengen care li se aplică deja statelor membre respective.(2) Punerea în aplicare a dispozițiilor menționate la alineatul (1) creează drepturi și obligații, pe de o parte, între Elveția și Liechtenstein și, pe de altă parte, între Liechtenstein și, după caz, Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și statele membre, în măsura în care aceste dispoziții le sunt obligatorii.(3) Prezentul protocol se aplică numai în cazul în care sunt puse în aplicare acordurile menționate la articolul 13 din Acordul de asociere care urmează se fie încheiate de către Liechtenstein.(4) De asemenea, prezentul protocol se aplică doar în cazul în care este pus în aplicare și Protocolul între Comunitatea Europeană, Confederația Elvețiană și Principatul Liechtenstein privind aderarea Principatului Liechtenstein la Acordul între Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind criteriile și mecanismele de determinare a statului responsabil să examineze o cerere de azil introdusă într-un stat membru sau în Elveția.Articolul 11(1) Prezentul protocol poate fi denunțat de către Liechtenstein sau Elveția ori prin decizie a Consiliului hotărând cu unanimitatea membrilor săi. Depozitarul trebuie notificat în legătură cu denunțarea, care produce efecte la șase luni de la notificare.(2) În cazul denunțării prezentului protocol sau a Acordului de asociere de către Elveția sau al încetării Acordului de asociere cu privire la Elveția, Acordul de asociere și prezentul protocol rămân în vigoare cu privire la relațiile dintre Uniunea Europeană și Comunitatea Europeană, pe de o parte, și Liechtenstein, pe de altă parte. În acest caz, Consiliul decide care sunt măsurile necesare, în urma consultării Liechtensteinului. Aceste măsuri devin însă obligatorii pentru Liechtenstein numai în cazul în care acesta le acceptă.(3) Prezentul protocol se consideră a fi reziliat dacă Liechtenstein denunță unul dintre acordurile menționate la articolul 13 din Acordul de asociere, care au fost încheiate de către Liechtenstein, sau denunță Protocolul menționat la articolul 10 alineatul (4).Articolul 12Prezentul protocol este redactat în triplu exemplar în limbile bulgară, cehă, daneză, engleză, estonă, finlandeză, franceză, germană, greacă, maghiară, italiană, letonă, lituaniană, malteză, olandeză, poloneză, portugheză, română, slovacă, slovenă, spaniolă și suedeză, fiecare text fiind autentic în egală măsură.Drept pentru care subsemnații plenipotențiari și-au depus semnătura pe ultima pagină a prezentului acord.Съставено в Брюксел на двадесет и осми февруари две хиляди и осма година.Hecho en Bruselas, el veintiocho de febrero de dos mil ocho.V Bruselu dne dvacátého osmého února dva tisíce osm.Udfærdiget i Bruxelles den otteogtyvende februar to tusind og otte.Geschehen zu Brüssel am achtundzwanzigsten Februar zweitausendacht.Kahe tuhande kaheksanda aasta veebruarikuu kahekümne kaheksandal päeval Brüsselis.Έγινε στις Βρυξέλλες, στις είκοσι οκτώ Φεβρουαρίου δύο χιλιάδες οκτώ.Done at Brussels on the twenty-eighth day of February in the year two thousand and eight.Fait à Bruxelles, le vingt-huit février deux mille huit.Fatto a Bruxelles, addì ventotto febbraio duemilaotto.Briselē, divtūkstoš astotā gada divdesmit astotajā februārī.Priimta du tūkstančiai aštuntų metų vasario dvidešimt aštuntą dieną Briuselyje.Kelt Brüsszelben, a kétezer-nyolcadik év február huszonnyolcadik napján.Magħmul fi Brussell, fit- tmienja u għoxrin jum ta’ Frar tas-sena elfejn u tmienja.Gedaan te Brussel, de achtentwintigste februari tweeduizend acht.Sporządzono w Brukseli dnia dwudziestego ósmego lutego roku dwa tysiące ósmego.Feito em Bruxelas, em vinte e oito de Fevereiro de dois mil e oito.Încheiat la Bruxelles, la douăzeci și opt februarie în anul două mii opt.V Bruseli dňa dvadsiateho ôsmeho februára dvetisícosem.V Bruslju, dne osemindvajsetega februarja leta dva tisoč osem.Tehty Brysselissä kahdentenakymmenentenäkahdeksantena päivänä helmikuuta vuonna kaksituhattakahdeksan.Som skedde i Bryssel den tjugoåttonde februari tjugohundraåtta.За Европейския съюзPor la Unión EuropeaZa Evropskou uniiFor Den Europæiske UnionFür die Europäische UnionEuroopa Liidu nimelΓια την Ευρωπαϊκή ΈνωσηFor the European UnionPour l'Union européennePer l'Unione europeaEiropas Savienības vārdāEuropos Sajungos varduAz Európai Unió részérőlGħall-Unjoni EwropeaVoor de Europese UnieW imieniu Unii EuropejskiejPela União EuropeiaPentru Uniunea EuropeanăZa Európsku úniuZa Evropsko unijoEuroopan unionin puolestaPå Europeiska unionens vägnar+++++ TIFF +++++За Европейската общностPor la Comunidad EuropeaZa Evropské společenstvíFor Det Europæiske FællesskabFür die Europäische GemeinschaftEuroopa Ühenduse nimelΓια την Ευρωπαϊκή ΚοινότηταFor the European CommunityPour la Communauté européennePer la Comunità europeaEiropas Kopienas vārdāEuropos bendrijos varduAz Európai Közösség részérőlGħall-Komunità EwropeaVoor de Europese GemeenschapW imieniu Wspólnoty EuropejskiejPela Comunidade EuropeiaPentru Comunitatea EuropeanăZa Európske spoločenstvoZa Evropsko skupnostEuroopan yhteisön puolestaPå Europeiska gemenskapens vägnar+++++ TIFF +++++За Конфедерация ШвейцарияPor la Confederación SuizaZa Švýcarskou konfederaciFor Det Schweiziske ForbundFür die Schweizerische EidgenossenschaftŠveitsi Konföderatsiooni nimelΓια την Ελβετική ΣυνομοσπονδίαFor the Swiss ConfederationPour la Confédération SuissePer la Confederazione svizzeraŠveices Konfederācijas vārdāŠveicarijos Konfederacijos varduA Svájci Államszövetség részérőlGħall-Konfederazzjoni ŻvizzeraVoor de Zwitserse BondsstaatW imieniu Konfederacji SzwajcarskiejPela Confederação SuíçaPentru Confederația ElvețianăZa Švajčiarskou konfederáciuZa Švicarsko konfederacijoSveitsin valaliiton puolestaFör Schweiziska edsförbundet+++++ TIFF +++++За Княжество ЛихтенщайнPor el Principado de LiechtensteinZa Lichtenštejnské knížectvíFor Fyrstendømmet LiechtensteinFür das Fürstentum LiechtensteinLiechtensteini Vürstiriigi nimelΓια το Πριγκιπάτο του ΛιχτενστάινFor the Principality of LiechtensteinPour la Principauté de LiechtensteinPer il Principato del LiechtensteinLihtenšteinas Firstistes vārdāLichtenšteino Kunigaikštystės varduA Liechtensteini Hercegség részérőlGħall-Prinċipat ta’ LiechtensteinVoor het Vorstendom LiechtensteinW imieniu Księstwa LiechtensteinuPelo Principado do LiechtensteinPentru Principatul LiechtensteinZa Lichtenštajnské kniežatstvoZa Kneževino LihtenštajnLiechtensleinin ruhtinaskunnan puolestaFör Furstendömet Liechtenstein+++++ TIFF +++++[1] JO L 53, 27.2.2008, p. 52.[2] JO L 176, 10.7.1999, p. 36.[3] JO L 64, 7.3.2002, p. 20 și, respectiv, JO L 131, 1.6.2000, p. 43.[4] A se vedea pagina 39 din prezentul Jurnal Oficial.[5] Convenția pentru punerea în aplicare a Acordului Schengen din 14 iunie 1985 între guvernele statelor membre ale Uniunii Economice Benelux, Republica Federală Germania și Republica Franceză privind eliminarea treptată a controalelor la frontierele comune (JO L 239, 22.9.2000, p. 19).--------------------------------------------------ANEXĂAnexă la Protocolul privind aderarea Principatului Liechtenstein la Acordul între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind asocierea Confederației Elvețiene la punerea în practică, aplicarea și dezvoltarea acquis-ului SchengenDispozițiile prevăzute la articolul 2 alineatul (2), care urmează să fie aplicate de către Liechtenstein de la data stabilită de Consiliu în conformitate cu articolul 10:- Regulamentul (CE) nr. 2007/2004 al Consiliului din 26 octombrie 2004 de instituire a Agenției europene pentru gestionarea cooperării operative la frontierele externe ale statelor membre ale Uniunii Europene (JO L 349, 25.11.2004, p. 1);- Regulamentul (CE) nr. 2252/2004 al Consiliului din 13 decembrie 2004 privind standardele pentru elementele de securitate și elementele biometrice integrate în pașapoarte și în documente de călătorie emise de statele membre (JO L 385, 29.12.2004, p. 1); Decizia Comisiei din 28 februarie 2005 de stabilire a specificațiilor tehnice privind standardele pentru elementele de securitate și elementele biometrice integrate în pașapoarte și în documente de călătorie emise de statele membre [C(2005) 409 final] și Decizia Comisiei din 28 iunie 2006 de stabilire a specificațiilor tehnice cu privire la standardele pentru elementele de securitate și elementele biometrice integrate în pașapoarte și în documente de călătorie emise de statele membre [C(2006) 2909 final];- Decizia 2005/211/JAI a Consiliului din 24 februarie 2005 privind introducerea unor noi funcții ale Sistemului de informații Schengen, inclusiv în combaterea terorismului (JO L 68, 15.3.2005, p. 44);- Decizia 2005/719/JAI a Consiliului din 12 octombrie 2005 de stabilire a datei de aplicare a anumitor dispoziții ale Deciziei 2005/211/JAI privind introducerea unor noi funcții ale Sistemului de informații Schengen, inclusiv în combaterea terorismului (JO L 271, 15.10.2005, p. 54);- Decizia 2005/727/JAI a Consiliului din 12 octombrie 2005 de stabilire a datei de aplicare a anumitor dispoziții ale Deciziei 2005/211/JAI privind introducerea unor noi funcții ale Sistemului de informații Schengen, inclusiv în combaterea terorismului (JO L 273, 19.10.2005, p. 25);- Decizia 2006/228/JAI a Consiliului din 9 martie 2006 de stabilire a datei de aplicare a anumitor dispoziții ale Deciziei 2005/211/JAI privind introducerea unor noi funcții ale Sistemului de informații Schengen, inclusiv în combaterea terorismului (JO L 81, 18.3.2006, p. 45);- Decizia 2006/229/JAI a Consiliului din 9 martie 2006 de stabilire a datei de aplicare a anumitor dispoziții ale Deciziei 2005/211/JAI privind introducerea unor noi funcții ale Sistemului de informații Schengen, inclusiv în combaterea terorismului (JO L 81, 18.3.2006, p. 46);- Decizia 2006/631/JAI a Consiliului din 24 iulie 2006 de stabilire a datei de aplicare a anumitor dispoziții ale Deciziei 2005/211/JAI privind introducerea unor noi funcții ale Sistemului de informații Schengen, inclusiv în combaterea terorismului (JO L 256, 20.9.2006, p. 18);- Decizia 2005/267/CE a Consiliului din 16 martie 2005 de creare a unei Rețele de Informare și Coordonare securizate, conectate la Internet, pentru serviciile de gestionare a migrării ale statelor membre (JO L 83, 1.4.2005, p. 48);- Decizia Comisiei din 15 decembrie 2005 de stabilire a normelor de punere în aplicare a Deciziei 2005/267/CE a Consiliului din 16 martie 2005 de creare a unei Rețele de Informare și Coordonare securizate, conectate la Internet, pentru serviciile de gestionare a migrării ale statelor membre [C(2005) 5159 final];- Regulamentul (CE) nr. 851/2005 al Consiliului din 2 iunie 2005 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 539/2001 de stabilire a listei țărilor terțe ai căror resortisanți trebuie să dețină viză pentru trecerea frontierelor externe și a listei țărilor terțe ai căror resortisanți sunt exonerați de această obligație (JO L 141, 4.6.2005, p. 3);- Decizia 2005/451/JAI a Consiliului din 13 iunie 2005 de stabilire a datei de aplicare a anumitor dispoziții ale Regulamentului (CE) nr. 871/2004 privind introducerea unor noi funcții ale Sistemului de informații Schengen, inclusiv în combaterea terorismului (JO L 158, 21.6.2005, p. 26);- Regulamentul (CE) nr. 1160/2005 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 iulie 2005 de modificare a Convenției de punere în aplicare a Acordului Schengen din 14 iunie 1985 privind eliminarea treptată a controalelor la frontierele comune, în ce privește accesul la Sistemul de informații Schengen al serviciilor din statele membre responsabile cu emiterea certificatelor de înmatriculare a vehiculelor (JO L 191, 22.7.2005, p. 18);- Recomandarea 2005/761/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 28 septembrie 2005 de facilitare a eliberării de către statele membre de vize pentru ședere pe termen scurt uniforme pentru cercetătorii din țări terțe care călătoresc în cadrul Comunității în scopul desfășurării cercetării științifice (JO L 289, 3.11.2005, p. 23);- Decizia 2005/687/CE a Comisiei din 29 septembrie 2005 privind formatul raportului referitor la activitatea rețelelor ofițerilor de legătură în domeniul imigrației, precum și la situația în țara gazdă sub aspecte privind imigrația ilegală (JO L 264, 8.10.2005, p. 8);- Decizia 2005/728/JAI a Consiliului din 12 octombrie 2005 de fixare a datei de aplicare a anumitor dispoziții ale Regulamentului (CE) nr. 871/2004 privind introducerea unor noi funcții ale Sistemului de informații Schengen, inclusiv în combaterea terorismului (JO L 273, 19.10.2005, p. 26);- Regulamentul (CE) nr. 2046/2005 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 decembrie 2005 privind măsurile avute în vedere pentru a facilita procedurile de solicitare și de eliberare de vize pentru membrii familiei olimpice care participă la Jocurile Olimpice și/sau Paraolimpice de Iarnă de la Torino (JO L 334, 20.12.2005, p. 1);- Regulamentul (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 de instituire a unui Cod comunitar privind normele care reglementează circulația persoanelor la trecerea frontierelor (Codul frontierelor Schengen) (JO L 105, 13.4.2006, p. 1);- Decizia 2006/440/CE a Consiliului din 1 iunie 2006 de modificare a anexei 12 la Instrucțiunile consulare comune, precum și a anexei 14a la Manualul comun privind taxele care urmează să se perceapă, corespunzătoare cheltuielilor administrative de prelucrare a cererilor de viză (JO L 175, 29.6.2006, p. 77);- Decizia 2006/628/CE a Consiliului din 24 iulie 2006 de stabilire a datei de aplicare a articolului 1 alineatele (4) și (5) din Regulamentul (CE) nr. 871/2004 privind introducerea unor noi funcții ale Sistemului de informații Schengen, inclusiv în combaterea terorismului (JO L 256, 20.9.2006, p. 15);- Decizia 2006/648/CE a Comisiei din 22 septembrie 2006 de stabilire a specificațiilor tehnice cu privire la standardele pentru elementele biometrice în legătură cu dezvoltarea Sistemului de Informații privind Vizele (JO L 267, 27.9.2006, p. 41);- Rectificare la Decizia 2004/512/CE a Consiliului din 8 iunie 2004 de creare a Sistemului de Informații privind Vizele (SIV) (JO L 271, 30.9.2006, p. 85);- Decizia 2006/757/CE a Comisiei din 22 septembrie 2006 de modificare a Manualului Sirene (JO L 317, 16.11.2006, p. 1);- Decizia 2006/758/CE a Comisiei din 22 septembrie 2006 de modificare a Manualului Sirene (JO L 317, 16.11.2006, p. 41);- Decizia 2006/684/CE a Consiliului din 5 octombrie 2006 de modificare a anexei 2 inventarul A la instrucțiunile consulare comune în ceea ce privește obligația de a deține viză pentru titularii de pașapoarte indoneziene diplomatice și de serviciu (JO L 208, 12.10.2006, p. 29);- Decizia 2006/752/CE a Comisiei din 3 noiembrie 2006 de creare a siturilor pentru Sistemul de Informații privind Vizele în etapa de dezvoltare (JO L 305, 4.11.2006, p. 13);- Recomandarea Comisiei din 6 noiembrie 2006 de redactare a unui "Ghid practic pentru grăniceri (Ghidul Schengen)" pentru a fi utilizat de către auoritățile competente din statele membre atunci când desfășoară controlul persoanelor la frontieră [C(2006) 5186 final];- Decizia-cadru 2006/960/JAI a Consiliului din 18 decembrie 2006 privind simplificarea schimbului de informații și informații secrete între autoritățile de aplicare a legii din statele membre ale Uniunii Europene (JO L 386, 29.12.2006, p. 89 și rectificare în JO L 75, 15.3.2007, p. 26);- Regulamentul (CE) nr. 1986/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 decembrie 2006 privind accesul la Sistemul de informații Schengen din a doua generație (SIS II) al serviciilor din statele membre responsabile cu emiterea certificatelor de înmatriculare a vehiculelor (JO L 381, 28.12.2006, p. 1);- Regulamentul (CE) nr. 1987/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 decembrie 2006 privind instituirea, funcționarea și utilizarea Sistemului de informații Schengen din a doua generație (SIS II) (JO L 381, 28.12.2006, p. 4);- Regulamentul (CE) nr. 1931/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 decembrie 2006 de stabilire a normelor privind traficul local de frontieră la frontierele terestre externe ale statelor membre și de modificare a dispozițiilor din Convenția Schengen (JO L 405, 30.12.2006, p. 1. Versiune rectificată în JO L 29, 3.2.2007, p. 3);- Regulamentul (CE) nr. 1932 al Consiliului din 21 decembrie 2006 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 539/2001 care enumeră țările terțe ai căror cetățeni trebuie să se afle în posesia unei vize atunci când traversează frontierele externe și cele ale căror cetățeni sunt exonerați de această obligație (JO L 405, 30.12.2006, p. 23. Versiune rectificată în JO L 29, 3.2.2007, p. 10);- Regulamentul (CE) nr. 1988/2006 al Consiliului din 21 decembrie 2006 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2424/2001 privind dezvoltarea Sistemului de informații Schengen din a doua generație (SIS II) (JO L 411, 30.12.2006, p. 1. Versiune rectificată în JO L 27, 2.2.2007, p. 3);- Decizia 2006/1007/JAI a Consiliului din 21 decembrie 2006 de modificare a Deciziei 2001/886/JAI privind dezvoltarea Sistemului de informații Schengen din a doua generație (SIS II) (JO L 411, 30.12.2006, p. 78. Versiune rectificată în JO L 27, 2.2.2007, p. 43);- Decizia 2007/170/CE a Comisiei din 16 martie 2007 de stabilire a cerințelor rețelei Sistemului de Informații Schengen din a doua generație – (SIS II) (primul pilon) (JO L 79, 20.3.2007, p. 20);- Decizia 2007/171/CE a Comisiei din 16 martie 2007 de stabilire a cerințelor rețelei Sistemului de Informații Schengen din a doua generație – SIS II (al treilea pilon) (JO L 79, 20.3.2007, p. 29);- Decizia nr. 574/2007/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 mai 2007 de instituire a Fondului pentru Frontierele Externe pentru perioada 2007-2013, ca parte a Programului general Solidaritatea și gestionarea fluxurilor migratorii (JO L 144, 6.6.2007, p. 22);- Decizia 2007/533/JAI a Consiliului din 12 iunie 2007 privind înființarea, funcționarea și utilizarea Sistemului de informații Schengen de a doua generație (SIS II) (JO L 205, 7.8.2007, p. 63);- Decizia 2007/472/CE a Consiliului din 25 iunie 2007 de modificare a Deciziei Comitetului executiv instituit prin Convenția Schengen din 1990, de modificare a Regulamentului financiar cu privire la costurile de instalare și funcționare a funcției de suport tehnic pentru Sistemul de Informații Schengen (C.SIS) (JO L 179, 7.7.2007, p. 50);- Regulamentul (CE) nr. 863/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 iulie 2007 de stabilire a unui mecanism de creare a echipelor de intervenție rapidă la frontieră și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2007/2004 al Consiliului în ceea ce privește acest mecanism și de reglementare a sarcinilor și a competențelor agenților invitați (JO L 199, 31.7.2007, p. 30);- Decizia 2007/519/CE a Consiliului din 16 iulie 2007 de modificare a părții a doua a rețelei de consultări Schengen (specificații tehnice) (JO L 192, 24.7.2007, p. 26);- Decizia 2007/599/CE a Comisiei din 27 august 2007 de punere în aplicare a Deciziei nr. 574/2007/CE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește adoptarea orientărilor strategice pentru perioada 2007-2013 [notificată cu numărul C(2007) 3925] (JO L 233, 5.9.2007, p. 3);- Decizia 2007/866/CE a Consiliului din 6 decembrie 2007 de modificare a părții 1 a Rețelei de consultări Schengen (specificații tehnice) (JO L 340, 22.12.2007, p. 92).--------------------------------------------------ACT FINALPlenipotențiariiUNIUNII EUROPENEșiai COMUNITĂȚII EUROPENEșiai CONFEDERAȚIEI ELVEȚIENEșiai PRINCIPATULUI LIECHTENSTEIN,denumite în continuare "părțile contractante",reuniți la Bruxelles în ziua de douăzeci și opt februarie în anul 2008 în vederea semnării Protocolului între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană, Confederația Elvețiană și Principatul Liechtenstein privind aderarea Principatului Liechtenstein la Acordul între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind asocierea Confederației Elvețiene la punerea în practică, aplicarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen, au adoptat protocolul.Plenipotențiarii părților contractante au luat act de declarațiile următoare, enumerate în continuare, anexate prezentului Act final:- Declarație comună a părților contractante privind Agenția europeană pentru gestionarea cooperării operative la frontierele externe ale statelor membre ale Uniunii Europene;- Declarație comună a părților contractante cu privire la articolul 23 alineatul (7) din Convenția din 29 mai 2000 privind asistența judiciară reciprocă în materie penală între statele membre ale Uniunii Europene [1];- Declarație a Comunității Europene și a Liechtensteinului privind relațiile externe;- Declarație a Liechtensteinului privind asistența judiciară reciprocă în materie penală;- Declarație a Liechtensteinului privind articolul 5 alineatul (2) litera (b);- Declarație a Liechtensteinului privind aplicarea Convenției europene de asistență judiciară reciprocă în materie penală și a Convenției europene privind extrădarea;- Declarație a Comunității Europene privind Fondul pentru frontierele externe pentru perioada 2007-2013;- Declarația Comisiei Europene privind transmiterea propunerilor;- Declarația comună privind reuniunile comune.За Европейския съюзPor la Unión EuropeaZa Evropskou uniiFor Den Europæiske UnionFür die Europäische UnionEuroopa Liidu nimelΓια την Ευρωπαϊκή ΈνωσηFor the European UnionPour l'Union européennePer l'Unione europeaEiropas Savienības vārdāEuropos Sajungos varduAz Európai Unió részérőlGħall-Unjoni EwropeaVoor de Europese UnieW imieniu Unii EuropejskiejPela União EuropeiaPentru Uniunea EuropeanăZa Európsku úniuZa Evropsko unijoEuroopan unionin puolestaPå Europeiska unionens vägnar+++++ TIFF +++++За Европейската общностPor la Comunidad EuropeaZa Evropské společenstvíFor Det Europæiske FællesskabFür die Europäische GemeinschaftEuroopa Ühenduse nimelΓια την Ευρωπαϊκή ΚοινότηταFor the European CommunityPour la Communauté européennePer la Comunità europeaEiropas Kopienas vārdāEuropos bendrijos varduaz Európai Közösség részérőlGħall-Komunità EwropeaVoor de Europese GemeenschapW imieniu Wspólnoty EuropejskiejPela Comunidade EuropeiaPentru Comunitatea EuropeanăZa Európske spoločenstvoZa Evropsko skupnostEuroopan yhteisön puolestaPå Europeiska gemenskapens vägnar+++++ TIFF +++++За Конфедерация ШвейцарияPor la Confederación SuizaZa Švýcarskou konfederaciFor Det Schweiziske ForbundFür die Schweizerische EidgenossenschaftŠveitsi Konföderatsiooni nimelΓια την Ελβετική ΣυνομοσπονδίαFor the Swiss ConfederationPour la Confédération suissePer la Confederazione svizzeraŠveices Konfederācijas vārdāŠveicarijos Konfederacijos varduA Svájci Államszövetség részérőlGħall-Konfederazzjoni ŻvizzeraVoor de Zwitserse BondsstaatW imieniu Konfederacji SzwajcarskiejPela Confederação SuíçaPentru Confederația ElvețianăZa Švajčiarskou konfederáciuZa Švicarsko konfederacijoSveitsin valaliiton puolestaFör Schweiziska edsförbundet+++++ TIFF +++++За Княжество ЛихтенщайнPor el Principado de LiechtensteinZa Lichtenštejnské knížectvíFor Fyrstendømmet LiechtensteinFür das Fürstentum LiechtensteinLiechtensteini Vürstiriigi nimelΓια το Πριγκιπάτο του ΛιχτενστάινFor the Principality of LiechtensteinPour la Principauté de LiechtensteinPer il Principato del LiechtensteinLihtenšteinas Firstistes vārdāLichtenšteino Kunigaikštystės varduA Liechtensteini Hercegség részérőlGħall-Prinċipat ta’ LiechtensteinVoor het Vorstendom LiechtensteinW imieniu Księstwa LiechtensteinuPelo Principado do LiechtensteinPentru Principatul LiechtensteinZa Lichtenštajnské kniežatstvoZa Kneževino LihtenštajnLiechtensleinin ruhtinaskunnan puolestaFör Furstendömet Liechtenstein+++++ TIFF +++++[1] JO C 197, 12.7.2000, p. 1.--------------------------------------------------DECLARAȚII COMUNE ALE PĂRȚILOR CONTRACTANTEDECLARAȚIE COMUNĂ A PĂRȚILOR CONTRACTANTE PRIVIND AGENȚIA EUROPEANĂ PENTRU GESTIONAREA COOPERĂRII OPERATIVE LA FRONTIERELE EXTERNE ALE STATELOR MEMBRE ALE UNIUNII EUROPENEPărțile contractante iau la cunoștință faptul că se vor încheia și alte aranjamente de asociere a Elveției și a Liechtensteinului la Agenția europeană pentru gestionarea cooperării funcționale la frontierele externe ale statelor membre ale Uniunii Europene urmând exemplul aranjamentelor încheiate cu Norvegia și Islanda.DECLARAȚIE COMUNĂ A PĂRȚILOR CONTRACTANTE CU PRIVIRE LA ARTICOLUL 23 ALINEATUL (7) DIN CONVENȚIA DIN 29 MAI 2000 PRIVIND ASISTENȚA JUDICIARĂ RECIPROCĂ ÎN MATERIE PENALĂ ÎNTRE STATELE MEMBRE ALE UNIUNII EUROPENEPărțile contractante sunt de acord că Liechtenstein poate să solicite, conform dispozițiilor articolului 23 alineatul (1) litera (c) din Convenția de asistență judiciară reciprocă în materie penală între statele membre ale Uniunii Europene, în condițiile unui caz special, în cazul în care statul membru respectiv nu a obținut consimțământul persoanei vizate, ca datele personale să nu fie folosite în scopurile menționate la articolul 23 alineatul (1) literele (a) și (b) fără acordul prealabil al Liechtensteinului, în cadrul unor proceduri în care Liechtensteinul ar fi putut refuza sau restricționa transmiterea sau folosirea de date personale în conformitate cu convenția sau instrumentele menționate la articolul 1 din aceasta.Dacă, într-un anumit caz, Liechtenstein refuză să consimtă la solicitarea unui stat membru conform dispozițiilor de mai sus, trebuie să prezinte în scris motivele care au dus la această decizie.--------------------------------------------------ALTE DECLARAȚIIDECLARAȚIE A COMUNITĂȚII EUROPENE ȘI A LIECHTENSTEINULUI PRIVIND RELAȚIILE EXTERNEComunitatea Europeană și Liechtenstein sunt de acord cu angajamentul Comunității Europene de a încuraja terțe țări sau organizații internaționale cu care încheie acorduri în domenii legate de cooperarea Schengen, inclusiv politica legată de vize, să încheie acorduri similare cu Principatul Liechtenstein, fără a aduce atingere competenței acestuia din urmă de a încheia astfel de acorduri.DECLARAȚIE A LIECHTENSTEINULUI PRIVIND ASISTENȚA JUDICIARĂ RECIPROCĂ ÎN MATERIE PENALĂLiechtenstein declară că infracțiunile de natură fiscală anchetate de autoritățile din Liechtenstein nu pot iniția o cale de atac în fața unei instanțe competente printre altele să soluționeze chestiuni de drept penal.DECLARAȚIE A LIECHTENSTEINULUI PRIVIND ARTICOLUL 5 ALINEATUL (2) LITERA (b)(Termenul de acceptare a noilor elemente din acquis-ul Schengen)Termenul maxim de 18 luni stabilit la articolul 5 alineatul (2) litera (b) acoperă atât aprobarea, cât și punerea în practică a actului sau a măsurii. Acesta include următoarele etape:- etapa pregătitoare;- procedura parlamentară;- termenul pentru referendum de treizeci de zile;- unde este cazul, referendumul (organizarea și votarea);- promulgarea de către șeful statului.Guvernul Liechtensteinului trebuie să informeze Consiliul și Comisia fără întârziere cu privire la încheierea fiecărei etape.Guvernul Liechtensteinului își asumă obligația de a folosi orice mijloace are la dispoziție pentru a se asigura că etapele menționate anterior vor fi încheiate cât mai repede posibil.DECLARAȚIE A LIECHTENSTEINULUI PRIVIND APLICAREA CONVENȚIEI EUROPENE DE ASISTENȚĂ JUDICIARĂ RECIPROCĂ ÎN MATERIE PENALĂ ȘI A CONVENȚIEI EUROPENE PRIVIND EXTRĂDAREALiechtenstein se angajează să nu invoce rezervele și declarațiile exprimate cu ocazia ratificării Convenției europene privind extrădarea din 13 decembrie 1957 și a Convenției europene de asistență judiciară reciprocă în materie penală din 20 aprilie 1959 în măsura în care acestea sunt incompatibile cu prezentul acord.DECLARAȚIE A COMUNITĂȚII EUROPENE PRIVIND FONDUL PENTRU FRONTIERELE EXTERNE PENTRU PERIOADA 2007-2013Comunitatea Europeană constituie în prezent un Fond pentru frontierele externe pentru perioada 2007-2013 pentru care se vor încheia alte aranjamente cu țările terțe asociate acquis-ului Schengen.DECLARAȚIA COMISIEI EUROPENE PRIVIND TRANSMITEREA PROPUNERILORAtunci când prezintă Consiliului Uniunii Europene și Parlamentului European propuneri referitoare la prezentul acord, Comisia prezintă Liechtensteinului copii ale acestor propuneri.Participarea la comitete care oferă asistență Comisiei Europene în exercitarea competențelor sale de executare:La 1 iunie 2006, Consiliul a autorizat Comisia să deschidă negocieri cu Republica Islanda, Regatul Norvegiei, Confederația Elvețiană și Principatul Liechtenstein în vederea încheierii unui acord de asociere a acestora din urmă la lucrările comitetelor care oferă asistență Comisiei Europene în exercitarea competențelor sale de executare în ceea ce privește punerea în practică, aplicarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen.Până la încheierea unui astfel de acord, acordul sub forma unui schimb de scrisori între Consiliul Uniunii Europene și Federația Elvețiană privind comitetele care oferă asistență Comisiei Europene în exercitarea competențelor sale de executare se aplică Liechtensteinului. Acest fapt nu aduce atingere, în sensul Directivei 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date [1], condițiilor pentru participarea Liechtensteinului prevăzute la articolul 100 din Acordul privind Spațiul Economic European.DECLARAȚIA COMUNĂ PRIVIND REUNIUNILE COMUNEDelegațiile reprezentând guvernele statelor membre ale Uniunii Europene,Delegația Comisiei Europene,Delegațiile care reprezintă Guvernul Republicii Islanda și Guvernul Regatului Norvegiei,Delegația care reprezintă Guvernul Confederației Elvețiene,Delegația care reprezintă Guvernul Principatului Liechtenstein,Iau la cunoștință de faptul că Liechtenstein aderă la comitetul mixt instituit prin Acordul privind asocierea Elveției la punerea în practică, aplicarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen, printr-un protocol la prezentul acord.Au decis să organizeze în comun, indiferent de nivelul reuniunii, reuniuni ale comitetelor mixte, instituite prin Acordul privind asocierea Islandei și a Norvegiei la punerea în practică, aplicarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen, pe de o parte, și prin Acordul privind asocierea Elveției la punerea în practică, aplicarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen, astfel cum a fost completat prin Protocolul privind asocierea Liechtensteinului, pe de altă parte.Iau la cunoștință de faptul că organizarea acestor reuniuni în comun necesită un mod de lucru pragmatic privind mandatul președintelui acestor întâlniri în cazul în care această președinție trebuie deținută de statele asociate conform Acordului între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind asocierea acesteia din urmă la punerea în practică, aplicarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen, astfel cum este completat prin Protocolul privind asocierea Liechtensteinului sau prin Acordul încheiat de Consiliul Uniunii Europene cu Republica Islanda și Regatul Norvegiei privind asocierea acestora din urmă la punerea în practică, aplicarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen.Iau la cunoștință de dorința statelor asociate de a ceda, după cum este necesar, exercițiul președințiilor lor și de a-l exercita prin rotație, în ordinea alfabetică a denumirilor lor, de la intrarea în vigoare a Acordului între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind asocierea acesteia din urmă la punerea în practică, aplicarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen și de la intrarea în vigoare a Protocolului privind asocierea Liechtensteinului.[1] JO L 281, 23.11.1995, p. 31. Directivă modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1882/2003 al Parlamentului European și al Consiliului (JO L 284, 31.10.2003, p. 1).--------------------------------------------------


type: caselaw

text:
 7.8.2017
 EL
 Επίσημη Εφημερίδα της Ευρωπαϊκής Ένωσης
 C 256/11
 Αίτηση προδικαστικής αποφάσεως την οποία υπέβαλε το Županijski Sud u Zagrebu (Κροατία) στις 18 Μαΐου 2017 — Ured za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminaliteta κατά AY
 (Υπόθεση C-268/17)
 (2017/C 256/08)
 Γλώσσα διαδικασίας: η κροατική
 Αιτούν δικαστήριο
 Županijski Sud u Zagrebu
 Διάδικοι στην υπόθεση της κύριας δίκης
 Κατηγορούσα αρχή: Ured za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminaliteta
 Κατηγορούμενος: AY
 Προδικαστικά ερωτήματα
 1)
 Έχει το άρθρο 4, στοιχείο 3, της αποφάσεως-πλαίσιο 2002/584/ΔΕΥ την έννοια ότι το γεγονός ότι δεν έχουν ασκηθεί διώξεις για την παράβαση που αποτελεί το αντικείμενο ευρωπαϊκού εντάλματος συλλήψεως ή ότι παύουν οι ήδη ασκηθείσες έχει σχέση μόνο με την παράβαση που αποτελεί το αντικείμενο του ευρωπαϊκού εντάλματος συλλήψεως ή η διάταξη αυτή έχει την έννοια ότι η μη άσκηση διώξεως ή η παύση τους πρέπει επίσης να αφορά το καταζητούμενο πρόσωπο υπό την ιδιότητα του υπόπτου/κατηγορούμενου στο πλαίσιο αυτών των διώξεων;
 2)
 Μπορεί κράτος μέλος να αρνηθεί, με βάση το άρθρο 4, σημείο 3, της αποφάσεως-πλαίσιο 2002/584/ΔΕΥ, να εκτελέσει ένα ευρωπαϊκό ένταλμα συλλήψεως που εκδόθηκε, όταν η δικαστική αρχή του άλλου κράτους μέλους έχει αποφασίσει είτε να μην προβεί σε διώξεις για την παράβαση που αποτελεί το αντικείμενο του ευρωπαϊκού εντάλματος συλλήψεως είτε να τις παύσει, στην περίπτωση κατά την οποία, στο πλαίσιο αυτών των διώξεων, το καταζητούμενο πρόσωπο είχε την ιδιότητα του μάρτυρα και όχι αυτή του υπόπτου/κατηγορούμενου;
 3)
 Συνιστά για τα άλλα κράτη μέλη η απόφαση να παύσει η έρευνα, στο πλαίσιο της οποίας το καταζητούμενο πρόσωπο δεν είχε την ιδιότητα του υπόπτου, αλλά εξετάσθηκε με την ιδιότητα του μάρτυρα, λόγο για να μη δοθεί συνέχεια στο εκδοθέν ευρωπαϊκό ένταλμα συλλήψεως, σύμφωνα με το άρθρο 3, σημείο 2, της αποφάσεως-πλαίσιο 2002/584/ΔΕΥ;
 4)
 Ποια είναι η σχέση μεταξύ του υποχρεωτικού λόγου αρνήσεως της παραδόσεως που προβλέπεται στο άρθρο 3, σημείο 2, της αποφάσεως-πλαίσιο, στην περίπτωση κατά την οποία «από τις πληροφορίες που διαθέτει η δικαστική αρχή εκτέλεσης προκύπτει ότι ο καταζητούμενος έχει δικασθεί τελεσιδίκως για τις ίδιες πράξεις από κράτος μέλος», και του προαιρετικού λόγο αρνήσεως της παραδόσεως που προβλέπεται στο άρθρο 4, σημείο 3, της αποφάσεως-πλαίσιο, στην περίπτωση κατά την οποία «όταν ο καταζητούμενος έχει δικασθεί τελεσιδίκως για τις αυτές πράξεις σε κράτος μέλος, με αποτέλεσμα να κωλύεται η μεταγενέστερη άσκηση δίωξης»;
 5)
 Έχει το άρθρο 1, παράγραφος 2, της αποφάσεως-πλαίσιο 2002/584/ΔΕΥ την έννοια ότι το κράτος εκτελέσεως οφείλει να εκδώσει απόφαση επί παντός ευρωπαϊκού εντάλματος συλλήψεως που του διαβιβάζεται, τούτο δε και στην περίπτωση που έχει ήδη αποφασίσει επί προηγουμένου ευρωπαϊκού εντάλματος συλλήψεως που εκδόθηκε από την άλλη δικαστική αρχή κατά του ίδιου προσώπου που καταζητείται στο πλαίσιο της ίδιας ποινικής διαδικασίας, το δε νέο ευρωπαϊκό ένταλμα συλλήψεως εκδόθηκε λόγω μεταβολής των περιστάσεων στο κράτος εκδόσεως του ευρωπαϊκού εντάλματος συλλήψεως (απόφαση περί παραπομπής — κίνηση της ποινικής διαδικασίας, αυστηρότερο κριτήριο ως προς τις ενδείξεις για τη διάπραξη της παραβάσεως, νέα αρμόδια δικαστική αρχή ή νέο αρμόδιο δικαστήριο);


text:
 Anunţ juridic important
 |
 22000A1116(01)
 Jurnalul Oficial L 289 , 16/11/2000 p. 0031 - 0037 ediţie specială în limba cehă capitol 11 volum 34 p. 224 - 230 ediţie specială în limba estonă capitol 11 volum 34 p. 224 - 230 ediţie specială în limba maghiară capitol 11 volum 34 p. 224 - 230 ediţie specială în limba lituaniană capitol 11 volum 34 p. 224 - 230 LV.ES capitol 11 volum 34 p. 224 - 230 MT.ES capitol 11 volum 34 p. 224 - 230 PL.ES capitol 11 volum 34 p. 224 - 230 SK.ES capitol 11 volum 34 p. 224 - 230 ediţie specială în limba slovenă capitol 11 volum 34 p. 224 - 230
 19990412ConvenȚia privind protecȚia RinuluiGUVERNELEREPUBLICII FEDERALE GERMANIA,REPUBLICII FRANCEZE,MARELUI DUCAT AL LUXEMBURGULUI,REGATULUI ȚĂRILOR DE JOS,CONFEDERAȚIEI ELVEȚIENEș i COMUNITATEA EUROPEANĂ,dornice să lucreze, pe baza unei abordări globale, în sensul unei dezvoltări durabile a ecosistemului Rinului, luând în considerare bogăția naturală a fluviului, a malurilor și a zonelor sale aluviale,dornice să consolideze cooperarea lor în domeniul conservării și al îmbunătățirii ecosistemului Rinului,referindu-se la Convenția din 17 martie 1992 privind protecția și utilizarea cursurilor de apă transfrontiere și a lacurilor internaționale, precum și la Convenția din 22 septembrie 1992 privind protecția mediului marin al Atlanticului de Nord-Est,având în vedere activitățile realizate în cadrul Acordului din 29 aprilie 1963 privind Comisia internațională pentru protecția Rinului împotriva poluării și a Acordului adițional din 3 decembrie 1976,având în vedere că este necesar să fie continuată îmbunătățirea calității apelor obținută datorită Convenției din 3 decembrie 1976 privind protecția Rinului împotriva poluării chimice și programului de acțiune "Rinul" din 30 septembrie 1987,conștiente de faptul că asanarea Rinului este necesară de asemenea și în vederea conservării și a îmbunătățirii ecosistemului Mării Nordului,conștiente de importanța Rinului drept cale navigabilă europeană și a diverselor sale utilizări,CONVIN DUPĂ CUM URMEAZĂ:Articolul 1DefinițiiÎn sensul prezentei convenții, se înțelege prin:(a) "Rin": Rinul de la ieșirea din Lacul Inferior și, în Olanda, brațele Bovenrijn, Bijlands Kanaal, Pannerdensch Kanaal, IJssel, Nederrijn, Lek, Waal, Boven-Merwede, Beneden-Merwede, Noord, Oude Maas, Nieuwe Maas și Scheur, precum și Nieuwe Waterweg până la linia de bază, așa cum este definită la articolul 5 coroborat cu articolul 11 din Convenția Organizației Națiunilor Unite privind dreptul mării, precum și Ketelmeer și IJsselmeer;(b) "Comisie": Comisia internațională pentru protecția Rinului (CIPR).Articolul 2Domeniu de aplicareDomeniul de aplicare a prezentei convenții include:(a) Rinul;(b) apele subterane în interacțiune cu Rinul;(c) ecosistemele acvatice și terestre în interacțiune cu Rinul sau ale căror interacțiuni cu Rinul ar putea fi restabilite;(d) bazinul hidrografic al Rinului, în măsura în care poluarea cauzată acestuia prin substanțe are efecte dăunătoare Rinului;(e) bazinul hidrografic al Rinului, în cazul în care acesta are un rol important în prevenirea viiturilor și în protecția împotriva inundațiilor de-a lungul Rinului.Articolul 3ObiectivePărțile contractante urmăresc prin prezenta convenție obiectivele următoare:1. să asigure dezvoltarea durabilă a ecosistemului Rinului, în special:(a) prin conservarea și îmbunătățirea calității apelor Rinului, inclusiv cea a materiilor în suspensie, a sedimentelor și a apelor subterane, veghind mai ales la:- prevenirea, reducerea sau eliminarea, în măsura în care este posibil, a poluărilor prin substanțele dăunătoare și nutrimentele de origine precisă (de exemplu, industrială și urbană) și cele de origine difuză (de exemplu, agricolă sau provenind din trafic); de asemenea, cele provenite din apele subterane, precum și cele cauzate de navigație;- asigurarea și îmbunătățirea siguranței instalațiilor și prevenirea incidentelor și a accidentelor;(b) prin protejarea populațiilor de organisme și a diversității speciilor și prin reducerea contaminării cu substanțe dăunătoare în organisme;(c) prin conservarea, îmbunătățirea și restabilirea funcției naturale a apelor; prin asigurarea unei gestionări a debitelor care să ia în considerare fluxul natural al materiilor solide și care să favorizeze interacțiunile dintre fluviu, apele subterane și zonele aluviale; prin conservarea, protejarea și reactivarea zonelor aluviale ca zone de inundare naturală în cazul viiturilor;(d) prin conservarea, îmbunătățirea și restabilirea unor habitate cât mai naturale posibil pentru fauna și flora sălbatice din apă, de pe fundul râului și de pe maluri precum și din zonele adiacente, inclusiv prin îmbunătățirea habitatului peștilor și prin restabilirea liberei migrații a acestora;(e) prin asigurarea unei gestionări a resurselor de apă, raționale și cu respectarea mediului;(f) prin luarea în considerare a exigențelor ecologice atunci când sunt puse în aplicare măsuri tehnice de amenajare a cursului de apă, de exemplu, pentru protecția împotriva inundațiilor, a navigației sau a exploatării hidroelectrice;2. să asigure producția de apă potabilă din apele Rinului;3. să îmbunătățească calitatea sedimentelor, pentru a putea deversa sau împrăștia materialele dragate fără a afecta în mod negativ mediul;4. să prevină viiturile și să asigure o protecție împotriva inundațiilor într-un context global, luând în considerare exigențele ecologice;5. să contribuie la asanarea Mării Nordului în legătură cu celelalte acțiuni de protecție a acestei mări.Articolul 4PrincipiiÎn acest scop, părțile contractante se bazează pe următoarele principii:(a) principiul precauției;(b) principiul acțiunii preventive;(c) principiul remedierii cu prioritate la sursă;(d) principiul "poluatorul plătește";(e) principiul nesporirii daunelor;(f) principiul compensației în cazul unor intervenții tehnice majore;(g) principiul dezvoltării durabile;(h) aplicarea și dezvoltarea stadiului tehnicii și a celei mai bune practici de mediu;(i) principiul netransferării poluării mediului de la un mediu la altul.Articolul 5Angajamente ale părților contractantePentru atingerea obiectivelor menționate la articolul 3 și respectând principiile menționate la articolul 4, părțile contractante se angajează:1. să consolideze cooperarea lor și să se informeze reciproc, în special cu privire la acțiunile desfășurate pe teritoriul lor în vederea protejării Rinului;2. să pună în aplicare pe teritoriul lor programele internaționale de măsurare și studiile privind ecosistemul Rinului stabilite de Comisie și să informeze Comisia cu privire la rezultate lor;3. să desfășoare analize în vederea identificării cauzelor și a responsabililor pentru poluare;4. să desfășoare pe teritoriul lor acțiunile autonome pe care le consideră necesare și să se asigure cel puțin:(a) să condiționeze evacuarea apelor reziduale susceptibile de a avea un impact asupra calității apelor de o autorizare prealabilă sau de o reglementare generală care să fixeze limitele emisiilor;(b) să reducă progresiv evacuarea substanțelor periculoase în scopul de a nu mai evacua astfel de substanțe;(c) să monitorizeze respectarea autorizațiilor sau a reglementărilor generale, precum și evacuarea;(d) să verifice și să adapteze periodic autorizațiile sau reglementările generale în măsura în care schimbările substanțiale ale stadiului tehnicii o permit sau în cazul în care starea mediului receptor impune acest lucru;(e) să reducă cât mai mult posibil prin intermediul reglementărilor riscurile de poluare cauzate de incidente sau de accidente și să ia măsurile care se impun în caz de urgență;(f) să condiționeze intervențiile tehnice susceptibile de a aduce atingere în mod grav ecosistemului de o autorizare prealabilă însoțită de obligațiile impuse sau de o reglementare generală;5. să desfășoare acțiunile necesare pe teritoriul lor în vederea punerii în aplicare a deciziilor Comisiei în conformitate cu articolul 11;6. în cazul producerii unor incidente sau accidente ale căror consecințe ar putea prezenta un risc pentru calitatea apelor Rinului sau în cazul producerii iminente a unor viituri, să avertizeze fără întârziere Comisia și părțile contractante care ar putea fi afectate, în conformitate cu planurile de avertizare și alertare coordonate de Comisie.Articolul 6Comisia(1) Pentru punerea în aplicarea a prezentei convenții, părțile contractante cooperează în cadrul Comisiei.(2) Comisia are personalitate juridică. Pe teritoriul părților contractante aceasta se bucură în special de capacitatea juridică recunoscută persoanelor juridice de dreptul național. Aceasta este reprezentată de președintele său.(3) Problemele sociale și cele legate de legislația muncii cad sub incidența dreptului național al țării în care Comisia își are sediul.Articolul 7Organizarea Comisiei(1) Comisia este formată din delegațiile părților contractante. Fiecare parte contractantă desemnează delegații săi și un șef de delegație.(2) Delegațiile pot fi însoțite de experți.(3) Președinția Comisiei este asigurată succesiv, pentru câte trei ani de către fiecare delegație în ordinea părților contractante prezentată în preambul. Președintele Comisiei este desemnat de către delegația care asigură președinția. Președintele nu intervine ca purtător de cuvânt al delegației sale.În cazul în care o parte contractantă renunță la exercițiul președinției sale, aceasta este asigurată de următoarea parte contractantă.(4) Comisia stabilește regulamentul său financiar și de procedură.(5) Comisia decide asupra măsurilor de organizare internă, asupra structurii activităților pe care o consideră necesară și asupra bugetului anual de funcționare.Articolul 8Sarcinile Comisiei(1) Pentru atingerea obiectivelor stabilite la articolul 3, Comisia îndeplinește următoarele sarcini:(a) pregătește programele internaționale de măsurare și studiile privind ecosistemul Rinului și utilizează rezultatele acestora, dacă este necesar în cooperare cu instituții științifice;(b) elaborează propunerile de acțiuni individuale și de programe de acțiuni integrând eventual în acestea instrumente economice și ținând cont de costurile preconizate;(c) coordonează planurile de avertizare și alertare a statelor contractante cu privire la Rin;(d) evaluează eficiența acțiunilor hotărâte, în special pe baza rapoartelor părților contractante și a rezultatelor programelor de măsurare și ale studiilor privind ecosistemul Rinului;(e) îndeplinește și alte sarcini care îi sunt încredințate de părțile contractante.(2) În acest scop, Comisia adoptă decizii în conformitate cu articolele 10 și 11.(3) Comisia prezintă un raport anual de activitate părților contractante.(4) Comisia informează publicul cu privire la situația Rinului și la rezultatele activității sale. Aceasta poate redacta și publica rapoarte.Articolul 9Adunările plenare ale Comisiei(1) Comisia se reunește în adunare plenară ordinară o dată pe an, la convocarea președintelui său.(2) Adunările plenare extraordinare sunt convocate de președinte, la inițiativa sa sau la cererea a cel puțin două delegații.(3) Președintele propune ordinea de zi. Fiecare delegație are dreptul de a înscrie pe ordinea de zi subiectele pe care dorește să le discute.Articolul 10Procesul de luare a deciziilor de către Comisie(1) Deciziile Comisiei se adoptă cu unanimitate.(2) Fiecare delegație are dreptul la un vot.(3) În cazul în care anumite acțiuni ce urmează să fie puse în aplicare de către părțile contractante în conformitate cu articolul 8 alineatul (1) litera (b) sunt de competența Comunității Europene, aceasta își exercită dreptul de vot având un număr de voturi egal cu numărul statelor membre care sunt părți contractante la prezenta convenție, sub rezerva alineatului (2). Comunitatea Europeană nu își exercită dreptul de vot în cazul în care statele membre își exercită dreptul lor de vot și invers.(4) Abținerea unei singure delegații nu constituie un impediment pentru unanimitate. Această dispoziție nu se aplică în cazul delegației Comunității Europene. Absența unei delegații echivalează cu abținerea.(5) Regulamentul de procedură poate prevedea o procedură scrisă.Articolul 11Punerea în aplicare a deciziilor Comisiei(1) Comisia adresează părților contractante, sub formă de recomandări, deciziile sale privind acțiunile prevăzute la articolul 8 alineatul (1) litera (b), care sunt puse în aplicare în conformitate cu dreptul intern al părților contractante.(2) Comisia poate hotărî că aceste decizii:(a) trebuie puse în aplicare de către părțile contractante în conformitate cu un anumit calendar;(b) trebuie puse în aplicare în mod coordonat.(3) Părțile contractante prezintă periodic un raport în fața Comisiei asupra:(a) măsurilor legislative, de reglementare sau de alt tip adoptate pentru punerea în aplicare a dispozițiilor prezentei convenții și pe baza deciziilor Comisiei;(b) rezultatelor acțiunilor puse în aplicare în conformitate cu litera (a);(c) problemelor apărute în punerea în aplicare a acțiunilor prevăzute la litera (a).(4) În cazul în care o parte contractantă nu poate pune în aplicare deciziile Comisiei, în întregime sau parțial, ea prezintă un raport în acest sens într-un termen precis stabilit de la caz la caz de către Comisie și își prezintă argumentele. Orice delegație poate depune o solicitare de consultare care trebuie soluționată în termen de două luni.Pe baza rapoartelor părților contractante sau a consultărilor, Comisia poate decide inițierea unor acțiuni pentru promovarea punerii în aplicare a deciziilor.(5) Comisia întocmește o listă a deciziilor sale adresate părților contractante. Părțile contractante completează anual lista Comisiei actualizând situația punerii în aplicare a deciziilor Comisiei, cu cel mult două luni înainte de sesiunea plenară a Comisiei.Articolul 12Secretariatul Comisiei(1) Comisia are un secretariat permanent care îndeplinește sarcinile ce îi sunt delegate de Comisie și care este condus de un șef al secretariatului.(2) Părțile contractante stabilesc sediul secretariatului.(3) Comisia desemnează șeful secretariatului.Articolul 13Repartizarea cheltuielilor(1) Fiecare parte contractantă suportă costurile reprezentării sale în cadrul Comisiei și ale structurii sale de activitate și fiecare stat contractant suportă costurile studiilor și ale acțiunilor desfășurate pe teritoriul propriu.(2) Repartizarea costurilor aferente bugetului anual de funcționare între părțile contractante se stabilește prin regulamentul financiar și de procedură al Comisiei.Articolul 14Cooperarea cu alte state, organizații și experți externi(1) Comisia cooperează cu alte organizații interguvernamentale și poate să adreseze acestora recomandări.(2) Comisia poate recunoaște ca observatori:(a) statele care își manifestă interesul pentru activitatea Comisiei;(b) organizațiile interguvernamentale ale căror activități au legătură cu convenția;(c) organizațiile neguvernamentale, în măsura în care activitățile sau domeniile lor de interes sunt afectate.(3) Comisia face schimb de informații cu organizațiile neguvernamentale, în măsura în care activitățile sau domeniile lor de interes sunt afectate. Comisia primește avizul acestor organizații înainte de deliberare, în cazul în care sunt adoptate decizii care ar putea avea un impact important pentru aceste organizații și le informează de îndată ce au fost adoptate respectivele decizii.(4) Observatorii pot prezenta Comisiei informații sau rapoarte care prezintă interes pentru obiectivele convenției. Aceștia pot fi invitați să participe la reuniunile Comisiei, fără a avea însă drept de vot.(5) Comisia poate decide să consulte reprezentanți specializați ai organizațiilor neguvernamentale recunoscute sau alți experți și să îi invite la reuniunile Comisiei.(6) Regulamentul financiar și de procedură stabilește condițiile de cooperare, precum și condițiile de admitere și de participare impuse.Articolul 15Limbile de lucruLimbile franceză, germană și olandeză sunt limbile de lucru ale Comisiei. Modalitățile de lucru sunt stabilite prin regulamentul financiar și de procedură.Articolul 16Soluționarea litigiilor(1) În caz de litigiu între părțile contractante cu privire la interpretarea sau aplicarea convenției, părțile respective încearcă să găsească o soluție pe calea negocierii sau prin orice altă metodă de soluționare a litigiilor pe care o consideră acceptabilă.(2) În cazul în care litigiul nu poate fi soluționat astfel și cu excepția cazului în care părțile la litigiu nu dispun altfel, litigiul este supus, la solicitarea uneia dintre părți, arbitrajului în conformitate cu dispozițiile anexei la prezenta convenție, care este parte integrantă a prezentei convenții.Articolul 17Intrarea în vigoareFiecare parte contractantă notifică Guvernului Confederației Elvețiene îndeplinirea procedurilor necesare intrării în vigoare a prezentei convenții. Guvernul Confederației Elvețiene confirmă primirea notificărilor și informează de asemenea și celelalte părți contractante. Convenția intră în vigoare în prima zi a celei de-a doua luni de la primirea ultimei notificări.Articolul 18Denunțarea(1) După expirarea unui termen de trei ani de la data intrării sale în vigoare, prezenta convenție poate fi denunțată în orice moment de oricare dintre părțile contractante printr-o declarație adresată în scris Guvernului Confederației Elvețiene.(2) Denunțarea convenției produce efecte la sfârșitul anului următor anului denunțării.Articolul 19Abrogarea și menținerea dreptului în vigoare(1) La intrarea în vigoare a prezentei convenții, sub rezerva alineatelor (2) și (3) din prezentul articol, se abrogă următoarele:(a) Acordul din 29 aprilie 1963 privind Comisia internațională pentru protecția Rinului împotriva poluării;(b) Acordul adițional din 3 decembrie 1976 la Acordul din 29 aprilie 1963 privind Comisia internațională pentru protecția Rinului împotriva poluării;(c) Convenția din 3 decembrie 1976 privind protecția Rinului împotriva poluării chimice.(2) Deciziile, recomandările, valorile limită și alte prevederi adoptate în temeiul Acordului din 29 aprilie 1963 privind Comisia internațională pentru protecția Rinului împotriva poluării și a Acordului adițional din 3 decembrie 1976, precum și în temeiul Convenției din 3 decembrie 1976 privind protecția Rinului împotriva poluării chimice rămân aplicabile fără modificarea naturii lor juridice, în măsura în care nu sunt abrogate în mod explicit de către Comisie.(3) Repartizarea cheltuielilor aferente bugetului anual de funcționare, stabilită la articolul 12 din Acordul din 29 aprilie 1963 privind Comisia internațională pentru protecția Rinului împotriva poluării, astfel cum a fost modificat de Acordul adițional din 3 decembrie 1976, rămâne în vigoare până la stabilirea de către Comisie a unei repartizări prin regulamentul financiar și de procedură.Articolul 20Text original și depozitarePrezenta convenție, redactată în limbile franceză, germană și olandeză, toate cele trei texte fiind deopotrivă autentice, se depune la Guvernul Confederației Elvețiene, care trimite o copie certificată fiecărei părți contractante.Adoptată la Berna, 12 aprilie 1999.Pentru GuverneleRepublicii Federale GermaniaRegatului Țărilor de JosRepublicii FrancezeConfederației ElvețieneMarelui Ducat al LuxemburguluiPentru Comunitatea Europeană--------------------------------------------------19990412ANEXĂARBITRAJ1. Cu excepția cazului în care părțile aflate în litigiu decid altfel, procedura de arbitraj se desfășoară în conformitate cu dispozițiile din prezenta anexă.2. Tribunalul arbitral este format din trei membri. Partea reclamantă și partea pârâtă numesc fiecare câte un arbitru. Cei doi arbitri astfel numiți desemnează de comun acord un al treilea arbitru, care asigură președinția tribunalului.În cazul în care, în termen de două luni de la data desemnării celui de-al doilea arbitru, președintele tribunalului nu a fost desemnat, președintele Curții Internaționale de Justiție procedează, la solicitarea celei mai diligente părți, într-un nou termen de două luni, la desemnarea acestuia.3. În cazul în care, în termen de două luni de la data primirii solicitării prevăzute la articolul 16 din convenție, una dintre părțile aflate în litigiu nu a desemnat un membru al tribunalului, cealaltă parte poate sesiza președintele Curții Internaționale de Justiție, care desemnează președintele tribunalului arbitral într-un nou termen de două luni. După desemnarea sa, președintele tribunalului arbitral solicită părții care nu a numit un arbitru să facă acest lucru în termen de două luni. O dată expirat acest termen, acesta sesizează președintele Curții Internaționale de Justiție, care procedează la această numire într-un nou termen de două luni.4. În cazul în care, în situațiile menționate la punctele precedente, președintele Curții Internaționale de Justiție este împiedicat să acționeze sau în cazul în care este resortisant al uneia dintre părțile aflate în litigiu, desemnarea președintelui tribunalului arbitral sau numirea arbitrului revine vicepreședintelui Curții sau membrului Curții cu cea mai mare vechime care nu este împiedicat să acționeze și care nu este resortisant al uneia dintre părțile aflate în litigiu.5. Dispozițiile de mai sus se aplică mutatis mutandis în cazul ocupării locurilor devenite vacante.6. Tribunalul arbitral hotărăște în conformitate cu normele de drept internațional și, în special, în conformitate cu dispozițiile convenției.7. Deciziile tribunalului arbitral, atât în ceea ce privește procedura, cât și fondul, se adoptă cu majoritatea voturilor membrilor săi, iar absența sau abținerea de la vot a unuia dintre membrii tribunalului desemnați de către părți nu împiedică tribunalul să adopte o decizie. În caz de paritate a voturilor, votul președintelui este decisiv. Deciziile tribunalului sunt obligatorii pentru părți. Acestea suportă costurile legate de activitatea arbitrului pe care l-au desemnat și își împart în mod egal celelalte costuri. În privința altor chestiuni, tribunalul arbitral stabilește procedura sa.8. În caz de litigiu între două părți contractante dintre care una singură este stat membru al Comunității Europene, ea însăși parte contractantă, cealaltă parte adresează cererea atât acelui stat membru, cât și Comunității, care îi adresează o notificare comună, în termen de două luni de la data primirii cererii, dacă statul membru, Comunitatea sau statul membru și Comunitatea împreună se constituie parte în litigiu. În lipsa unei astfel de notificări adresate în termenul prevăzut, statul membru și Comunitatea sunt considerate o singură parte în litigiu pentru aplicarea dispozițiilor din prezenta anexă. Situația este similară în cazul în care statul membru și Comunitatea se constituie împreună parte la litigiu.--------------------------------------------------19990412PROTOCOL DE SEMNARECu ocazia semnării Convenției pentru protecția Rinului, șefii delegațiilor din cadrul CIPR au convenit cele ce urmează:1. Convenția nu aduce atingere:(a) Convenției din 3 decembrie 1976 privind protecția Rinului împotriva poluării cu cloruri;(b) Schimbului de scrisori din 29 aprilie/ 13 mai 1983 privind convenția menționată, intrat în vigoare la 5 iulie 1985;(c) Declarației din 11 decembrie 1986 a șefilor de delegații ale guvernelor care sunt părți contractante la Acordul din 29 aprilie 1963 privind Comisia internațională pentru protecția Rinului împotriva poluării;(d) Protocolului adițional din 25 septembrie 1991 privind Convenția din 3 decembrie 1976 privind protecția Rinului împotriva poluării cu cloruri;(e) Declarației din 25 septembrie 1991 a șefilor de delegații ale guvernelor care sunt părți la Acordul din 29 aprilie 1963 privind Comisia internațională pentru protecția Rinului împotriva poluării.2. Expresiile "stadiul tehnicii" și "cea mai bună tehnologie disponibilă" sunt sinonime și este necesar, ca și în cazul expresiei "cele mai bune practici de mediu", să fie înțelese în cadrul Convenției pentru protecția Rinului în sensul în care ele sunt folosite în Convenția din 17 martie 1992 privind protecția și utilizarea cursurilor de apă transfrontiere și a lacurilor internaționale (anexele I și II) și în Convenția din 22 septembrie 1992 privind protecția mediului marin al Atlanticului de Nord-Est (apendicele 1).3. Sediul Comisiei este în continuare la Koblenz.4. În cazul soluționării unui litigiu apărut între state membre ale Comunității Europene și care nu implică un alt stat, se aplică articolul 219 din Tratatul de instituire a Comunității Europene.Adoptat la Berna, 12 aprilie 1999.Pentru GuverneleRepublicii Federale GermaniaRegatului Țărilor de JosRepublicii FrancezeConfederației ElvețieneMarelui Ducat al LuxemburguluiPentru Comunitatea Europeană--------------------------------------------------


type: other

text:
Skat.dk: C.A.11.2.2.6 Gældsforpligtelsen tilsidesat
 Dette afsnit handler om nogle situationer, hvor de formelle betingelser for fradrag umiddelbart er opfyldt, men hvor arrangementet fx kun er indgået, for at skatteyderen kan opnå skattemæssige fordele, og derfor tilsidesættes.
 Uanset at de formelle betingelser, som normalt gør, at man kan få fradrag for renteudgifter, er opfyldt, er der tilfælde, hvor fradrag nægtes. Grunden er, at det reelle økonomiske indhold, efter en konkret vurdering, ikke anset for at være i overensstemmelse med de skatteretlige krav til fradragsret i låneforhold.
 Det gælder fx aftaler, der fremstår som lån i forbindelse med køb af fast ejendom eller lån i pengeinstitutter, hvor formålet med aftalen alene er at opnå fradrag for renter.
 Eksempel 1 - de i en bank lånte penge, fik samme bank håndpant i
 En skatteyder lånte penge i en bank, og pengene stod på en konto i banken, som banken havde håndpant i. Formålet med lånet var at opnå rentefradrag. Fradrag blev nægtet. Se TfS 1992.328 HRD.
 Eksempel 2- sale and lease back
 Der er flere eksempler på sale- and lease back arrangementer, hvor der ikke er fradrag for de renter, som har tilknytning til arrangementet. Se TfS 2000, 1011 og SKM2001.435.DEP (containere).
 Eksempel 3 - andre arrangementer, som er uden risiko og forretningsmæssig begrundelse, men alene indgås af skattemæssige årsager
 Der er mange eksemplar på at der nægtes fradrag for renteudgifter, som alene indgås af skattemæssige årsager. Se fx SKM2010.123.HR, SKM2009.168.HR.
 Skemaet viser relevante afgørelser, hvor der er taget stilling til, om der kan gives fradrag for renteudgifter:
 SKM2010.123.HR
 Sagen drejede sig om, hvorvidt H1 ApS' udstedelse af en konvertibel obligation og investering af provenuet herfra i andre obligationer kunne tillægges skattemæssig betydning.
 Højesteret tilsluttede sig landsrettens dom, der fastslog, at H1 ApS' udstedelse af en konvertibel obligation og investering af provenuet herfra indgik i et aftalekompleks, hvis forløb og afvikling var fastlagt på forhånd af parter, som skattemæssigt ikke havde modstående interesser. Efter en helhedsbedømmelse af arrangementet blev dette tilsidesat, idet der blandt andet blev lagt vægt på, at banken ikke havde påtaget sig nogen risiko ved købet af den konvertible obligation, at arrangementet måtte antages at være etableret af skattemæssige grunde og at arrangementet ikke var forretningsmæssigt begrundet.
 H1 fik derfor ikke fradrag for renter.
 Rentefradrag nægtet fordi der var tale om et skattearrangement uden forretningsmæssig begrundelse, hvis forløb og afvikling var fastlagt på forhånd af deltagerne, og hvor bemyndigelser sikrede, at optagelse og overdragelse af lån, sikkerhedsstillelse og indfrielse mv. foregik i et i realiteten lukket system, som deltagerne var fælles om at opretholde. Landsretten fandt herefter, at der ikke forelå nogen reel risiko for sagsøgerne til at komme til at betale de overtagne lån eller de vedhængende renter eller for at lide tab ved investeringerne. Landsretten lagde derfor til grund, at arrangementet kun var etableret for at gennemføre en skatteudnyttelse og fandt herefter, at rentebetalingen savnede realitet i skattemæssig henseende.
 Renteudgifter efter gældsbrev på non recourse vilkår udstedt i forbindelse med at debitor erhvervede en forretningsejendom kunne efter en samlet bedømmelse af arrangementet - herunder at købesummen langt oversteg handelsværdien - ikke fradrages, fordi der ikke fandtes at have foreligget nogen reel risiko for, at debitor skulle tilbagebetale og forrente sine andele af kreditsaldoen efter gældsbrevet.
 SKM2006.402.HR
 Et aftalekompleks, hvis forløb og afvikling var fastlagt på forhånd af parter, som skattemæssigt ikke havde modstående interesser. Der må derfor foretages en helhedsbedømmelse af arrangementet.
 Den 23. juni 1995, da K/S G1 og K/S G2 erhvervede hver en U2-obligation, havde de to selskaber samme ejerkreds og ledelse. Obligationerne blev udstedt på identiske vilkår bortset fra, at der var aftalt modsatrettede virkninger af FX-klausulen, så der var sikkerhed for, at en gevinst for det ene selskab ville blive modsvaret af et tilsvarende tab for det andet selskab. U2 havde dermed neutraliseret de risici, som de to forretninger hver for sig kunne påføre U2, og det samme gjaldt for den ejerkreds, som stod bag kommanditselskaberne. Set under et indebar forretningerne derfor ikke, at der blev skabt en kursgevinst, fordi forretningerne i realiteten kun medførte, at der blev overført 30 mio. kr. fra det selskab, der led kurstab (K/S G2), til det selskab, der fik en kursgevinst (K/S G1).
 Banken, som havde udlånt de 200 mio. kr. til købet af U2-obligationerne, påtog sig ikke nogen risiko, da den havde fuld sikkerhed i obligationerne. Den aftalte rente på godt 129 % var derfor ikke et udslag af bankens kredit- eller markedsrisiko ved långivningen til K/S G1, men skulle i realiteten sikre, at banken fik dækning for det på forhånd beregnede tab på arrangementet med K/S G2. Den beregnede rente udgjorde ved lånets indfrielse 35.137.000 kr. og indeholdt i realiteten betaling til banken for de 30 mio. kr., som var blevet overført fra K/S G2 til K/S G1. Konstruktionen af denne betaling som en rentebetaling må antages udelukkende at være sket af skattemæssige grunde for at etablere en rentefradragsret for de kommende kommanditister.
 Højesteret fandt, at arrangementet ikke var forretningsmæssigt begrundet, men kun etableret for at gennemføre en skatteudnyttelse. Det forhold, at provenuet ved indfrielsen af U2-obligationen blev anvendt til indkøb af skatkammerbeviser, kan ikke føre til en anden vurdering. Efter en samlet bedømmelse finder Højesteret herefter, at rentebetalingen savnede realitet i skattemæssig henseende.
 TfS 2000, 1011 HRD
 A underskrev i 1991 en kontrakt, hvorved han købte en andel i selskabet KGH. KGH havde 10 deltagere og en komplementar. Selskabet købte i 1991 et Boeing 747 fly til 58,5 mio. USD, og til finansiering af købet indgik selskabet en låneaftale med en fransk bank på limited recourse-vilkår. Medmindre der forelå ond tro, kunne långiver kun søge fyldestgørelse i flyet med tilknyttede kontrakter. Selskabet indgik en 2-årig leasingaftale med et flyselskab, som svarede til det beløb, som selskabet skulle betale ifølge låneaftalen. Leasingtageren (flyselskabet) forpligtede sig til at vedligeholde flyet og betale forsikringen, ligesom leasingtageren påtog sig risikoen for flyet og forpligtede sig til at friholde leasinggiveren for ethvert tab og ansvar mv. KGH indgik også en låneaftale og salgsagentureaftale med et andet flyselskab for en 3-årig periode, så flyselskabet skulle anvise en køber til flyet til en pris, som mindst svarede til restgælden på lånet. Højesteret fandt, at de tosidede aftaler der blev indgået mellem selskabet og de to flyselskaber, ved fælles definitioner, direkte henvisninger og spejlinger af rettigheder og forpligtelser var et sammenhængende aftalekompleks, hvor den enkelte aftale forudsatte eksistensen af de øvrige. Leasinggiveren var efter aftalekomplekset afskåret fra enhver retlig eller faktisk råden over flyet. I leasingforholdets løbetid var selskabets mulighed for drifts- eller likviditetsoverskud udelukket, da selskabets risiko for drifts- eller likviditetsunderskud var hypotetisk som følge af leasingtagerforpligtelser, forsikringsdækning og bankaftalens bestemmelser om begrænset regres. Realiteten i aftalekomplekset var, at kommanditisterne købte sig til et midlertidigt, formelt ejerskab for at få mulighed for afskrivningsret, og A fandtes under disse omstændigheder i skattemæssig henseende ikke at have været medejer af flyet. A fik derfor ikke fradrag for renter.
 TfS 2000, 148 HRD
 A foretog i 1991 investering ved tegning af andele i et interessentskab efter et prospekt udbudt af den Københavnske Bank.
 Højesteret bemærkede, at det forhold, at en låneaftale indeholder bestemmelser om begrænset hæftelse (non-recourse vilkår) ikke i sig selv er til hinder for, at der kan opnås ret til fradrag for renter på lånet. Afgørende må være en helhedsvurdering af det arrangement, hvori vilkåret indgår. A indgik i et aftalekompleks, hvis indhold var fastlagt på forhånd. Lånebeløbet blev placeret i gældsbreve, der blev uigenkaldeligt håndpantsat til den långivende bank, og A var under hele forløbet afskåret fra at sælge, pantsætte, belåne eller på anden måde disponere over gældsbrevene og renterne heraf. Lånet var uopsigeligt i hele låneperioden og banken var uigenkaldeligt bemyndiget - og forpligtet - til på forfaldsdagen at modtage skylden ifølge gældsbrevene mod samtidig indfrielse af lånet, der var uden personlig hæftelse for A. Arrangementet var derfor uden risiko for A, der ikke havde nogen reel forpligtelse til at tilbagebetale og forrente sin andel af lånet. A's eneste interesse i arrangementet var, at A mod en indbetaling på ca. 97.000 kr. påregnede et skattemæssigt fradrag for beregnede nettorenter og provision og skattefrihed for kursgevinsten på gældsbrevene. A kunne derfor ikke foretage fradrag for renter.
 TfS 1994, 718 HRD
 A optog den 30. december 1986 et sparekasselån, og A indsatte provenuet med fradrag af forudbetalte renter for 6 måneder på en samtidig oprettet konto i sparekassen. Indeståendet blev håndpantsat til sparekassen, idet A indtil 1. marts 1987 kunne købe børsnoterede obligationer, der så også skulle håndpantsættes til sparekassen. A købte obligationer den 20. januar 1987 og den 13. februar 1987 og solgte dem i august 1987. A fratrak de forudbetalte renter på 110.000 kr. i 1986. Skattemyndighederne ville ikke godkende fradraget, fordi man fandt, at arrangementet havde været uden økonomisk realitet og alene var indledt i slutningen af 1986 af skattemæssige hensyn. Højesteret fandt, at den aftalte dispositionsret kun omfattede en ret til at anvende indeståendet på aftalekontoen til køb af børsnoterede obligationer, som i så fald skulle træde i stedet for det hævede beløb. Lånet og renterne savnede derfor skattemæssig realitet, indtil indeståendet på kontoen i 1987 faktisk blev anvendt til køb af obligationer. De forudbetalte renter på 110.000 kr. kunne herefter ikke fradrages ved indkomstopgørelsen for 1986.
 TfS 1992, 328 HRD
 A optog inden sin afrejse til Grønland lån i et dansk pengeinstitut, der havde håndpant i låneprovenuet, som indgik på en særlig indskudskonto. A var efter beskatningsaftalen skattepligtig i Grønland på grund af ophold der, men samtidig fuldt skattepligtig til Danmark efter interne danske regler, fordi han havde bevaret bopælen her. Højesteret lagde til grund, at det ved låneoptagelsen var aftalt, at låneprovenuet skulle forblive anbragt på indlånskonti i de pågældende pengeinstitutter, så A ikke kunne råde over provenuet. Retten fandt derfor, at udgifterne ved låneoptagelsen ikke skattemæssigt kunne anses som renter af gæld og derfor ikke kunne fradrages. I det omfang provenuet efter senere aftale var anvendt til køb af værdipapirer, kunne renten dog efter sædvanlig praksis fradrages.
 TfS 1992, 78 HRD
 K købte ved slutseddel af 23. november 1982 en andel af en ejerlejlighed i Spanien. Købesummen forfaldt 1. februar 1988 og blev forrentet med 2 pct. månedligt, der skulle betales forud. K var berettiget til når som helst at betale købesummen mod udstedelse af registreret skøde på anparten. Højesteret tiltrådte, at de indgåede aftaler efter en samlet bedømmelse ikke i skattemæssig henseende kunne anses for køb af andele af en lejlighed med dertil hørende pligt til at betale og - indtil betalingen skete - at forrente beløbet på 100.000 kr. Retten lagde bl.a. vægt på, at beløbet uden sikkerhedsstillelse først forfaldt mere end 5 år efter oprettelsen af slutsedlen, at K når som helst kunne frigøre sig for alle økonomiske forpligtelser, og at han - som det faktisk skete - kunne udnytte en banksikret tilbagekøbsgaranti til at opnå, at beløbet ikke skulle betales.
 Retten fandt, at K ikke havde påtaget sig en gældsforpligtelse, der berettigede ham til at betragte de betalte ydelser som fradragsberettigede renter.
 Rentefradrag nægtet fordi der var tale om et skattearrangement uden forretningsmæssig begrundelse, hvis forløb og afvikling var fastlagt på forhånd af deltagerne, og hvor bemyndigelser sikrede, at optagelse og overdragelse af lån, sikkerhedsstillelse og indfrielse mv. foregik i et i realiteten lukket system, som deltagerne var fælles om at opretholde.Landsretten fandt herefter, at der ikke forelå nogen reel risiko for sagsøgerne til at komme til at betale de overtagne lån eller de vedhængende renter eller for at lide tab ved investeringerne. Landsretten lagde derfor til grund, at arrangementet kun var etableret for at gennemføre en skatteudnyttelse og fandt herefter, at rentebetalingen savnede realitet i skattemæssig henseende.
 De aftaler, der blev indgået mellem U1, U3 Shipping og U2 Shipping om bygning og befragtning af skibet, og de senere aftaler mellem K/S G1 Shipping, U2 Shipping, U3 Shipping, U3 Ferries Ltd. og F1-Bank, U1 samt U4 Shipping om overtagelse af skibsbygningskontrakten og lånoptagelse samt tidsbefragtning og administration af skibet, er indgået i et sammenhængende kompleks, hvor den enkelte aftale forudsætter eksistensen af de øvrige.
 Landsretten fandt efter en samlet vurdering, at realiteten i det konkrete aftalekompleks var, at sagsøgerne købte sig til et midlertidigt formelt medejerskab af skibet Skib1 for at opnå mulighed for afskrivningsret. Under disse omstændigheder kan sagsøgerne ikke anses for i skattemæssig henseende at have været medejere af aktivet. Der er heller ikke grundlag for at anerkende rentefradrag for lånene, idet det efter en samlet bedømmelse som ovenfor må lægges til grund, at der ikke har påhvilet sagsøgerne nogen retlig gældsforpligtelse. Dette gælder så meget desto mere for så vidt angår H1 Invest A/S, idet denne sagsøger kun ejede anparterne i en ganske kort periode.
 A havde i 1992 deltaget i et valutaoptionsarrangement udbudt af H1 A/S vedrørende investering i syntetiske valutaoptioner. Præmien var lånefinansieret gennem H2 Finans A/S.
 Landsretten udtalte bl.a. følgende:
 Efter de af skattemyndighederne udarbejdede redegørelser lægges det til grund, at de valutaoptionsarrangementer, som A deltog i, var konstrueret så der ikke reelt var stillet et lånebeløb til rådighed for sagsøgeren, ligesom der ikke påhvilede ham en personlig hæftelse for gælden. Der var ingen risiko forbundet med deltagelsen og ingen reel mulighed for gevinst, og sagsøgerens formål var at opnå et skattemæssigt fradrag for beregnede renter. Efter det oplyste kan det ikke lægges til grund, at det fornødne betydelige kapitalgrundlag var til stede i de selskaber, der var involveret i arrangementerne.
 På denne baggrund er det bevist, at arrangementerne ikke dækkede over en økonomisk realitet, men var en regnskabsmæssig konstruktion, etableret af skattemæssige hensyn og uden reelt økonomisk og forretningsmæssigt indhold. A's renteudgifter, der stammer fra A's deltagelse i disse arrangementer, er derfor ikke fradragsberettigede jf. SL § 6, stk. 1, litra e.
 SKM2001.553.ØLR
 Forlig hvorefter der ikke er rentefradrag i forbindelse med investering i et skattearrangement vedrørende sale- and leaseback af containere.
 Se kommentaren til sagen i SKM2001.554.DEP
 Selskab A fik ikke fradrag for renter i forbindelse med et skatteleasingarrangement med et leasingselskab i den samme koncern, som A selv indgik i (sale and lease back). Landsretten fandt, at realiteten i aftalekomplekset for A's vedkommende var at købe sig til et midlertidigt, formelt ejerskab af aktiver for at opnå afskrivningsret. A kunne ikke i skattemæssig henseende anses for at have været ejer af aktiverne. Landsretten fandt desuden, at der ikke påhvilede A en retlig gældsforpligtelse.
 TfS 1999, 465 ØLR
 A købte i 1992 for 15 mio. kr. obligationer udstedt af et selskab i USA og finansieret ved låneoptagelse i et selskab på Aruba. En canadisk bank skulle indfri obligationerne ved udløb. Landsretten udtalte, at arrangementet var opbygget således, at A ikke fik stillet noget lånebeløb til rådighed og ikke blev påført nogen hæftelse for gæld. Det blev lagt til grund, at der ikke havde foregået en pengestrøm mellem de involverede parter. Landsretten fandt, at arrangementet var uden reelt indhold og uden realøkonomiske realiteter. A fik ikke fradrag for renter.
 TfS 1993, 77 VLD
 A havde ved udgangen af 1986 optaget to lån i pengeinstitutter og forudbetalte samtidigt 6 måneders rente. Låneprovenuet blev indsat på aftalekonti i de pågældende pengeinstitutter. Ved låneperiodens udløb i 1987 blev aftalekontiene ophævet, og indeståendet, der havde henstået urørt, med tilskrevne renter anvendt til indfrielse af lånene. A havde erkendt, at arrangementerne var begrundet i skattemæssige hensyn i forbindelse med skattereformens ikræfttræden pr. 1. januar 1987. Retten fandt, at arrangementerne ikke var udtryk for økonomiske realiteter. De i 1986 forudbetalte beløb kunne derfor ikke behandles som renter af gæld, og de i 1987 tilskrevne beløb kunne ikke behandles som skattepligtige renteindtægter.
 TfS 1998, 9 LSR
 A, der havde erhvervet en feriebolig på timesharebasis i Andorra, ansås for at have påtaget sig en reel økonomisk risiko, og A var derfor berettiget til at fradrage renter på banklån og sælgerpantebrev vedrørende ferieboligen.
 SKM2001.554.DEP
 Det er en kommentar til et forlig om sale- and lease back af containere. Der var flere lignende sager.
 For landsretten blev sagerne forligt - navnlig i lyset af TfS 2000, 374 HRD og TfS 2000, 1011, så skatteyderne anerkendte, at de ikke har været ejere i skattemæssig henseende af containerne og derfor ikke har ret til fradrag for selvangivne underskud i de indbragte indkomstår.
 Desuden har skatteyderne anerkendt, at de ikke har været berettiget til selvangivne rentefradrag i forbindelse med deltagelsen i arrangementerne.
 Kommentar til SKM2001.553.ØLR