type: legislation

text:
 |
 52013PC0520
 Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY kterým se stanoví jednotná pravidla a jednotný postup pro řešení problémů úvěrových institucí a některých investičních podniků v rámci jednotného mechanismu pro řešení problémů a jednotného fondu pro řešení problémů bank a mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 /* COM/2013/0520 final - 2013/0253 (COD) */
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1. SOUVISLOSTI NÁVRHU
 Jak je uvedeno ve sdělení Komise
 Evropskému parlamentu a Radě s názvem Plán ustavení bankovní unie[1], ve sdělení Komise
 s názvem Návrh prohloubené a skutečné hospodářské a měnové
 unie: zahájení evropské diskuse[2]
 a ve zprávě čtyř předsedů Směrem ke skutečné
 hospodářské a měnové unii[3]
 z roku 2012, je integrovaný finanční rámec nebo „bankovní unie“ zásadní
 součástí opatření politiky, aby se Evropa mohla vrátit zpět na
 cestu směrem k hospodářskému oživení a růstu.
 Rychlý pokrok směrem k bankovní unii je
 nezbytný pro zajištění finanční stability a růstu v
 eurozóně a na celém vnitřním trhu. Tato unie představuje zásadní
 způsob, jak překonat stávající finanční fragmentaci a nejistotu,
 jak usnadnit podmínky financování pro zranitelné země a banky a
 přerušit propojení mezi nimi a jak znovu nastartovat
 přeshraniční činnosti bank na vnitřním trhu ku
 prospěchu členských států eurozóny i mimo ni. Na základě
 regulačního rámce společného pro všech 28 členů
 vnitřního trhu (jednotný soubor pravidel) proto Evropská komise zaujala
 inkluzivní postoj a navrhla plán pro bankovní unii s různými nástroji a
 kroky, která by mohla být otevřena pro všechny členské státy, ale v
 každém případě pro 18 stávajících členů eurozóny.
 V březnu 2013 se Evropská rada zavázala k
 dokončení bankovní unie pomocí následujících kroků. Zaprvé by
 přednostně měly být uzavřeny zbývající legislativní postupy
 ke zřízení jednotného mechanismu dohledu, jehož prostřednictvím by
 ECB byly svěřeny pravomoci v oblasti dohledu nad bankami eurozóny[4]. Zadruhé by v létě
 mělo být dosaženo dohody o tom, jak by Evropský mechanismus stability mohl
 (v návaznosti na zřízení jednotného mechanismu dohledu a přezkum
 bankovních rozvah včetně definice „znehodnocených aktiv“) rekapitalizovat
 banky přímo. Podobně by v létě 2013 mělo být dosaženo
 dohody o návrhu směrnice Evropského parlamentu a Rady ze dne [ ], kterou
 se stanoví rámec pro ozdravné postupy a řešení problémů
 úvěrových institucí a investičních podniků (dále jen
 „směrnice Evropského parlamentu a Rady [ ]“[5]),
 který předložila Komise. Kromě toho by měl být
 přednostně prozkoumán návrh jednotného mechanismu pro řešení
 problémů, který předložila Komise, spolu s vhodnými a
 účinnými mechanismy jištění (backstop), aby mohl být přijat
 během stávajícího volebního období Evropského parlamentu.
 Bankovní unie bude po svém ustavení zahrnovat
 všechny členské státy eurozóny a ty členské státy mimo eurozónu,
 které se k ní budou chtít připojit. Tentýž celounijní soubor pravidel s
 obezřetnostními požadavky[6]
 a pravidly pro řešení problémů bank se bude používat v bankovní
 unii a ve všech ostatních členských státech. Integrita vnitřního trhu
 tedy zůstane zachována. Lepší finanční stabilita, která bude
 zajištěna díky bankovní unii, také zlepší důvěru a vyhlídky na
 růst na celém vnitřním trhu. Centrální a jednotné uplatňování
 obezřetnostních pravidel a pravidel pro řešení problémů
 v členských státech účastnících se bankovní unie bude ku
 prospěchu všech členských států. Tím, že se zamezí finanční
 roztříštěnosti, která nyní brání hospodářským činnostem,
 bude zajištěna spravedlivá hospodářská soutěž a odstraní se
 překážky volnému vykonávání základních svobod, a sice nejen
 v zúčastněných členských státech, ale i na celém
 vnitřním trhu.
 1.1. Jednotný mechanismus pro
 řešení problémů a mechanismy financování jako zásadní prvky bankovní
 unie
 Rychlá dohoda o jednotném mechanismu dohledu,
 které bylo dosaženo v dubnu 2012, pouze sedm měsíců po návrhu Komise
 ze září 2012, poskytla základ pro bankovní unii jako nedílnou součást
 hospodářské a měnové unie.
 Posílený dohled v tomto mechanismu obnoví
 důvěru ve zdraví bank. ECB převezme konečnou
 odpovědnost za dohled nad všemi bankami v eurozóně v roce
 2014. V praxi to znamená, že ECB bude přímo dohlížet na největší
 banky a banky nejaktivnější v mezinárodním měřítku a bude
 mít možnost „povolat“ k přímému dohledu ostatní, zatímco vnitrostátní
 orgány budou pověřeny každodenním dohledem nad menšími bankami.
 Na základě tohoto mechanismu musí EU za
 účelem zajištění udržitelnosti bankovních trhů v
 zúčastněných členských státech zavést jednotný mechanismus pro
 řešení problémů, který by se zabýval bankami v úpadku. Nelze zcela
 vyloučit riziko, že některé banky budou mít problémy
 s likviditou nebo platební schopností. Proto je nutné stanovit rámec,
 který umožní orgánům provést důkladnou restrukturalizaci bank, ale
 zároveň zabránit významnému riziku pro hospodářskou stabilitu a
 nákladům souvisejícím s chaotickou likvidací podle vnitrostátních
 právních předpisů týkajících se úpadku, a díky němuž již nebude
 potřeba financovat tyto postupy z veřejných zdrojů.
 Jakmile bude směrnice o ozdravných
 postupech a řešení problémů přijata Evropským parlamentem a
 Radou, určí pravidla pro to, jakým způsobem se budou
 restrukturalizovat banky EU, které mají vážné finanční obtíže, jakým
 způsobem budou zachovány zásadní funkce pro reálnou ekonomiku a jak budou
 rozdělovány ztráty a náklady mezi akcionáře, věřitele a
 nepojištěné vkladatele bank. Odepsání závazků, což je zásadní nástroj
 směrnice o řešení problémů, by podle posloupnosti
 rozděloval ztráty a odepisoval pohledávky akcionářů,
 podřízených věřitelů a prioritních věřitelů.
 Vkladatelé částek menších než 100 000 EUR v žádném případě
 ztráty neutrpí, protože jejich pohledávky jsou chráněny vnitrostátními
 systémy pojištění vkladů.
 Směrnice se za účelem řešení
 problémů bank opírá o síť vnitrostátních orgánů a vnitrostátních
 fondů pro řešení problémů. Přestože se jedná o významný
 krok směrem k minimalizaci různorodých vnitrostátních
 přístupů a k ochraně integrity vnitřního trhu, není
 dostatečný pro ty členské státy, které sdílejí dohled nad
 úvěrovými institucemi v rámci jednotného mechanismu dohledu. Jak uznala
 Evropská rada, v bankovní unii se musí dohled nad bankami a řešení
 problémů provádět na téže úrovni orgánu. V opačném
 případě by mohlo vzniknout napětí mezi orgánem vykonávajícím
 dohled (ECB) a vnitrostátními orgány příslušnými k řešení, pokud
 jde o způsob, jak zacházet s bankami v úpadku, zatímco by mohla
 pokračovat očekávání trhu v oblasti (ne)schopnosti
 členských států řešit úpadky bank na vnitrostátní úrovni,
 čímž by se posílila zpětná vazba mezi státy a bankami a
 roztříštěnost a narušení hospodářské soutěže na celém
 vnitřním trhu.
 Ve srovnání se sítí vnitrostátních orgánů
 příslušných k řešení bude jednotný mechanismus pro řešení
 problémů s centrálním rozhodovacím subjektem a jednotným fondem pro
 řešení problémů bank poskytovat zásadní výhody členským
 státům, daňovým poplatníkům a bankám a zajistí finanční a
 hospodářskou stabilitu v celé EU:
 ·
 pevné rozhodování na centrální úrovni zajistí, aby
 rozhodnutí o řešení problémů ve všech zúčastněných
 členských státech byla přijímána účinným způsobem a rychle,
 aby se zabránilo nekoordinovaným činnostem, minimalizovaly se negativní
 dopady na finanční stabilitu a omezila se potřeba finanční
 podpory,
 ·
 centralizovaný soubor odborných znalostí a
 zkušeností s řešením problémů bank bude schopen řešit problémy
 bank v úpadku systematičtějším a účinnějším způsobem
 než jednotlivé vnitrostátní orgány s omezenějšími zdroji a zkušenostmi,
 ·
 Jednotný fond pro řešení problémů bank
 bude schopen čerpat významné zdroje z příspěvků bank, a
 tedy chránit daňové poplatníky účinněji než vnitrostátní fondy a
 zároveň zajišťovat rovné podmínky pro banky ve všech
 zúčastněných členských státech. Jednotný fond zabrání
 problémům s koordinací, které vznikají při používání vnitrostátních
 fondů, a bude mít zásadní význam při odstraňování závislosti
 bank na úvěruschopnosti států.
 Jednotný mechanismus pro řešení
 problémů musí být vytvořen uvnitř právního a institucionálního
 rámce EU. V závěrech Evropské rady ze dne 14. prosince 2012 se uvádí,
 že „proces dotvoření HMU bude vycházet z institucionálního a právního
 rámce EU“. Použití mezivládních nástrojů ad hoc mimo rámec EU bylo
 sice nezbytné pro řešení výjimečné situace na trhu a nedostatků
 v oblasti správy během původního budování HMU, ale nyní hrozí,
 že by mohlo poškodit demokratickou kvalitu rozhodování v EU a soudržnost
 právního systému EU. Vytvoření jednotného mechanismu pro řešení
 problémů uvnitř právního a institucionálního rámce EU, stejně
 jako tomu bylo předtím u jednotného mechanismu dohledu, je tedy nezbytný
 krok k dokončení HMU v souladu se závěry Evropské rady a v širší
 perspektivě i k ochraně demokratického a institucionálního řádu
 EU.
 1.2. Přechod k bankovní
 unii
 Jednotný mechanismus dohledu má vstoupit v
 platnost v polovině roku 2014. Jednotný mechanismus pro řešení
 problémů by měl začít fungovat v lednu 2015, kdy má vstoupit v
 platnost směrnice [ ], která stanoví soubor pravidel pro řešení
 problémů bank na celém vnitřním trhu[7].
 Jednotný mechanismus pro řešení problémů by poté používal pravidla
 stanovená tímto nařízením, která jsou v souladu s pravidly směrnice [
 ] pro členské státy účastnící se bankovní unie, zatímco vnitrostátní
 orgány by používaly pravidla směrnice [ ] pro státy, které v bankovní unii
 nejsou.
 V každém případě se použijí pravidla
 pro státní podporu ohledně sdílení zátěže, pokud činnosti v
 oblasti řešení problémů zahrnují vládní podporu. Aby akcionáři a
 podřízení věřitelé mohli uplatňovat sdílení zátěže,
 mohl by jednotný mechanismus pro řešení problémů používat ode dne
 vstupu tohoto nařízení v platnost pravidla umožňující odepsání akcií
 a podřízeného dluhu v míře nezbytné pro použití pravidel pro státní podporu.
 Kromě toho se členské státy mohou
 rozhodnout provést nová pravidla stanovená ve směrnici [ ] do svého
 vnitrostátního práva, a to ještě před uplynutím lhůty pro
 provedení uvedené směrnice do vnitrostátního práva. V každém
 případě by pravomoci Komise v oblasti státní podpory
 zůstaly zachovány pro všechny případy řešení problémů,
 které zahrnují podporu kvalifikovanou jako státní podpora. Ve skutečnosti
 platí, že stejně jako používání jednotného fondu pro řešení
 problémů bank ze strany jednotného mechanismu pro řešení
 problémů nepředstavuje státní podporu podle specifických kritérií
 stanovených Smlouvou, by uvedená kritéria analogicky zůstala použitelná,
 aby se zajistilo, že při použití fondu pro řešení problémů se na
 jeho zásah uplatní tatáž pravidla, jako by tomu bylo v případě, kdyby
 vnitrostátní orgány příslušné k řešení musely použít vnitrostátní
 mechanismy financování.
 Na evropské úrovni je tento proces sbližování
 posílen na jedné straně prostřednictvím revize pokynů pro státní
 podporu na pomoc bankám a na druhé straně dohodou ohledně toho, jakým
 způsobem by mohl Evropský mechanismus stability rekapitalizovat banky v
 úpadku. Revidované pokyny pro státní podporu ukládají přísnější
 požadavky na sdílení zátěže mezi akcionáři a podřízenými věřiteli
 v jakémkoli členském státě, který poskytuje svým bankám veřejnou
 podporu. Tím by se ukončila přetrvávající roztříštěnost
 vnitřního trhu v závislosti na síle státu a přítomnosti
 znehodnocených aktiv. Pokyny ESM by zatím upřesnily, za jakých podmínek (podle
 pravidel pro státní podporu) by mohly členské státy, které veřejnou
 podporu bankám nejsou schopny poskytovat, získat úvěry, nebo jakým
 způsobem by v případě nutnosti mohly být banky rekapitalizovány
 přímo prostřednictvím ESM.
 2. ODŮVODNĚNÍ JEDNOTNÉHO
 MECHANISMU PRO ŘEŠENÍ PROBLÉMŮ
 Komise přihlédla k analýze
 v posouzení dopadů, které bylo provedeno pro účely přijetí
 směrnice [ ] a v němž se posuzovaly provozní a právní aspekty
 významné pro zřízení jednotného mechanismu pro řešení problémů.
 Byla provedena dodatečná analýza
 navrhovaných charakteristik tohoto mechanismu na základě aktualizovaných
 informací obsažených v posouzení dopadů. Pokud jde o jeho schopnost
 produkovat účinná rozhodnutí, má klíčový význam čas, a to ze
 dvou důležitých důvodů: ex ante, aby se zlepšila
 důvěryhodnost nově zřízeného mechanismu pro řešení
 problémů jako nástroje reakce, který by přispěl k omezení
 zdrojů nejistoty na trzích, a po spuštění postupu řešení
 problémů, aby tento mechanismus zachovával hodnotu aktiv, která může
 být narušena zbytečnými zpožděními během tohoto postupu.
 Síť vnitrostátních orgánů by vyžadovala další procesní lhůty pro
 každou úvahu týkající se institucí s přeshraniční
 působností. Naopak navrhované rozdělení oblastí odpovědnosti
 mezi centrální úrovní rozhodování a místními provádějícími orgány by uspořilo
 čas. Na vnitrostátní úrovni bude shromáždění veškerých odborných
 poznatků k řízení provádění vyžadovat kratší dobu než na
 centrální úrovni, protože použitelné právo je vnitrostátní. Na centrální úrovni
 bude prostor pro větší kritické množství, aby bylo možné rychleji
 přilákat a rozvíjet nejvíce specializovaný lidský kapitál.
 Pokud jde o schopnost jednotného mechanismu
 pro řešení problémů produkovat účinná rozhodnutí,
 přispěje rozhodování na centrální úrovni k minimalizaci nákladů
 na řešení problémů jednak proto, že může docílit významných
 výhod, pokud jde o úspory z rozsahu v celé síti, a také proto, že napomůže
 vymahatelnosti a optimalitě rozhodnutí o řešení problémů. Ze
 strukturálního hlediska nemůže systém, který nepřekoná
 pověření vnitrostátních orgánů k minimalizaci nákladů
 pro jejich vlastní členský stát, plně zohledňovat
 přeshraniční vnější faktory. Již od počátku krize
 členské státy plánují zavést mechanismus sdílení zátěže za účelem
 minimalizace globálního zhoršení životních podmínek[8]. Jednotný mechanismus pro
 řešení problémů je pro zaručení vymahatelnosti převodů
 zátěže, což je nezbytná podmínka fungování jakékoli dohody o sdílení
 zátěže, vhodnější než síť. Zaručí také externí
 vymahatelnost politiky optimálního řešení problémů, což umožní dohodu
 na pravidle sdílení zátěže ex ante, které rozděluje náklady na
 řešení problémů podle spravedlivých a vyvážených kritérií.
 3. PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU
 3.1. Právní základ
 Právním základem tohoto návrhu je článek
 114 SFEU, který umožňuje přijímat opatření ke sbližování
 vnitrostátních ustanovení, jejichž účelem je vytvoření a fungování
 vnitřního trhu.
 Cílem tohoto návrhu je zachovat integritu
 vnitřního trhu a zlepšit jeho fungování. Díky jednotnému uplatňování
 jediného souboru pravidel pro řešení problémů spolu s přístupem
 ústředního orgánu k jednotnému evropskému fondu pro řešení
 problémů se obnoví řádné fungování bankovních trhů Unie,
 odstraní se překážky vykonávání základních svobod a zabrání se závažnému
 narušení hospodářské soutěže alespoň v těch členských
 státech, které sdílí dohled nad úvěrovými institucemi na evropské úrovni.
 Směrnice [ ] sice s sebou nese vysokou
 úroveň harmonizace, ale přesto stále umožňuje flexibilitu pro
 členské státy, což znamená, že by mohla přetrvávat určitá
 roztříštěnost na vnitřním trhu. Jednotný mechanismus pro
 řešení problémů místo toho stanoví integrovanou strukturu
 rozhodování, která sladí řešení problémů prostřednictvím tohoto
 mechanismu s dohledem podle jednotného mechanismu dohledu, aby se odstranila
 konkurenční nevýhoda, kterou mají banky v členských státech
 zapojených do jednotného mechanismu dohledu ve srovnání s bankami v
 členských státech, které do něj zapojené nejsou, kvůli
 nedostatečně centralizovanému systému pro nakládání s bankami v úpadku.
 Aby se zajistilo, že všechny zúčastněné členské státy budou mít
 plnou důvěru ve kvalitu a nestrannost postupu řešení
 problémů bank, zejména pokud jde o místní hospodářské dopady, budou
 rozhodnutí o řešení problémů připravována a monitorována
 centrálně jednotným výborem pro řešení problémů, aby se zajistil
 soudržný a jednotný přístup, a postup řešení problémů zahájí
 Komise. Komise také rozhodne o rámci pro nástroje k řešení problémů,
 které mají být použity u dotčeného subjektu, a o použití fondu na podporu
 činností v oblasti řešení problémů.
 Kromě toho stanoví navrhované
 nařízení na podporu postupu řešení problémů a zvýšení jeho
 účinnosti jednotný fond pro řešení problémů bank. Navrhované
 nařízení je přímo vymahatelné ve všech členských státech, ale
 použije se na všechny subjekty, na které dohlíží jednotný mechanismus dohledu.
 Jednotný soubor pravidel stanovený nařízením Evropského parlamentu a Rady
 (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních
 požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky[9], směrnicí Evropského parlamentu
 a Rady 2013/36/EU ze dne 26. června 2013 o přístupu
 k činnosti úvěrových institucí a o obezřetnostním
 dohledu nad úvěrovými institucemi a investičními podniky[10] a směrnicí [ ] se použije
 na zúčastněné členské státy stejně jako na celém
 vnitřním trhu.
 Vhodným právním základem je proto článek
 114 SFEU.
 3.2. Subsidiarita
 Podle zásady subsidiarity stanovené
 v čl. 5 odst. 3 SEU jedná Unie v oblastech, které nespadají do
 její výlučné pravomoci, pouze tehdy a do té míry, pokud cílů
 zamýšlené činnosti nemůže být dosaženo uspokojivě členskými
 státy na úrovni centrální, regionální či místní, ale spíše jich,
 z důvodu jejího rozsahu či účinků, může být lépe
 dosaženo na úrovni Unie.
 Pouze činnost na evropské úrovni
 může zaručit, že problémy bank v úpadku budou řešeny
 s minimálními vedlejšími účinky a konzistentním způsobem podle
 jednotného souboru pravidel. Jednotný mechanismus pro řešení problémů
 přinese významné úspory z rozsahu a zabrání negativním vnějším
 faktorům, které by mohly nastat v důsledku čistě
 vnitrostátních rozhodnutí a čistě vnitrostátního financování.
 Významné rozdíly mezi jednotlivými rozhodnutími o řešení problémů na
 úrovni jednotlivých států a důsledky místních zvláštností a omezených
 možností financování mohou narušovat stabilitu a integritu vnitřního trhu.
 Zatímco zavedení jednotného mechanismu dohledu
 zajišťuje rovné podmínky v oblasti dohledu nad bankami a zmenšuje riziko
 nemístné tolerance, jednotný mechanismus pro řešení problémů
 zaručuje, že v případě selhání banky může být provedena
 restrukturalizace za co nejnižší náklady, věřitelům se dostane
 spravedlivého a rovného zacházení a finanční prostředky mohou být
 rychle přesunuty tam, kde jejich použití bude v rámci celého
 vnitřního trhu nejproduktivnější.
 Proto je vhodné, aby Unie navrhla nezbytné
 legislativní opatření za účelem zavedení takových mechanismů pro
 řešení problémů pro banky podléhající jednotnému mechanismu dohledu.
 Nařízení je vhodným právním nástrojem pro to, aby se zabránilo rozdílnému
 provádění v členských státech a aby se zaručil jednotný
 institucionální mechanismus a rovné podmínky pro všechny banky v
 zúčastněných členských státech.
 3.3. Proporcionalita
 Podle zásady proporcionality by obsah ani
 forma činnosti Unie neměly překročit rámec toho, co je
 nezbytné pro dosažení cílů Smluv.
 V bankovní unii se musí dohled nad
 bankami a řešení problémů provádět na téže úrovni orgánu.
 V opačném případě by mohlo vzniknout napětí mezi
 evropským orgánem dohledu a vnitrostátními orgány příslušnými k řešení,
 pokud jde o způsob, jak zacházet s bankami v úpadku a jak pokrýt
 související náklady. Toto napětí by mohlo ohrozit účinnost dohledu i
 řešení problémů a narušit hospodářskou soutěž mezi
 členskými státy.
 Nedávná krize zdůraznila potřebu
 rychlé a rozhodné akce kryté mechanismy financování na evropské úrovni, aby se
 zamezilo tomu, že řešení problémů bank na vnitrostátní úrovni bude
 mít nepřiměřený dopad na reálnou ekonomiku, a aby se odstranila
 nejistota a zabránilo se panickým výběrům z bank a rozšíření
 problémů na vnitřním trhu. Jednotný mechanismus pro řešení
 problémů by zajistil, že tatáž pravidla se použijí týmž způsobem na
 jakoukoli banku v úpadku v zúčastněném členském státě.
 Přiměřené záložní financování by zmírnilo problémy v jednotlivých
 bankách, aby nezpůsobovaly ztrátu důvěry v celý bankovní
 systém dotčeného členského státu nebo jiných států, o kterých se
 trhy domnívají, že jsou vystaveny podobnému riziku.
 Větší míra právní jistoty,
 řádně sladěné pobídky v kontextu bankovní unie a
 hospodářský prospěch plynoucí z centrálních a jednotných
 opatření za účelem řešení problémů znamenají, že návrh je
 v souladu se zásadou proporcionality a nepřekračuje rámec
 toho, co je nezbytné pro dosažení sledovaných cílů.
 Toto nařízení respektuje základní práva a
 zásady uznané v Listině základních práv Evropské unie, zejména právo na
 ochranu osobních údajů, svobodu podnikání, právo na účinnou právní
 ochranu a spravedlivý proces, a musí být prováděno v souladu s těmito
 právy a zásadami.
 4. PODROBNÉ VYSVĚTLENÍ NÁVRHU
 4.1. Jednotný mechanismus pro
 řešení problémů
 4.1.1. Zásady, struktura a oblast
 působnosti
 Jednotný mechanismus pro řešení
 problémů musí obsahovat rozhodovací struktury, které budou z právního
 hlediska vyhovující a zároveň účinné v dobách krize. Rozhodovací
 postup musí zajišťovat vznik rozhodnutí na evropské úrovni, ale se
 zapojením členských států, a musí uznávat význam řešení
 problémů bank pro vnitrostátní ekonomiky.
 Jednotný mechanismus pro řešení
 problémů bude používat jednotný soubor pravidel pro řešení
 problémů bank stanovený ve směrnici o ozdravných postupech a
 řešení problémů bank, pokud jde o banky v úpadku z členských
 států zapojených do tohoto mechanismu. Jednotný mechanismus pro
 řešení problémů se bude skládat z jednotných pravidel a postupů,
 které bude muset používat jednotný výbor pro řešení problémů (dále
 jen „výbor“) spolu s Komisí a orgány příslušnými k řešení
 v zúčastněných členských státech.
 Evropská komise se účastní uvedeného
 mechanismu pouze do té míry, jak to bude zapotřebí k provádění
 specifických úkolů stanovených v tomto nařízení a pokud jde
 o kontroly v oblasti státní podpory podle Smlouvy nebo pro účely
 analogického použití kritérií stanovených pro použití článku 107 SFEU.
 Jednotný mechanismus pro řešení
 problémů však nesleduje diferencovaný přístup jednotného mechanismu dohledu
 pro různé typy bank, a to z důvodu charakteristik postupů
 řešení problémů. Na rozdíl od stávajícího úkolu spočívajícího v
 každodenním dohledu bude v určitém momentě pouze určitému
 počtu bank hrozit úpadek a budou ve fázi postupu řešení
 problémů. Kromě toho je komplexní oblast působnosti jednotného
 mechanismu pro řešení problémů plně v souladu
 s logikou, kdy ECB může převzít přímý dohled nad jakoukoli
 bankou v případě problémů, mimo jiné za účelem jejich
 možného řešení. Navíc krize ukázala, že rámec pro řešení
 problémů na evropské úrovni potřebují nejen velké mezinárodní banky.
 Existence různých orgánů příslušných k řešení pro
 různé velikosti bank by rovněž implikovala různé mechanismy
 financování a jištění, což by znovu mohlo vést ke vzniku propojení mezi
 státy a bankami a k narušení hospodářské soutěže.
 4.1.2. Zásady pro činnosti
 jednotného mechanismu pro řešení problémů
 Aby se zajistil objektivní a spravedlivý
 postup pro řešení problémů, je zakázána veškerá diskriminace ze
 strany Komise, výboru a vnitrostátních orgánů příslušných
 k řešení vůči bankám, jejich vkladatelům,
 věřitelům nebo akcionářům na základě státní
 příslušnosti nebo místa podnikání. Řešení problémů přeshraničních
 skupin se řídí podle řady zásad, aby se zajistila rovnost zacházení
 mezi různými subjekty skupiny, aby se umožnilo řádné zvážení
 zájmů členských států, kterých se řešení problémů
 týká, aby se zamezilo tomu, že náklady vzniklé věřitelům
 přesáhnou výši, které by dosáhly náklady v běžném úpadkovém
 řízení. Pokud se řešení problémů týká jen určitých
 částí jedné skupiny, cílem návrhu je zajistit, aby postup řešení
 problémů neměl negativní dopad na ty subjekty skupiny, kterých se
 řešení problémů netýká. V zásadě ponese náklady na řešení
 problémů nástroj odepsání závazků a bankovní sektor. Proto tento
 návrh zaručuje, že Komise, výbor a vnitrostátní orgány příslušné
 k řešení rozhodují o mechanismech financování řešení
 problémů takovým způsobem, aby se minimalizovalo použití
 mimořádné veřejné podpory.
 4.1.3. Interakce s kontrolou
 Komise v oblasti státní podpory
 V jednotném mechanismu pro řešení
 problémů by kontrola Komise v oblasti státní podpory zůstala
 zachována za všech okolností. To znamená, že jakmile ECB oznámí Komisi a
 výboru, že banka nebo skupina je v úpadku nebo je u ní úpadek pravděpodobný,
 měl by postup řešení problémů v rámci jednotného mechanismu pro
 řešení problémů případně probíhat souběžně
 s řízením ve věci státní podpory tak, že by dotčený
 členský stát nebo dotčené členské státy měly být vyzvány
 k oznámení plánovaných opatření Komisi v souladu
 s článkem 108 SFEU. To vyžaduje zavedení neustálé spolupráce a
 výměny informací mezi výborem a Komisí za účelem dokončení
 řízení ve věci státní podpory. Kromě toho by rozhodnutí Komise
 podle pravidel o státní podpoře bylo předpokladem pro přijetí
 rozhodnutí Komise o zahájení řešení problémů určité banky. Pokud
 při použití fondu není přítomna žádná státní podpora, měla by se
 analogicky použít kritéria stanovená pro použití článku 107 SFEU jako předpoklad
 pro přijetí rozhodnutí o zahájení řešení problémů určité
 banky, aby se zachovala integrita vnitřního trhu pro zúčastněné
 a nezúčastněné členské státy.
 4.1.4. Úkoly a struktura rozhodování
 Jednotný mechanismus pro řešení
 problémů zahrnuje všechny klíčové úkoly, které jsou nezbytné pro vyřešení
 problémů bank v úpadku. Mezi tyto úkoly patří mimo jiné povolení
 použít zjednodušené povinnosti, pokud jde o požadavek na vypracování plánů
 řešení problémů, vypracovávat plány řešení problémů,
 provádět jejich přezkumy, hodnotit obnovení platební schopnosti bank,
 rozhodnout o zahájení řešení problémů určité banky, vykonávat
 pravomoci v oblasti řešení problémů, pokud jde o řešenou
 instituci, a provádění režimů řešení problémů. Kromě
 toho zahrnuje tento mechanismus rozhodnutí o použití financování pro řešení
 problémů.
 Složení jednotného mechanismu pro řešení
 problémů zaručuje, že jeho rozhodovací struktury budou z právního
 hlediska vyhovující a účinné, mimo jiné i v dobách krize. Jsou navrženy
 tak, aby zajišťovaly, že rozhodnutí budou přijímána na evropské
 úrovni a budou se na nich vzhledem k významu řešení problémů
 bank pro vnitrostátní ekonomiky podílet i členské státy.
 Rozhodovací struktury jednotného mechanismu
 pro řešení problémů zahrnují jednotný výbor pro řešení
 problémů, vnitrostátní orgány příslušné k řešení ze
 zúčastněných členských států a Evropskou komisi. Úkoly
 v rámci tohoto mechanismu jsou sdíleny mezi jednotným výborem pro
 řešení problémů a vnitrostátními orgány příslušnými k
 řešení.
 Aby se zajistila účinnost a
 odpovědnost jednotného mechanismu pro řešení problémů, má
 v souladu s právními požadavky Evropská komise jako orgán EU pravomoc
 zahájit řešení problémů banky, a sice na základě doporučení
 výboru pro řešení problémů nebo ze své vlastní iniciativy. Pokud
 Komise zahájí postup řešení problémů, rozhodne i o rámci pro nástroje
 k řešení problémů, které budou v každém jednotlivém případě
 použity, a o použití fondu. Jednotný výbor pro řešení problémů by
 přijímal všechna ostatní rozhodnutí podle nařízení o tomto mechanismu
 a zasílal je vnitrostátním orgánům příslušným k řešení za
 účelem jejich provedení na vnitrostátní úrovni v souladu s nařízením
 o jednotném mechanismu pro řešení problémů a se směrnicí [ ].
 Výbor by monitoroval provádění svých rozhodnutí ze strany vnitrostátních
 orgánů příslušných k řešení na vnitrostátní úrovni a kdyby
 vnitrostátní orgán příslušný k řešení nesplnil požadavky jeho
 rozhodnutí, mohl by zaslat rozhodnutí přímo bankám.
 4.1.5. Postup rozhodování
 Podle souboru pravidel stanoveného ve
 směrnici [ ] by postup řešení problémů u určité banky byl
 zahájen tehdy, když je v úpadku nebo je u ní úpadek pravděpodobný, když
 žádný mechanismus soukromého sektoru nemůže úpadku zabránit a když je
 řešení problémů ve veřejném zájmu, protože tato banka je
 systémová a její úpadek by poškodil finanční stabilitu. Cílem řešení
 problémů je zajistit pokračování zásadních funkcí banky, chránit
 finanční stabilitu, minimalizovat závislost na penězích daňových
 poplatníků a chránit vkladatele.
 Postup řešení problémů je
 spuštěn po postupu, který zajišťuje, že bude přijato
 oprávněné a nestranné rozhodnutí, pokud jde o jakoukoli banku
 v úpadku:
 –
 ECB jako orgán dohledu nad bankami oznámí, že bance
 hrozí úpadek, Komisi, výboru pro řešení problémů a příslušným
 vnitrostátním orgánům a ministerstvům,
 –
 výbor pro řešení problémů posoudí, zda se
 jedná o systémovou hrozbu a zda neexistuje žádné řešení v soukromém
 sektoru,
 –
 pokud je tomu tak, výbor pro řešení
 problémů doporučí Komisi, aby zahájila postup řešení
 problémů,
 –
 Komise rozhodne o zahájení řešení
 problémů a vymezí výboru pro řešení problémů rámec pro použití
 nástrojů k řešení problémů a fondu na podporu opatření
 k řešení problémů. Výbor pro řešení problémů přijme
 prostřednictvím rozhodnutí určeného vnitrostátním orgánům
 příslušným k řešení režim řešení problémů, v němž
 budou stanoveny nástroje k řešení problémů, příslušné kroky
 a finanční opatření, a dá vnitrostátním orgánům příslušným
 k řešení pokyny k provedení opatření k řešení
 problémů,
 –
 vnitrostátní orgány příslušné
 k řešení provedou opatření k řešení problémů, o
 kterých rozhodl výbor, podle vnitrostátních právních předpisů. Pokud
 vnitrostátní orgány příslušné k řešení nesplní požadavky
 rozhodnutí výboru, výbor má pravomoc nahradit vnitrostátní orgány
 příslušné k řešení a zaslat určitá rozhodnutí týkající
 se provedení opatření k řešení problémů přímo bankám.
 4.1.6. Odpovědnost a
 rozpočet
 Každá jednotlivá složka jednotného mechanismu
 pro řešení problémů bude při provádění svých úkolů
 nezávislá a budou se na ni vztahovat přísná ustanovení o
 odpovědnosti, aby se zajistilo, že bude využívat svých pravomocí správným
 a nestranným způsobem v oblasti působnosti stanovené tímto
 nařízením a směrnicí [ ]. Výbor pro řešení problémů
 tedy bude odpovědný Evropskému parlamentu a Radě za veškerá
 rozhodnutí přijatá na základě tohoto návrhu. O činnostech výboru
 pro řešení problémů budou také informovány národní parlamenty
 v zúčastněných členských státech. Výbor bude muset
 odpovídat na veškeré připomínky nebo otázky, které mu byly zaslány národními
 parlamenty zúčastněných členských států. Rozpočet
 jednotného mechanismu pro řešení problémů, který zahrnuje jednotný
 fond pro řešení problémů bank, není součástí rozpočtu Unie.
 Výdaje související s úkoly tohoto mechanismu a řízením a používáním
 fondu budou financovány z příspěvků bankovního sektoru.
 4.1.7. Vztah s
 nezúčastněnými členskými státy
 Směrnice [ ] stanoví kolegia k
 řešení problémů mezi vnitrostátními orgány příslušnými k
 řešení pro účely řešení problémů bankovních skupin,
 čímž je zajištěno vhodné a vyvážené zapojení orgánů příslušných
 k řešení ve všech členských státech, kde banka působí. Evropský
 orgán pro bankovnictví hraje roli zprostředkovatele pro případy, kdy
 domovské a hostitelské vnitrostátní orgány příslušné k řešení mají
 rozdílný názor na přípravu plánů řešení problémů a na
 samotné řešení problémů. V souvislosti s jednotným mechanismem pro
 řešení problémů nahrazuje pro subjekty a skupiny usazené pouze v
 členských státech účastnících se jednotného mechanismu dohledu
 jednotný mechanismus pro řešení problémů kolegia k řešení
 problémů, která jsou stanovena ve směrnici [ ], kterou se stanoví
 rámec pro ozdravné postupy a řešení problémů úvěrových institucí
 a investičních podniků. Místo toho jsou do výboru pro řešení
 problémů zapojeni zástupci vnitrostátních orgánů příslušných k řešení.
 Na banky usazené v nezúčastněných
 členských státech podle definice v nařízení o jednotném mechanismu
 dohledu se nadále v plném rozsahu použije směrnice [ ]. Podobně i
 interakce mezi jednotným mechanismem pro řešení problémů a
 vnitrostátními orgány příslušnými k řešení v nezúčastněných
 členských státech se bude plně řídit směrnicí [ ].
 Ustanovení o interakci mezi různými fondy k řešení problémů
 (vzájemné využívání a dobrovolné vzájemné půjčování a poskytování
 úvěrů) se rovněž v plné míře použijí na interakci mezi
 jednotným fondem pro řešení problémů a vnitrostátními fondy
 k řešení problémů v nezúčastněných členských
 státech. Tento návrh rovněž objasňuje, že úloha Evropského orgánu pro
 bankovnictví stanovená směrnicí [ ] a nařízením o Evropském orgánu pro
 bankovnictví, včetně jeho zprostředkovatelských pravomocí, se v
 plném rozsahu použije i na výbor pro řešení problémů.
 Kromě toho tento návrh přihlíží
 k situaci bank, které jsou usazeny v členských státech, jež se
 jednotného mechanismu pro řešení problémů neúčastní, třemi
 způsoby.
 Zaprvé, návrh stanoví zásadu nediskriminace ze
 strany jakékoli složky tohoto mechanismu vůči úvěrovým
 institucím, držitelům vkladů, investorům nebo jiným
 věřitelům na základě jejich státní příslušnosti nebo
 místa podnikání.
 Zadruhé, návrh počítá s tím, že
 pokud skupina zahrnuje úvěrové instituce usazené
 v zúčastněném členském státě a
 v nezúčastněném členském státě, výbor nahrazuje
 vnitrostátní orgány příslušné k řešení ze zúčastněných
 členských států v kolegiích k řešení problémů
 stanovených podle směrnice [ ].
 Zatřetí,
 nezúčastněné členské státy mají vždy možnost zapojit se do
 jednotného mechanismu dohledu, a tím také zajistí, že banky usazené na jejich
 území budou podléhat jednotnému mechanismu pro řešení problémů.
 4.1.8. Souvislost se směrnicí
 Evropského parlamentu a Rady [ ] ze dne [ ], kterou se stanoví rámec pro
 ozdravné postupy a řešení problémů úvěrových institucí a
 investičních podniků
 V jednotném mechanismu pro řešení
 problémů se soubor pravidel stanovený směrnicí [ ], kterou se stanoví
 rámec pro ozdravné postupy a řešení problémů úvěrových institucí
 a investičních podniků, použije na zúčastněné členské
 státy a stejně tak se použije na celém vnitřním trhu. Výjimky lze učinit
 pouze tehdy, pokud postupy nebo ustanovení stanovená v tomto nařízení
 nahrazují příslušná ustanovení směrnice [ ] (např. ustanovení o
 přeshraničních kolegiích, která jsou nahrazena rozhodováním
 v rámci jednotného mechanismu pro řešení problémů).
 Návrh jednotného mechanismu pro řešení
 problémů začleňuje určitá ustanovení, která jsou paralelní
 s ustanoveními směrnice [ ], jelikož výbor pro řešení problémů a
 Komise musí při svých činnostech vycházet z přímo použitelných
 právních předpisů Unie. Další ustanovení tohoto návrhu obsahují
 specifické křížové odkazy na návrh směrnice [ ] předložený
 Komisí. Některá z těchto ustanovení byla změněna zprávou
 odhlasovanou Hospodářským a měnovým výborem (ECON) Evropského
 parlamentu v květnu a obecným přístupem Rady ze dne 26.
 června. Nařízení o jednotném mechanismu pro řešení problémů
 musí být konečně zcela v souladu s dohodou o směrnici [ ], ke
 které dospěl Evropský parlament a Rada. Tento návrh odkazuje
 na obecný přístup Rady jakožto nejnovější dostupný dokument.
 Jelikož jednání mezi Evropským parlamentem a Radou stále probíhají a
 směrnice ještě nemá konečnou podobu, cílem Komise je nahradit
 uvedená zásadní ustanovení konečným výsledkem jednání o směrnici [ ]
 mezi zákonodárnými orgány.
 Pro určité aspekty, na něž se již
 vztahuje směrnice [ ], je nezbytné další sladění s jednotným fondem
 pro řešení problémů bank, aby mohl jednotný mechanismus pro
 řešení problémů řádně fungovat. Zaprvé, hierarchie
 pohledávek by měla být plně harmonizována pro účely řešení
 problémů na základě zásady přednostního postavení
 vkladatelů. Článek 15 navrhuje harmonizaci hierarchie pohledávek
 při řešení problémů na základě zásady přednostního
 postavení vkladatelů. Komise se domnívá, že taková harmonizace je nezbytná
 pro všechny subjekty, na něž se směrnice [ ] vztahuje, aby se
 zajistily rovné podmínky na celém vnitřním trhu. Zadruhé, v jednotném
 mechanismu pro řešení problémů musí být jakákoli flexibilita při
 používání odepsání závazků přesně vymezena a musí podléhat
 stejným podmínkám pro všechny banky. Článek 24 návrhu proto obsahuje
 dodatečné přesné vymezení na základě obecného přístupu Rady
 ze dne 26. června 2013 a vylučuje v této souvislosti použití
 jakýchkoli výjimek stanovených ve směrnici [ ] (zejména těch, které
 se týkají výpočtu prahové hodnoty pro odepsání závazků).
 4.2. Výbor pro řešení problémů
 4.2.1. Řízení
 Aby se zajistil účinný a odpovědný
 postup rozhodování o řešení problémů, stanoví pravidla pro strukturu
 a fungování výboru pro řešení problémů vhodné zapojení všech
 přímo dotčených členských států. Výbor se skládá
 z výkonného ředitele, zástupce výkonného ředitele, zástupců
 jmenovaných Komisí a ECB a členů jmenovaných každým
 zúčastněným členským státem, kteří zastupují vnitrostátní
 orgány příslušné k řešení. Výbor, kterému předsedá výkonný
 ředitel, se bude scházet a pracovat na dvou typech zasedání: výkonném a
 plenárním. Na zasedání výboru mohou být pozváni i pozorovatelé.
 Na svém plenárním zasedání by výbor
 přijímal veškerá rozhodnutí obecného charakteru. Na svém výkonném zasedání
 výbor přijímá rozhodnutí týkající se jednotlivých subjektů nebo
 bankovních skupin. Tato rozhodnutí se týkají záležitostí, jako je plánování
 řešení problémů, pravomoci rané intervence, režimy řešení
 problémů včetně použití fondu pro financování postupu
 řešení problémů a pokyny pro vnitrostátní řešení problémů o
 způsobech, jak rozhodnutí o řešení problémů provádět.
 Na svém výkonném zasedání se výbor skládá
 z výkonného ředitele, zástupce výkonného ředitele a
 zástupců jmenovaných Komisí a ECB.
 V závislosti na bankách nebo skupinách,
 jejichž problémy se mají řešit, přizve výbor v každém
 případě, kdy se schází na svém výkonném zasedání, kromě
 výkonného ředitele, zástupce výkonného ředitele a zástupců
 jmenovaných Komisí a ECB i členy jmenované relevantními vnitrostátními
 orgány příslušnými k řešení. Proto v případě
 řešení problémů přeshraničních bankovních skupin se
 zasedání a rozhodovacího postupu účastní jak členové jmenovaní
 členským státem, v němž se nachází orgán příslušný
 k řešení na úrovni skupiny, tak členové jmenovaní členskými
 státy, kde jsou usazeny dceřiné společnosti nebo subjekty, na
 něž se vztahuje dohled na konsolidovaném základě. Pravidla hlasování,
 která se použijí pro výbor, zohledňují potřebu zvážit zájmy všech
 členských států dotčených rozhodnutím o řešení problémů.
 Žádný z účastníků rokování nemá právo veta.
 Avšak vzhledem ke svrchované pravomoci
 členských států rozhodovat o použití vnitrostátních
 rozpočtů tento návrh výslovně stanoví, že jednotný mechanismus
 pro řešení problémů nemůže požadovat od členských států,
 aby poskytly mimořádnou veřejnou podporu pro jakýkoli řešený
 subjekt. Kromě toho, aby se plně zohlednily jakékoli fiskální
 důsledky na členské státy, mohou členové jmenovaní relevantními
 vnitrostátními orgány příslušnými k řešení na výkonném zasedání
 výboru požádat o jedno další projednávání k diskuzi o těchto potenciálních
 důsledcích.
 4.2.2. Pravomoci
 Výbor pro řešení problémů
 centralizuje informace, které má k dispozici ECB a vnitrostátní orgány
 příslušné k řešení a které se týkají finančního zdraví bank
 v jejich pravomoci. Ve srovnání se sítí vnitrostátních orgánů, které
 fungují v rámci vnitrostátních pověření, to umožňuje lépe
 vyhodnotit okolnosti, které by mohly vést k potřebě zahájit u
 banky postup řešení problémů, a zabránit přeshraničním
 vedlejším účinkům. Návrh se zakládá na rámci směrnice o
 ozdravných postupech a řešení problémů bank a propůjčuje
 výboru pro řešení problémů pravomoc rychle zasáhnout v
 případech, kdy se finanční situace banky nebo skupiny zhoršuje.
 Výbor pro řešení problémů má
 pravomoc určit, kdy by se mělo Komisi doporučit, aby zahájila
 řešení problémů určité banky nebo skupiny. Jakmile Komise
 rozhodne, že podmínky jsou splněny, a zahájí řešení problémů
 banky, výbor rozhodne v rámci stanoveném Komisí o podrobnostech
 nástrojů k řešení problémů, které mají být použity, a o způsobu,
 jak přidělovat zdroje z fondu. Tyto pravomoci umožní výboru zvolit a
 používat nástroje, pravidla a postupy řešení problémů jednotným
 způsobem. Zejména v případě, kdy jde o banku
 s přeshraničním fungováním, to povede k odstranění
 stávajících rozdílů v pravidlech a přístupech jednotlivých
 členských států, spolu se všemi negativními důsledky, které mají
 na fungování bankovních trhů Unie.
 Tato přímá odpovědnost výboru pro
 řešení problémů zajistí rovné zacházení s bankami ve všech
 zúčastněných členských státech a předvídatelnost a
 důvěru, pokud jde o provádění jednotného souboru pravidel pro
 řešení problémů bank. Tím se zvýší právní jistota a bude lépe
 zachována hodnota finančních aktiv, protože se zabrání zbytečným
 narušením toku finančních prostředků. Rovněž tím bude
 zajištěno, že aktiva instituce v úpadku budou použita
 nejproduktivnějším způsobem, aby se minimalizovaly ztráty pro
 věřitele ve všech zúčastněných členských státech, a
 nikoli podle zájmů jednotlivých členských států.
 Výbor pro řešení problémů
 zaručí, že vnitrostátní orgány příslušné k řešení budou
 rozhodnutí o řešení problémů provádět poctivě a podle
 vnitrostátních právních předpisů. Pro tyto účely má výbor
 pravomoc dohlížet nad prováděním ze strany vnitrostátních orgánů
 příslušných k řešení a posuzovat je díky možnosti
 v případě nutnosti získat informace přímo od bank, nebo
 může provádět šetření či inspekce na místě. Pokud
 vnitrostátní orgán příslušný k řešení neprovede rozhodnutí o řešení
 problémů podle dohodnutého režimu řešení problémů, má výbor
 pravomoc zaslat přímo dotčené bance určitá rozhodnutí, v nichž
 požaduje nezbytné opatření k provedení rozhodnutí o řešení
 problémů.
 4.2.3. Evropská a mezinárodní
 spolupráce
 Pro účely plnění svých úkolů
 bude výbor pro řešení problémů spolupracovat s ECB a ostatními
 orgány, které mají pravomoc dohlížet nad úvěrovými institucemi
 v rámci jednotného mechanismu dohledu, a rovněž s dalšími
 orgány, které tvoří součást Evropského systému finančního
 dohledu. Výbor pro řešení problémů bude rovněž úzce spolupracovat
 s vnitrostátními orgány příslušnými k řešení, jelikož tyto
 orgány hrají zásadní roli při přípravě a provádění
 opatření k řešení problémů.
 Jelikož mnoho úvěrových institucí funguje
 nejen v Unii, ale i v jiných zemích, bude mít výbor pro řešení
 problémů výlučnou pravomoc uzavírat jménem vnitrostátních orgánů
 zúčastněných členských států nezávazné smlouvy o spolupráci
 s orgány třetích zemí.
 4.3. Jednotný fond pro řešení
 problémů bank
 4.3.1. Zásady, zřízení a úkoly
 Zásada, která je základem činnosti výboru,
 zní, že veškeré ztráty, náklady nebo jiné výdaje vzniklé v souvislosti s
 použitím nástrojů k řešení problémů budou nejprve nést
 akcionáři a věřitelé řešené instituce a nakonec, v
 případě nutnosti, finanční odvětví. Avšak i
 v případě, kdy by náklady na restrukturalizaci určité
 instituce měly být rozděleny mezi její vnitřní zdroje, musí
 existovat mechanismus umožňující instituci (buď v její původní
 podobě, prostřednictvím překlenovací banky, nebo jako subjektu
 pro správu aktiv – špatné bance) pokračovat v provozu. Proto je nutné
 zřídit fond pro řešení problémů bank, aby se zaručila
 účinnost činností v oblasti řešení problémů, například
 poskytování krátkodobého financování řešené instituci nebo záruky pro potenciální
 kupce takové instituce.
 Primární cíl jednotného fondu pro řešení
 problémů je spíše zajistit finanční stabilitu, a nikoli absorbovat
 ztráty nebo poskytovat kapitál řešeným institucím. Tento fond by se
 neměl považovat za záchranný fond. Mohou však nastat výjimečné okolnosti,
 kdy poté, co byly dostatečně vyčerpány vnitřní zdroje
 (nejméně 8 % závazků a kapitálu řešené instituce), nebylo možné
 primárního cíle dosáhnout bez umožnění toho, aby fond uvedené ztráty
 absorboval nebo aby poskytl kapitál. Pouze za těchto okolností by fond
 mohl fungovat jako jištění k soukromým zdrojům.
 Vytvoření jednotného fondu pro
 řešení problémů je primárně odůvodněno
 skutečností, že na integrovaných finančních trzích jakákoli
 finanční podpora na řešení problémů banky zvyšuje finanční
 stabilitu a zdraví ostatních bank nejen v dotčeném členském
 státě, ale i v ostatních členských státech. Jelikož banky ve všech
 zúčastněných členských státech jsou nepřímými příjemci
 takové podpory, příspěvky na financování této podpory by neměly
 být omezeny na banky z jediného členského státu.
 Pokud jde o účinnost, tak schopnost
 tohoto fondu čerpat zdroje ze všech bank eurozóny zajišťuje mnohem
 účinnější rezervu proti bankovním krizím, kdy se ztráty
 soustředí asymetricky v některých členských státech, a
 z tohoto hlediska slouží jako pojistný mechanismus pro celou eurozónu.
 Nedávná krize ukázala, že ztráty v členských státech vznikaly
 různým způsobem.
 Jelikož ztráty z jakýchkoli budoucích
 otřesů v bankovním odvětví budou pravděpodobně
 soustředěny v určitém momentě v určitých
 členských státech, bude společný evropský soukromý mechanismus
 jištění na rozdíl od vnitrostátních pojistek přijímaných
 jednotlivě při absorbování takových otřesů
 účinnější, a sice prostřednictvím příspěvků ex
 ante a (ve výjimečných případech) příspěvků ex
 post od celého bankovního odvětví eurozóny. Proto tento fond poskytne
 díky čerpání ze zdrojů na evropské úrovni více „palebné síly“ a zvýší
 odolnost bankovního systému. Také rozdělením mimořádných
 příspěvků ex post rovnoměrně mezi banky ve
 všech zúčastněných členských státech se sníží výše těchto
 příspěvků pro každou banku a omezí se jejich procyklické
 účinky.
 Kromě toho mechanismus, v němž
 absorpce ztrát přesahuje vnitrostátní hranice, může účinně
 prolomit začarovaný kruh vzájemné závislosti mezi bankovní krizí
 v určitém členském státě a fiskální situací státu. Tak by
 zátěž spočívající v současnosti na některých
 členských státech byla bývala mírnější, kdyby jednotný fond pro
 řešení problémů bank existoval již na začátku finanční
 krize.
 Kromě toho, jelikož jednotný fond pro
 řešení problémů bank může čerpat zdroje z bankovního
 odvětví ve všech zúčastněných členských státech, bude jeho
 příspěvková základna větší, a proto bude mít i větší
 základnu dobré pověsti, která výboru v případě nutnosti umožní
 půjčovat si na trhu více a za nižší náklady. Díky lepší schopnosti
 získávat finanční prostředky z vnějších zdrojů na trhu
 se omezí potřeba fondu spoléhat se na veřejné finance v
 případech výjimečných ztrát, čímž by se ještě více napomohlo
 přerušit propojení mezi státy a bankami a chránit daňové poplatníky
 před náklady na řešení problémů.
 Kromě toho řádné sladění
 pobídek mezi všemi institucemi bankovní unie rovněž vyžaduje jednotný
 fond. Kdyby zejména v případě přeshraničních bankovních
 skupin prostředky ke krytí nákladů na řešení problémů,
 které přesáhnou náklady absorbované akcionáři a věřiteli,
 musely poskytnout vnitrostátní fondy, zhoršila by se účinnost nejen
 jednotného mechanismu pro řešení problémů, ale i jednotného
 mechanismu dohledu.
 Zřízení jednotného mechanismu pro
 řešení problémů vyžaduje, aby měl výbor pro řešení
 problémů rychlý a účinný přístup k jednotnému fondu pro
 řešení problémů bank. Tento fond vytváří soukromou vnější
 vrstvu, která může poskytnout střednědobé a dlouhodobé
 financování, aby se zamezilo použití veřejných financí při
 řešení problémů bank nebo aby se jejich použití minimalizovalo.
 Mimoto se tím zvyšuje účinnost postupu řešení problémů tím, že
 se zamezí obtížím s koordinací, jež vznikají při použití
 vnitrostátních fondů, zejména v případě
 přeshraničních skupin.
 4.3.2. Financování fondu
 Aby se zajistilo dostatečné financování,
 zamezilo se procykličnosti průběžně financovaných
 systémů a minimalizovala se potřeba požadovat externí finanční
 podporu, potřebuje fond rychle dostupné zdroje. Za tímto účelem by
 cílová velikost fondu měla být nejméně 1 % pojištěných
 vkladů v bankovním systému zúčastněných členských
 států, aby byla dostačující pro zajištění řádného
 řešení problémů během budoucích krizí, za předpokladu, že
 věřitelům jsou odepsány závazky nejméně do výše 8 % celkových
 závazků a kapitálu řešené instituce.
 Na základě údajů o bankách z roku
 2011 a odhadované výše pojištěných vkladů uložených v bankách v
 eurozóně by 1% cílová úroveň jednotného fondu pro řešení
 problémů odpovídala asi 55 miliardám EUR. Cílová velikost fondu v
 absolutních částkách (v EUR) zůstane dynamická a automaticky bude
 narůstat, pokud bude růst bankovní odvětví.
 Počítá se s přechodným obdobím
 v délce 10 let, než fond dosáhne své plné cílové úrovně. Toto období
 by mohlo být prodlouženo na 14 let, kdyby výdaje fondu překročily
 polovinu jeho cílové velikosti. Pokud během počáteční fáze
 vytváření nedojde k žádným výdajům, bankovní odvětví by
 ročně přispívalo asi jednu desetinu cílové částky, neboli
 (v absolutním vyjádření) asi 5,5 miliardy EUR.
 Po počáteční fázi vytváření
 fondu budou banky podléhat dodatečným příspěvkům, pokud
 vzroste jejich příspěvková základna nebo pokud dojde k výdajům z
 fondu. Pokud se dostupné finanční prostředky fondu sníží až na
 méně než polovinu jeho cílové velikosti, banky budou muset ročně
 přispívat minimálně jednu pětinu celkových závazků
 (kromě kapitálu pro regulatorní účely a pojištěných vkladů)
 všech bank v členských státech účastnících se jednotného mechanismu
 pro řešení problémů.
 Příspěvky se vypočítají
 v souladu se směrnicí o ozdravných postupech a řešení
 problémů bank na základě závazků bank s vyloučením kapitálu
 a pojištěných vkladů a budou upraveny podle jejich rizikového
 profilu. To znamená, že banky, které jsou financovány téměř
 výhradně z vkladů, budou mít v praxi velmi nízké příspěvky.
 Tyto banky budou samozřejmě přispívat do vnitrostátních
 systémů pojištění vkladů.
 Počítá se se zárukami, aby se zamezilo
 tomu, že by ukládání příspěvků vytvářelo problémy
 v oblasti finanční stability ve zdravých institucích, tj. dočasná
 výjimka z povinnosti platit příspěvky ex post.
 Pokud příspěvky ex ante
 nebudou dostatečné a příspěvky ex post nebudou ihned
 dostupné, bude možná zapotřebí dodatečného záložního financování,
 zejména během přechodné fáze, aby se zajistila kontinuita systémových
 funkcí banky (bank) během celého postupu restrukturalizace. Fond bude moci
 sjednávat výpůjčky nebo jiné formy podpory u finančních
 institucí nebo jiných třetích stran, pokud to bude nutné k financování
 řešení problémů (mimo jiné i z veřejných zdrojů). Tato
 podpora bude splacena v zásadě samotnou řešenou institucí. Kdyby to
 však nebylo možné, počítá nařízení s tím, že ztráty budou
 rozděleny mezi všechny banky, na něž se vztahuje mechanismus
 příspěvků ex post. Tím se zajistí, že jakékoli použití
 veřejných zdrojů bude ve střednědobém horizontu neutrální.
 Aby se zamezilo vytváření nevýhod pro
 členské státy, které zřídily fond pro řešení problémů již
 v době vstupu tohoto návrhu v platnost, ponechává toto
 nařízení dotčeným členským státům možnost rozhodnout, jakým
 způsobem budou existující vnitrostátní fondy pro řešení problémů
 použity pro účely splnění povinností jejich bank, které ukládá toto
 nařízení.
 4.3.3. Role systémů
 pojištění vkladů v souvislosti s řešením problémů
 Pokud se řeší problémy banky, bude
 vnitrostátní systém pojištění vkladů, k němuž banka
 patří, přispívat až do výše pojištěných vkladů na výši
 ztrát, kterou by byl býval musel nést, kdyby banka byla likvidována v
 běžném úpadkovém řízení. To je úloha, kterou již v plném rozsahu
 stanoví směrnice [ ].
 Kromě toho nemá jednotný mechanismus pro
 řešení problémů vliv na institucionální systémy ochrany a jiné
 mechanismy finanční podpory uvnitř skupiny, které si stanovily
 určité skupiny úvěrových institucí. Jednotný mechanismus pro
 řešení problémů zasáhne pouze tehdy, pokud taková řešení
 soukromého sektoru nebudou při řešení úpadku banky úspěšná.
 4.3.4. Role fondu při
 řešení problémů skupin zahrnujících instituce mimo jednotný
 mechanismus pro řešení problémů
 Pro účely řešení problémů
 skupin zahrnujících instituce podléhající jednotnému mechanismu pro řešení
 problémů bude příspěvek fondu odpovídat částem skupiny,
 které podléhají jednotnému mechanismu pro řešení problémů, zatímco
 příspěvek vnitrostátních mechanismů financování mimo tento
 mechanismus bude pokrývat zbytek.
 Aby se posílilo financování řešení
 problémů na celém vnitřním trhu, umožňuje tento návrh, aby si
 fond půjčoval od ostatních mechanismů financování
 k řešení problémů nebo jim poskytoval úvěry, a to na
 základě dobrovolnosti. Tím se umožní, aby fond nesl významné výdaje, které
 nejsou pokryty z příspěvků ex ante a ex post.
 Také se tím podpoří mechanismy financování k řešení problémů v
 členských státech mimo jednotný mechanismus pro řešení problémů.
 4.3.5. Nahrazení vnitrostátních
 mechanismů financování k řešení problémů
 Jelikož fond
 nahrazuje vnitrostátní mechanismy financování k řešení problémů
 členských států, které se jej účastní, mohou členské státy,
 které již zřídily vnitrostátní mechanismy financování k řešení
 problémů již v době vstupu tohoto nařízení v platnost,
 rozhodnout o použití těchto mechanismů podle svých vnitrostátních
 právních předpisů. Členské státy by se také mohly rozhodnout, že
 příspěvky do fondu budou jménem jejich bank platit uvedené
 vnitrostátní mechanismy financování k řešení problémů, dokud uvedené
 mechanismy nebudou zcela vyčerpány.
 5. ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY
 Výbor pro řešení problémů bude
 plně financován z příspěvků finančních institucí. Nastanou však určité menší dopady na rozpočet Unie ve fázi
 zřizování výboru. Podrobnosti jsou
 uvedeny v přiloženém finančním výkazu.
 2013/0253 (COD)
 Návrh
 NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A
 RADY
 kterým se stanoví jednotná pravidla a
 jednotný postup pro řešení problémů úvěrových institucí a
 některých investičních podniků v rámci jednotného mechanismu pro
 řešení problémů a jednotného fondu pro řešení problémů bank
 a mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010
 EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ
 UNIE,
 s ohledem na
 Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 114 této
 smlouvy,
 s ohledem na návrh
 Evropské komise,
 po postoupení návrhu
 legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
 s ohledem na
 stanovisko Evropské centrální banky[11],
 s ohledem na
 stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru[12],
 v souladu
 s řádným legislativním postupem,
 vzhledem k těmto
 důvodům:
 (1) Více integrovaný vnitřní
 trh bankovních služeb je zásadní pro podporu hospodářského oživení v Unii.
 Nicméně současná finanční a hospodářská krize ukázala, že
 fungování vnitřního trhu v této oblasti je ohroženo a že se zvyšuje
 nebezpečí roztříštěnosti finančnictví. Mezibankovní trhy
 zaznamenaly pokles likvidity a přeshraniční aktivity mají klesající
 tendenci v důsledku strachu z šíření problémů a nedostatku
 důvěry v bankovní systémy jiných členských států a v
 schopnost těchto států banky podpořit.
 (2) Rozdílná pravidla řešení
 problémů v jednotlivých členských státech a související správní
 praxe a neexistence jednotného rozhodovacího procesu na unijní úrovni při
 řešení problémů přeshraničně působících bank
 přispívají k této nedostatečné důvěře a tržní
 nestabilitě, jelikož neposkytují jistotu a předvídatelnost
 ohledně možného řešení úpadků bank. Rozhodnutí
 o řešení problémů přijatá pouze na vnitrostátní úrovni
 mohou vést k narušení hospodářské soutěže a v konečném
 důsledku k oslabení vnitřního trhu.
 (3) Zejména odlišná praxe
 členských států v zacházení s věřiteli
 řešených bank a při záchraně bank na pokraji úpadku má dopad na
 vnímání úvěrového rizika, finančního zdraví a platební schopnosti
 jejich bank. To oslabuje důvěru veřejnosti v bankovní
 sektor a omezuje využívání svobody usazovaní a volného poskytování služeb
 v rámci vnitřního trhu, jelikož náklady na financování by byly bez
 takto rozdílné praxe členských států nižší.
 (4) Rozdíly v pravidlech
 řešení problémů v jednotlivých členských státech a v
 související správní praxi mohou vést k tomu, že banky i jejich klienti
 mají vyšší výpůjční náklady pouze na základě svého sídla, bez
 ohledu na svou skutečnou bonitu. Vedle toho mají klienti bank
 v některých členských státech vyšší výpůjční náklady
 než klienti bank v jiných členských státech, a to nezávisle na své
 vlastní bonitě.
 (5) Dokud budou pravidla
 řešení, praxe a přístupy při sdílení zátěže určovány
 vnitrostátně a finanční zdroje potřebné pro financování
 řešení získávány a vynakládány na vnitrostátní úrovni, zůstane
 vnitřní trh roztříštěný. Navíc orgány vnitrostátního dohledu
 mají pádné důvody minimalizovat případný dopad bankovní krize na
 hospodářství dotčeného státu přijímáním jednostranných
 kroků k omezení bankovních činností, například omezením
 vnitroskupinových převodů a půjček, nebo uplatněním
 přísnějších požadavků na likviditu a výši kapitálu
 dceřiných podniků potenciálně upadajících mateřských
 společností se sídlem na území daného státu. To omezuje přeshraniční
 aktivity bank, a vytváří tak překážky výkonu základních svobod a
 narušuje hospodářskou soutěž na vnitřním trhu.
 (6) Směrnice Evropského
 parlamentu a Rady [ ][13]
 provedla určitou míru harmonizace vnitrostátních pravidel řešení
 problémů bank a upravila spolupráci orgánů pro řešení
 v případě úpadku přeshraničně působících
 bank. Nicméně harmonizace provedená směrnicí [ ] není úplná a
 rozhodovací proces není centralizován. Směrnice [ ] poskytuje především
 společné nástroje a pravomoci k řešení problémů vnitrostátním
 orgánům všech členských států, ale použití těchto
 nástrojů a využití vnitrostátních mechanismů financování při
 řešení ponechává na uvážení vnitrostátních orgánů. Směrnice [ ]
 nebrání tomu, aby členský stát přijal samostatné a potenciálně
 nekonzistentní rozhodnutí týkající se řešení problémů
 přeshraničně působících skupin, která mohou ovlivnit
 celkové náklady řešení. Navíc, jelikož stanoví vnitrostátní mechanismy
 financování, nesnižuje dostatečně závislost bank na podpoře
 ze státních rozpočtů a nepředchází rozdílným
 přístupům členských států k využívání mechanismů
 financování.
 (7) Zajištění
 skutečně jednotných rozhodnutí o řešení problémů
 upadajících bank v Unii, včetně využití prostředků
 získaných na unijní úrovni, je pro dokončení vnitřního trhu finančních
 služeb zásadní. Na vnitřním trhu může úpadek bank v jednom
 členském státě ovlivnit stabilitu finančních trhů
 v celé Unii. Zajištění účinných a jednotných pravidel
 řešení a rovných podmínek jeho financování ve všech členských státech
 je v nejlepším zájmu nejen členských států, v nichž banky
 působí, ale i všech členských států obecně jako
 prostředek k zajištění rovných podmínek hospodářské
 soutěže a lepšího fungování vnitřního trhu. Bankovní systémy na
 vnitřním trhu jsou silně vzájemně propojeny, bankovní skupiny
 jsou nadnárodní a banky drží vysoký podíl zahraničních aktiv. Při
 neexistenci jednotného mechanismu pro řešení problémů by bankovní
 krize v členských státech zúčastněných v jednotném mechanismu
 dohledu měly silnější negativní systémový dopad i v
 nezúčastněných členských státech. Zavedení jednotného mechanismu
 pro řešení problémů zvýší stabilitu bank zúčastněných
 členských států a zamezí přelévání krizí do
 nezúčastněných členských států, a usnadní tak fungování
 celého vnitřního trhu.
 (8) Po zavedení jednotného
 mechanismu dohledu nařízením Rady (EU) č. .../... [14], v němž jsou banky
 zúčastněných členských států pod centrálním dohledem
 Evropské centrální banky (ECB), existuje nesoulad mezi unijním dohledem nad
 těmito bankami a vnitrostátním přístupem k těmto bankám v
 případě řešení problémů podle směrnice [ ].
 (9) Zatímco na banky v
 členských státech stojících mimo jednotný mechanismus dohledu jsou
 uplatňovány na vnitrostátní úrovni vzájemně sladěné mechanismy
 dohledu, řešení problémů a finančních pojistek, na banky v
 členských státech zúčastněných v jednotném mechanismu
 dohledu jsou uplatňovány unijní mechanismy dohledu a vnitrostátní
 mechanismy řešení problémů a finančních pojistek. Tento nesoulad
 vytváří konkurenční nevýhodu pro banky v členských státech
 zúčastněných v jednotném mechanismu dohledu oproti bankám v
 ostatních členských státech. Jelikož dohled a řešení problémů
 jsou v rámci jednotného mechanismu dohledu realizovány na dvou různých
 úrovních, zásahy v bankách v členských státech zúčastněných
 v jednotném mechanismu dohledu a řešení jejich problémů by
 nebylo tak rychlé, konzistentní a efektivní jako v případě bank v
 členských státech stojících mimo tento mechanismus. To má negativní dopady
 na náklady financování těchto bank a vytváří konkurenční nevýhodu
 s nepříznivými dopady na členské státy, v nichž takové banky
 působí, a na celkové fungování vnitřního trhu. Centralizovaný
 mechanismus řešení problémů všech bank působících
 v členských státech zúčastněných v jednotném mechanismu
 dohledu je proto pro zajištění rovných podmínek zásadní.
 (10) Sdílení odpovědnosti za
 řešení problémů mezi vnitrostátní úrovní a úrovní Unie by mělo
 být sjednoceno se sdílením odpovědnosti za dohled. Pokud v členském
 státě zůstane dohled na vnitrostátní úrovni, měl by tento stát
 zůstat zodpovědný za finanční důsledky úpadku bank.
 Jednotný mechanismus pro řešení problémů by se proto měl
 vztahovat jen na banky a finanční instituce usazené v členských
 státech zúčastněných v jednotném mechanismu dohledu a podléhající
 dohledu ECB v rámci posledně uvedeného mechanismu. Banky usazené v
 členských státech nezúčastněných v jednotném mechanismu dohledu
 by neměly být předmětem jednotného mechanismu pro řešení
 problémů. Pokud by se v nezúčastněných členských státech
 jednotný mechanismus pro řešení problémů uplatňoval,
 vytvářelo by to pro ně nesprávný stimul. Především by se orgány
 dozoru v těchto členských státech mohly stát shovívavějšími k
 bankám na území těchto států, které by již nenesly celé finanční
 riziko jejich úpadku. Za účelem zajištění souběžnosti s
 jednotným mechanismem dohledu by se měl jednotný mechanismus pro
 řešení problémů uplatnit na členské státy zúčastněné v
 jednotném mechanismu dohledu. Pokud se členské státy připojí k jednotnému
 mechanismu dohledu, měl by se na ně automaticky uplatňovat
 rovněž jednotný mechanismus pro řešení problémů. Očekává
 se, že jednotný mechanismus pro řešení problémů se postupně
 rozšíří na celý vnitřní trh.
 (11) Jednotný fond pro řešení
 problémů bank (dále jen „fond“) je základním prvkem, bez něhož by
 jednotný mechanismus pro řešení problémů nemohl plně fungovat.
 Různé systémy vnitrostátního financování by narušovaly jednotné
 uplatňování pravidel pro řešení problémů bank na vnitřním
 trhu. Fond by měl pomoci zajistit jednotnou správní praxi při financování
 řešení problémů a zabránit vytváření překážek výkonu
 základních svobod nebo narušení hospodářské soutěže v důsledku
 odlišující se vnitrostátní praxe. Fond by měl být financován přímo
 bankami a společně spravován na úrovni Unie, tak aby zdroje
 určené k řešení problémů mohly být objektivně
 rozdělovány mezi členské státy a došlo tak ke zvýšení finanční
 stability a snížení závislosti mezi vnímanou fiskální situací jednotlivých
 členských států a náklady na financování bank a podniků
 působících v těchto členských státech.
 (12) Je proto nezbytné
 přijmout opatření k vytvoření jednotného mechanismu pro
 řešení problémů pro všechny členské státy zúčastněné v
 jednotném mechanismu dohledu, a usnadnit tak řádné a stabilní fungování
 vnitřního trhu.
 (13) Centralizované
 uplatňování pravidel pro řešení problémů bank stanovených ve
 směrnici [ ] jednotným unijním orgánem příslušným k řešení
 v zúčastněných členských státech může být
 zajištěno, pouze pokud pravidla, kterými se řídí vytvoření a
 fungování jednotného mechanismu pro řešení problémů, budou přímo
 použitelná v členských státech a nebude tak docházet k odlišnému
 výkladu v jednotlivých členských státech. Z toho by měl
 těžit i vnitřní trh jako celek, jelikož to přispěje k
 zajištění spravedlivé hospodářské soutěže a zabrání vzniku
 překážek pro volný výkon základních svobod nejen
 v zúčastněných členských státech, ale i na celém
 vnitřním trhu.
 (14) Jednotný mechanismus pro
 řešení problémů, odrážející oblast působnosti nařízení Rady
 (EU) č. .../..., by se měl vztahovat na všechny úvěrové instituce
 usazené v zúčastněných členských státech. V rámci jednotného
 mechanismu pro řešení problémů by však mělo být možné přímo
 řešit problémy jakékoliv úvěrové instituce zúčastněných
 členských států, a zabránit tak asymetrii na vnitřním trhu
 při zacházení s institucemi v úpadku a věřiteli
 při řešení problémů. Mateřské podniky, investiční
 podniky a finanční instituce by měly být v rozsahu, v němž
 podléhají dohledu na konsolidovaném základě ze strany ECB, zařazeny
 do působnosti jednotného mechanismu pro řešení problémů. I když
 ECB nebude dohled nad těmito institucemi provádět samostatně,
 bude jediným orgánem dohledu, který bude globálně vnímat riziko, kterému
 je skupina, a potažmo její jednotliví členové, vystavena. Vyjmutí
 subjektů, které jsou součástí dohledu na konsolidovaném základě
 ze strany ECB, z působnosti jednotného mechanismu pro řešení
 problémů by znemožnilo plánování řešení problémů bankovních
 skupin a přijetí strategie řešení problémů na úrovni skupiny a
 činilo by jakékoliv rozhodnutí o řešení problémů méně
 účinným.
 (15) V rámci jednotného mechanismu
 pro řešení problémů by měla být rozhodnutí přijímána na
 k tomu nejvhodnější úrovni.
 (16) ECB, jakožto orgán dohledu v
 rámci jednotného mechanismu dohledu, může nejlépe posoudit, zda je instituce
 v úpadku nebo je u ní úpadek pravděpodobný a zda neexistuje
 přiměřený předpoklad k tomu, že by jejímu úpadku v
 přiměřené lhůtě zabránila alternativní opatření
 soukromého sektoru nebo orgánů dohledu. Výbor by měl na základě
 oznámení ECB předložit Komisi doporučení. Vzhledem k
 potřebě vyvážení jednotlivých dotčených zájmů by měla
 Komise rozhodnout, zda je či není třeba na instituci uplatnit režim
 řešení problémů, a měla by rovněž rozhodnout o jasném a
 podrobném rámci řešení určujícím opatření k řešení
 problémů přijímaná výborem. V tomto rámci by měl výbor
 rozhodnout o režimu řešení problémů a předat vnitrostátním
 orgánům příslušným k řešení pokyny týkající se
 nástrojů a příslušných pravomocí k řešení problémů
 uplatňovaných na vnitrostátní úrovni.
 (17) Výbor by měl být
 zmocněn přijímat rozhodnutí, týkajících se zejména plánování
 řešení, posouzení možnosti obnovit platební schopnost, odstranění
 překážek tohoto obnovení a přípravy opatření k řešení
 problémů. Vnitrostátní orgány příslušné k řešení by měly být
 výboru při plánování řešení a přípravě rozhodnutí
 o řešení problémů nápomocny. Jelikož výkon pravomocí k
 řešení problémů předpokládá uplatnění vnitrostátních
 právních předpisů, měly by být vnitrostátní orgány
 příslušné k řešení navíc odpovědné za provádění rozhodnutí
 o řešení problémů.
 (18) Řádnému fungování
 vnitřního trhu napomůže skutečnost, že se tatáž pravidla uplatní
 na všechna opatření k řešení problémů, bez ohledu na to,
 zda byla přijata vnitrostátními orgány příslušnými k řešení
 podle směrnice [ ], nebo v rámci jednotného mechanismu pro řešení
 problémů. Komise tato opatření posoudí podle článku 107 SFEU.
 Pokud použití mechanismu financování k řešení problémů nezahrnuje
 státní podporu podle čl. 107 odst. 1 SFEU, měla by Komise za
 účelem zajištění rovných podmínek na vnitřním trhu posoudit tato
 opatření per analogiam k článku 107 SFEU. Pokud není oznámení
 podle článku 108 SFEU nutné, jelikož ve výborem navrhovaném použití fondu
 není přítomna žádná státní podpora podle článku 107 SFEU, měla
 by Komise z důvodu zachování integrity jednotného trhu pro
 zúčastněné a nezúčastněné členské státy při
 posuzování navrhovaného použití fondu uplatnit per analogiam
 příslušná pravidla pro státní podpory podle článku 107 SFEU. Výbor by
 o režimu řešení problémů neměl rozhodnout dříve, než se
 Komise per analogiam k pravidlům pro státní podpory
 přesvědčí, že použití fondu dodržuje tatáž pravidla jako
 opatření na základě vnitrostátních mechanismů financování.
 (19) Aby se zajistilo rychlé a
 efektivní rozhodování o řešení problémů, měl by výbor být
 zvláštní agenturou Unie se zvláštní strukturou odpovídající jeho úkolům,
 která se odchyluje od modelu všech ostatních agentur Unie. Jeho složení by
 mělo zajistit řádné zohledňování všech relevantních zájmů
 při řešení problémů. Výbor by měl jednat na výkonných a
 plenárních zasedáních. Na svém výkonném zasedání by se měl výbor skládat
 z výkonného ředitele, zástupce výkonného ředitele a
 zástupců Komise a ECB. Vzhledem k úkolům výboru by výkonný ředitel
 a zástupce výkonného ředitele měli být jmenováni Radou na návrh
 Komise a po slyšení v Evropském parlamentu. Při rozhodování o řešení
 problémů banky nebo skupiny usazených pouze v jednom zúčastněném
 členské státě by se měl jednání výkonného zasedání a rozhodování
 výboru účastnit rovněž člen jmenovaný dotčeným
 členským státem, zastupující jeho vnitrostátní orgán příslušný k
 řešení. Při rozhodování o přeshraničně působící
 skupině by se měly jednání a rozhodování výkonného zasedání výboru
 účastnit rovněž členové jmenovaní dotčenými domovskými a
 hostitelskými členskými státy, zastupující jejich vnitrostátní orgány
 příslušné k řešení. Domovské a hostitelské orgány by nicméně
 měly mít na rozhodnutí vyrovnaný vliv, takže hostitelské orgány by
 měly mít společně pouze jeden hlas. Na zasedání výboru mohou být
 pozváni rovněž pozorovatelé, včetně zástupců ESM a
 Euroskupiny.
 (20) Ve světle úkolů
 výboru a cílů řešení problémů, které zahrnují ochranu
 veřejných financí, by měla být činnost výboru financována z
 příspěvků hrazených institucemi v zúčastněných členských
 státech.
 (21) Výbor a Komise by v
 případech, kdy je to vhodné, měly nahradit vnitrostátní orgány
 příslušné k řešení určené podle směrnice [ ], pokud jde o
 všechny aspekty rozhodování o řešení problémů. Vnitrostátní orgány příslušné
 k řešení určené podle směrnice [ ] by měly i nadále
 zajišťovat činnosti související s prováděním režimu
 řešení problémů schváleného výborem. Aby byla zajištěna
 transparentnost a demokratická kontrola, jakož i ochrana práv orgánů Unie,
 měl by být výbor odpovědný Evropskému parlamentu a Radě za
 veškerá rozhodnutí přijatá na základě tohoto návrhu. Z týchž
 důvodů transparentnosti a demokratické kontroly by vnitrostátní
 parlamenty měly mít určitá práva týkající se získávání informací o činnosti
 výboru a navazování dialogu s ním.
 (22) Když směrnice [ ] stanoví
 možnost uplatnění zjednodušených povinností nebo výjimek ze strany
 vnitrostátních orgánů příslušných k řešení ve vztahu k
 požadavkům na vypracování plánů řešení problémů, měl
 by být stanoven postup pro určení, zda může výbor použití takových
 zjednodušených povinností povolit.
 (23) Pro zajištění jednotného
 přístupu k institucím a skupinám by měl být výbor zmocněn
 vypracovat plány řešení pro tyto instituce a skupiny. Výbor by měl
 posoudit možnost obnovení platební schopnosti institucí a skupin a
 přijmout opatření směřující k odstranění
 případných překážek tohoto obnovení. Výbor by měl od
 vnitrostátních orgánů příslušných k řešení vyžadovat použití
 vhodných opatření k odstranění překážek obnovení platební
 schopnosti, které by zajistily přežití a obnovení platební schopnosti
 dotyčných institucí.
 (24) Nezbytnou složkou
 účinného řešení problémů je jeho plán. Výbor by proto měl
 mít pravomoc od institucí nebo skupin vyžadovat změnu struktury a
 organizace tak, aby byly odstraněny praktické překážky bránící
 uplatnění nástrojů k řešení problémů a bylo zajištěno
 obnovení platební schopnosti dotyčných subjektů. Vzhledem
 k potenciálně systémové povaze všech institucí je pro zachování finanční
 stability zásadní, aby příslušné orgány mohly řešit problémy jakékoli
 instituce. Aby bylo respektováno právo podnikat stanovené v článku 16
 Listiny základních práv, mělo by být diskreční právo výboru omezeno
 na to, co je nezbytné pro zjednodušení struktury a činností instituce
 pouze z hlediska zlepšení možnosti obnovení její platební schopnosti.
 Kromě toho by veškerá opatření uložená za těmito účely
 měla být v souladu s právem Unie. Opatření by neměla
 být přímo ani nepřímo diskriminační na základě státní
 příslušnosti a měla by být odůvodněna nadřazeným důvodem
 veřejného zájmu na finanční stabilitě. K určení, zda je
 opatření vedeno veřejným zájmem, by měl být výbor, jednající ve
 veřejném zájmu, schopen dosáhnout cílů řešení problémů,
 aniž by se musel potýkat s překážkami uplatňování nástrojů
 k řešení problémů nebo své schopnosti vykonávat mu
 svěřené pravomoci. Opatření by navíc neměla
 překračovat meze toho, co je k dosažení těchto cílů
 nezbytné.
 (25) Jednotný mechanismus pro
 řešení problémů by měl vycházet z rámce směrnice [ ] a
 jednotného mechanismu dohledu. Výbor by proto měl být zmocněn
 zasáhnout v rané fázi zhoršování se finanční situace nebo platební
 schopnost instituce. Informace, které Výbor obdrží od vnitrostátních
 orgánů příslušných k řešení nebo od ECB v této fázi, budou
 využity při rozhodování o opatření, které může přijmout za
 účelem přípravy řešení problémů dotyčné instituce.
 (26) Pro rychlé přijetí
 nutného opatření k řešení problémů by měl výbor ve
 spolupráci s příslušným orgánem nebo ECB bedlivě monitorovat stav
 dotyčných institucí a zavádění všech opatření rané intervence
 přijatých ve vztahu k nim ze strany těchto institucí.
 (27) K omezení narušení
 finančního trhu a hospodářství by mělo řešení problémů
 proběhnout během krátké doby. Komise by měla během celého
 postupu řešení problémů mít přístup ke všem informacím, které
 bude považovat za nezbytné pro přijetí zasvěceného rozhodnutí
 v rámci tohoto postupu. Rozhodne-li se Komise řešit problémy
 některé instituce, měl by výbor ihned schválit režim řešení
 problémů upravující podrobnosti ohledně nástrojů
 k řešení problémů a uplatňovaných pravomocí a použití
 veškerých mechanismů financování.
 (28) Likvidace instituce
 v úpadku v běžném úpadkovém řízení by mohla ohrozit
 finanční stabilitu, přerušit poskytování zásadních funkcí a ohrozit
 ochranu vkladatelů. V takovém případě existuje veřejný
 zájem na uplatnění nástrojů k řešení problémů. Cíli
 řešení problémů by tudíž mělo být zajištění kontinuity
 základních finančních služeb, udržení stability finančního systému,
 omezení morálního hazardu minimalizováním toho, aby se instituce v úpadku
 spoléhaly na veřejnou finanční podporu, a ochrana pojištěných
 vkladatelů.
 (29) Než však bude možné
 přijmout rozhodnutí zachovat instituci v platební neschopnosti jako
 trvající podnik, měla by být vždy zvážena její likvidace v běžném
 úpadkovém řízení. Instituce v platební neschopnosti by měla být
 zachována jako trvající podnik z důvodů finanční stability
 a v maximální možné míře za použití soukromých zdrojů. Toho lze dosáhnout prostřednictvím prodeje kupujícímu ze
 soukromého sektoru či fúze s ním nebo po odepsání závazků
 instituce či konverzi jejího dluhu na kapitál s cílem provést
 rekapitalizaci.
 (30) Při výkonu pravomocí k
 řešení problémů by měly Komise a výbor zajistit, aby
 akcionáři a věřitelé nesli odpovídající podíl ztrát, došlo k
 výměně obchodního vedení, náklady na řešení problémů
 instituce byly minimalizovány a všem věřitelům instituce
 v platební neschopnosti téže třídy se dostalo podobného zacházení.
 (31) Omezení práv
 akcionářů a věřitelů by měla být v souladu s
 článkem 52 Listiny základních práv. Nástroje k řešení
 problémů by proto měly být uplatněny pouze na instituce, jež
 jsou v úpadku nebo je u nich úpadek pravděpodobný, a pouze pokud je
 to nezbytné ke splnění cíle finanční stability v obecném zájmu.
 Nástroje k řešení problémů by se zejména měly použít, pokud
 instituci nelze likvidovat v běžném úpadkovém řízení, aniž by
 byl destabilizován finanční systém, pokud jsou tato opatření nezbytná
 k zajištění rychlého převodu a kontinuity systémově
 významných funkcí a pokud neexistuje přiměřená vyhlídka
 případného alternativního soukromoprávního řešení, včetně
 zvýšení kapitálu stávajícími akcionáři nebo jakoukoli třetí stranou,
 jež by postačovalo k obnovení plné životaschopnosti instituce.
 (32) Zásah do majetkových práv by
 neměl být nepřiměřený. Dotčeným akcionářům a
 věřitelům by proto neměly vzniknout větší ztráty, než
 které by jim vznikly, pokud by v době přijetí rozhodnutí o
 řešení problémů došlo k likvidaci instituce. V případě
 částečného převodu aktiv řešené instituce na soukromého
 kupujícího nebo překlenovací instituci by zbylá část řešené
 instituce měla být zlikvidována v běžném úpadkovém řízení.
 V zájmu ochrany stávajících akcionářů a věřitelů
 instituce během úpadkového řízení by tito akcionáři a
 věřitelé měli mít nárok získat úhradu svých pohledávek, která by
 neměla být nižší než částka, která by jim podle odhadů byla
 vyplacena, pokud by v běžném úpadkovém řízení byla likvidována celá
 instituce.
 (33) Za účelem ochrany práv
 akcionářů a zajištění toho, aby věřitelé nedostali méně,
 než kolik by získali v běžném úpadkovém řízení, by měly být
 stanoveny jasné povinnosti týkající se ocenění aktiv a závazků
 instituce a měl by být poskytnut dostatečný čas k tomu, aby
 mohlo být řádně odhadnuto zacházení, kterého by se jim dostalo, pokud
 by byla instituce likvidována v běžném úpadkovém řízení. Mělo by
 být možné zahájit takové oceňování již ve fázi rané intervence. Před
 přijetím jakéhokoliv opatření k řešení problémů by
 měl být proveden odhad výše aktiv a závazků instituce a zacházení, kterého
 by se akcionářům a věřitelům dostalo v běžném
 úpadkovém řízení.
 (34) Je důležité, aby byly
 při úpadku instituce uznány ztráty. Základní zásadou oceňování aktiv
 a závazků institucí v úpadku by měla být jejich tržní hodnota v
 okamžiku uplatnění nástrojů k řešení problémů, za
 předpokladu řádného fungování trhů. Jsou-li trhy zcela
 nefunkční, mělo by být ocenění provedeno s ohledem na
 řádně podloženou dlouhodobou hospodářskou hodnotu aktiv a závazků.
 V naléhavých případech by mělo být možné, aby výbor provedl
 rychlé prozatímní ocenění aktiv a závazků instituce v úpadku,
 které se použije do doby, než bude provedeno nezávislé ocenění.
 (35) Z důvodu zajištění
 objektivity a právní jistoty v postupu řešení problémů je nutné
 stanovit pořadí, v němž by měly být nezajištěné pohledávky
 věřitelů za řešenou institucí odepsány nebo konvertovány.
 Aby bylo omezeno riziko, že by věřitelé utrpěli větší
 ztráty než v případě, že by instituce byla likvidována v běžném
 úpadkovém řízení, mělo by se toto pořadí uplatnit v běžném
 úpadkovém řízení i při odepisování nebo konvertování v rámci
 řešení problémů. Rovněž by to usnadnilo ocenění dluhu.
 (36) Komise by měla stanovit
 rámec pro opatření k řešení problémů, která by měla
 být přijata na základě okolností jednotlivých případů, a měla
 by být schopna označit všechna použitelná opatření nezbytná k
 řešení problémů. V takto jasném a konkrétním rámci by měl výbor
 rozhodovat o podrobném režimu řešení problémů. Příslušné
 nástroje k řešení problémů by měly zahrnovat nástroj
 prodeje obchodních činností, nástroj překlenovací instituce, nástroj
 odepsání závazků a nástroj rozdělení aktiv, jež jsou rovněž
 stanoveny směrnicí [ ]. Tento rámec by měl rovněž umožnit
 posoudit, zda jsou splněny podmínky pro odepsání a konverzi kapitálových
 nástrojů.
 (37) Nástroj prodeje obchodních
 činností by měl umožnit prodat instituci nebo část jejích
 obchodních činností jednomu či více kupujícím bez souhlasu
 akcionářů.
 (38) Nástroj rozdělení aktiv
 by měl orgánům umožnit převést ztrátová a znehodnocená aktiva na
 samostatný subjekt. Tento nástroj by měl být použit pouze ve spojení
 s jinými nástroji, aby instituce v úpadku nezískala neoprávněnou
 konkurenční výhodu.
 (39) Účinný režim řešení
 problémů by měl minimalizovat náklady řešení problémů
 instituce v úpadku, které nesou daňoví poplatníci. Měl by
 rovněž zajistit, aby bylo možné řešit i problémy velkých,
 systémově významných institucí bez ohrožení finanční stability.
 Nástroj odepsání závazků tohoto cíle dosahuje tím, že zajišťuje, aby
 si akcionáři a věřitelé subjektu připsali odpovídající
 ztráty a aby nesli příslušnou část nákladů. Za tím účelem
 by měla být součástí rámce řešení problémů zákonná pravomoc
 odepsat závazky jakožto doplňková možnost ve spojení s jinými
 nástroji k řešení problémů, tak jak doporučuje Rada pro
 finanční stabilitu.
 (40) Pro zajištění
 potřebné flexibility při rozdělování ztrát mezi
 věřitele za různých okolností je vhodné, aby nástroj odepsání
 závazků byl použitelný v případech, kdy je cílem vyřešit
 problémy instituce v úpadku jako trvajícího podniku, existuje-li realistický
 předpoklad, že je možné obnovit její životaschopnost, i tehdy, kdy jsou
 systémově důležité služby převedeny na překlenovací
 instituci a zbývající část instituce ukončí činnost a je likvidována.
 (41) V případě, že
 je nástroj odepsání závazků uplatněn s cílem obnovit kapitál
 instituce v úpadku, aby mohla dále fungovat jako trvající podnik, měla by
 řešení problémů prostřednictvím odepsání nebo konverze
 závazků vždy doprovázet výměna obchodního vedení a následná
 restrukturalizace instituce a jejích činností, směřující k
 odstranění příčin úpadku. Tato restrukturalizace by měla
 proběhnout na základě plánu reorganizace obchodní činnosti.
 (42) Nástroj odepsání závazků
 není vhodné uplatnit u nároků, které jsou zajištěné, kolateralizované
 či jinak zaručené. Aby však bylo zajištěno, že nástroj odepsání
 závazků bude účinný a dosáhne svých cílů, mělo by být možné
 uplatnit ho na co možná nejširší škálu nezajištěných závazků
 instituce v úpadku. Je ovšem vhodné některé druhy nezajištěných
 závazků z působnosti nástroje odepsání závazků
 vyloučit. Z důvodů veřejného pořádku a účinného
 řešení problémů by se nástroj odepsání závazků neměl
 vztahovat na vklady chráněné podle směrnice Evropského parlamentu a
 Rady 94/19/ES[15],
 závazky vůči zaměstnancům instituce v úpadku či na
 obchodní závazky související se zbožím a službami nezbytnými pro každodenní
 fungování instituce.
 (43) Vkladatelé držící vklady
 zajištěné v rámci systémů pojištění vkladů by
 neměli podléhat uplatnění nástroje odepsání závazků. Systém pojištění
 vkladů nicméně přispívá k financování řešení
 problémů v míře, v níž by musel vyplatit náhradu vkladatelům.
 Uplatnění pravomocí k odepsání nebo konverzi závazků by
 zajistilo, že vkladatelé by měli i nadále přístup ke svým
 vkladům, což je hlavním důvodem, proč byly systémy
 pojištění vkladů zřízeny. Pokud by v takových
 případech nebylo stanoveno zapojení uvedených systémů, jednalo by se
 o neoprávněnou výhodu vůči ostatním věřitelům,
 kteří by podléhali výkonu pravomocí orgánu příslušného
 k řešení.
 (44) Aby mohlo být provedeno
 sdílení zátěže akcionáři a podřízenými věřiteli, jak
 požadují pravidla pro státní podporu, měl by jednotný mechanismus pro
 řešení problémů být schopen používat nástroj odepsání závazků per
 analogiam ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
 (45) Aby instituce nestrukturovaly
 své závazky způsobem, který by oslaboval účinnost nástroje odepsání
 závazků, měl by mít výbor možnost stanovit, aby instituce držely
 celkový objem kapitálu, podřízeného dluhu a prioritních závazků
 podléhajících nástroji odepsání závazků, vyjádřený jako procentní
 podíl celkových závazků instituce, které se nepovažují za kapitál pro
 účely nařízení Evropského parlamentu a rady (EU) č. 575/2013[16] a směrnice Evropského
 parlamentu a Rady 2013/36/EU ze dne 26. června 2013[17], jímž by měly instituce
 trvale disponovat.
 (46) V závislosti na okolnostech
 případu by měl by být zvolen nejlepší způsob řešení
 problémů a k tomuto účelu by měly být k dispozici všechny
 nástroje k řešení problémů stanovené směrnicí [ ].
 (47) Směrnice [ ] svěřuje
 vnitrostátním orgánům příslušným k řešení pravomoc odepisovat a
 provádět konverzi kapitálových nástrojů, jelikož podmínky pro odpis a
 konverzi kapitálových nástrojů se mohou shodovat s podmínkami pro řešení
 problémů, a v takovém případě je třeba posoudit, zda pouhý
 odpis a konverze kapitálových nástrojů jsou dostatečné pro obnovu
 finančního zdraví dotyčného subjektu, nebo zda je nutné přijmout
 rovněž opatření k řešení problémů. Bude to použito
 jako pravidlo v případě řešení problémů. Komise by
 měla nahradit vnitrostátní orgány příslušné k řešení i v této
 funkci a měla by proto být zmocněna posoudit, zda jsou splněny
 podmínky pro odpis a konverzi kapitálových nástrojů, a rozhodnout, zda na
 subjekt uplatnit řešení problémů, pokud jsou požadavky na toto
 řešení rovněž naplněny.
 (48) Měla by být
 zajištěna účinnost a jednotnost opatření k řešení
 problémů ve všech zúčastněných členských státech. Za
 tímto účelem by měl být výbor ve výjimečných případech, a
 pokud vnitrostátní orgán příslušný k řešení neuplatnil nebo uplatnil
 nedostatečně rozhodnutí výboru převést na jinou osobu konkrétní
 práva, aktiva nebo závazky řešené instituce, oprávněn vyžadovat
 konverzi dluhových nástrojů, jejichž smluvní podmínky za určitých
 okolností konverzi umožňují. Jakákoliv opatření vnitrostátních
 orgánů příslušných k řešení, která by omezovala výkon práv nebo
 funkcí výboru či do nich zasahovala, by měla být vyloučena.
 (49) Aby byla zvýšena účinnost
 jednotného mechanismu pro řešení problémů, měl by výbor za všech
 okolností úzce spolupracovat s Evropským orgánem pro bankovnictví. Je-li to
 vhodné, měl by výbor spolupracovat rovněž s Evropským orgánem pro
 cenné papíry a trhy, Evropským orgánem pro pojišťovnictví a
 zaměstnanecké penzijní pojištění a Evropskou radou pro systémová
 rizika, jakož i s ostatními orgány, které tvoří součást
 Evropského systému finančního dohledu. Výbor by měl navíc úzce
 spolupracovat s ECB a dalšími orgány, které mají pravomoc dohlížet nad
 úvěrovými institucemi v rámci jednotného mechanismu dohledu,
 zvláště v případě skupin podléhajících dohledu ECB na
 konsolidovaném základě. Výbor by měl pro účinné řízení
 postupu řešení problémů bank v úpadku spolupracovat s vnitrostátními
 orgány příslušnými k řešení ve všech fázích tohoto postupu.
 Spolupráce s těmito orgány je tudíž důležitá nejen při
 provádění rozhodnutí o řešení problémů přijatých
 výborem, ale rovněž před přijetím jakéhokoliv takového
 rozhodnutí a ve fázích plánování řešení nebo rané intervence.
 (50) Jelikož výbor nahrazuje
 vnitrostátní orgány příslušné k řešení ze zúčastněných
 členských států při přijímání rozhodnutí o řešení
 problémů, měl by tyto orgány nahradit rovněž ve věci
 spolupráce s nezúčastněnými členskými státy v rozsahu, v němž
 jsou dotčeny funkce týkající se řešení problémů. Výbor by
 měl zejména zastupovat všechny orgány členů kolegií k
 řešení problémů, včetně orgánů z
 nezúčastněných členských států.
 (51) Jelikož mnoho institucí
 působí nejen v Unii, ale i v dalších zemích, musí účinný
 mechanismus pro řešení problémů určit zásady spolupráce s
 příslušnými orgány třetích zemí. Podpora orgánům třetích
 zemí by měla být poskytována v souladu s právním rámcem
 stanoveným článkem 88 směrnice [ ]. Za tímto účelem by měl
 mít výbor výhradní pravomoc uzavírat nezávazné smlouvy o spolupráci
 s těmito orgány třetích zemí jménem vnitrostátních orgánů
 zúčastněných členských států, jelikož by měl být
 jediným orgánem pověřeným řešit problémy bank v úpadku v
 zúčastněných členských státech.
 (52) K efektivnímu plnění
 svých úkolů by výbor měl mít odpovídající vyšetřovací pravomoci.
 Měl by být schopen vyžádat si přímo či prostřednictvím
 vnitrostátních orgánů příslušných k řešení veškeré potřebné
 informace a provádět šetření a kontroly na místě, a to
 případně ve spolupráci s vnitrostátními příslušnými orgány.
 Při řešení problémů by měl mít výbor možnost
 uskutečňovat tyto kontroly na místě, aby mohl účinně
 sledovat provádění přijatých opatření vnitrostátními orgány a
 zajistit, aby Komise a výbor přijímaly svá rozhodnutí na základě
 zcela přesných informací.
 (53) Pro zajištění přístupu
 výboru ke všem relevantním informacím by zaměstnanci neměli mít
 možnost uplatňovat pravidla služebního tajemství a bránit tak předání
 informací výboru.
 (54) Aby bylo zajištěno, aby
 rozhodnutí přijatá v rámci jednotného mechanismu pro řešení
 problémů byla dodržována, měly by být v případě jejich
 porušení uloženy přiměřené a odrazující sankce. Výbor by
 měl být zmocněn úkolovat vnitrostátní orgány příslušné k
 řešení k uložení pokut či penále podnikům za neplnění
 povinností vyplývajících z jeho rozhodnutí. Pro zajištění soudržných,
 účinných a účelných postupů prosazování by měl být výbor
 zmocněn vydávat pokyny k ukládání pokut a penále, určené
 vnitrostátním orgánům příslušným k řešení.
 (55) Pokud vnitrostátní orgán
 příslušný k řešení poruší pravidla jednotného mechanismu pro
 řešení problémů tím, že nepoužije pravomoci, které mu byly
 svěřeny vnitrostátním právem, k provedení pokynů výboru,
 dotyčný členský stát může být v souladu s judikaturou
 odpovědný za náhradu škody způsobené jednotlivcům, a to i v
 souvislosti s řešenými subjekty nebo skupinami, nebo
 věřitelům kterékoliv části těchto subjektů nebo
 skupin ve všech členských státech.
 (56) Měla by být stanovena
 vhodná pravidla, jimiž by se řídil rozpočet výboru, jeho
 příprava, přijímání interních pravidel upřesňujících postup
 při sestavování a plnění rozpočtu a vnitřní a vnější
 audit účetnictví.
 (57) Existují okolnosti, za kterých
 může účinnost použitých nástrojů k řešení
 problémů záviset na dostupnosti krátkodobého financování instituce nebo
 překlenovací instituce, poskytnutí záruk potenciálním kupujícím či
 poskytnutí kapitálu překlenovací instituci. Je proto důležité, aby
 byl zřízen fond s cílem zabránit tomu, aby byly pro tyto účely
 využívány veřejné prostředky.
 (58) Je nutné zajistit, aby tento
 fond byl plně použitelný pro účely řešení problémů
 institucí v úpadku. Proto by fond měl být využíván výhradně pro
 účely účinného uplatňování nástrojů a pravomocí
 k řešení problémů. Dále by měl být využíván pouze v souladu
 s platnými cíli a zásadami řešení problémů. Výbor by tak měl
 zajistit, že veškeré ztráty, náklady nebo jiné výdaje vzniklé v souvislosti s
 použitím nástrojů k řešení problémů budou nejprve nést
 akcionáři a věřitelé řešené instituce. Pouze pokud zdroje
 od akcionářů a věřitelů budou vyčerpány, mohl by
 ztráty, náklady nebo jiné výdaje vzniklé v souvislosti s nástroji k řešení
 problémů nést fond.
 (59) Pravidlem by mělo být,
 aby příspěvky pocházely z finančního odvětví, a to
 nezávisle na jakémkoli kroku spojeném s řešením problémů, jemuž by
 měly předcházet. Nepostačují-li předem získané
 příspěvky ke krytí ztrát či nákladů vzniklých využitím
 fondu, měly by se vybrat další příspěvky na úhradu
 dodatečných nákladů nebo ztrát. Fond by měl být dále schopen
 sjednávat výpůjčky nebo jiné formy podpory u finančních institucí
 nebo jiných třetích stran v případě, že dostupné prostředky
 nepostačují k pokrytí ztrát, nákladů nebo jiných výdajů
 vzniklých v souvislosti s využitím fondu a mimořádné příspěvky ex
 post nejsou ihned k dispozici.
 (60) Pro dosažení kritického objemu
 a zamezení procyklickým efektům, které by nastaly, pokud by se fond musel
 v situaci systémové krize spoléhat výlučně na příspěvky
 ex post, je nezbytné, aby finanční prostředky fondu dostupné ex
 ante dosahovaly určitého cílového objemu.
 (61) Měla by být stanovena
 přiměřená lhůta pro dosažení cílové výše financování fondu.
 Výbor by však měl mít možnost lhůtu pro poskytnutí
 příspěvků upravit tak, aby zohledňovala významné výdaje z
 fondu.
 (62) Pokud zúčastněné
 členské státy již stanovily vnitrostátní mechanismus financování k
 řešení problémů, měly by být schopny stanovit, aby vnitrostátní
 mechanismy financování k řešení problémů využívaly pro ně
 dostupné finanční prostředky, získané v minulosti od institucí
 prostřednictvím příspěvků ex ante, k tomu, aby
 vyrovnávaly institucím příspěvky ex ante, které by tyto
 instituce měly platit do fondu. Takové náhrady by neměly být na újmu
 povinnostem členských států podle směrnice Evropského parlamentu
 a Rady 94/18/ES[18].
 (63) V zájmu zajištění
 spravedlivého stanovení příspěvků a poskytnutí pobídek
 k činnosti v rámci méně rizikového modelu by
 příspěvky do fondu měly zohledňovat míru rizika, kterou
 instituce podstupují.
 (64) V rámci zajištění
 vhodného rozdělení nákladů řešení mezi systémy pojištění
 vkladů a fond by systém pojištění vkladů, ke kterému je
 řešená instituce přidružena, mohl ručit do výše pojištěných
 vkladů za výši ztrát, kterou by musel nést, pokud by instituce byla
 likvidována v běžném úpadkovém řízení.
 (65) Aby byla chráněna hodnota
 částky vložené do fondu, měly by být tyto prostředky investovány
 do dostatečně bezpečných, diverzifikovaných a likvidních aktiv.
 (66) Komise by měla být
 zmocněna přijímat akty v přenesené pravomoci podle článku
 290 SFEU za účelem určení druhu příspěvků do fondu a
 situací, v nichž je třeba příspěvky hradit, způsobu
 stanovení výše příspěvků a jejich platby, upřesnění
 registračních a účetních pravidel, pravidel vykazování a dalších
 pravidel, která jsou nezbytná pro zajištění včasné úhrady
 příspěvků v plné výši, stanovení systému
 příspěvků pro instituce, kterým bylo povoleno vykonávat
 činnost poté, co fond dosáhl své cílové výše, stanovení kritérií pro
 časové rozložení příspěvků, určení okolností, za nichž
 je možno platbu příspěvků uspíšit, určení kritérií pro
 stanovení ročních příspěvků a stanovení opatření za
 účelem upřesnění okolností a podmínek, za nichž lze instituci
 částečně nebo zcela osvobodit od příspěvků ex
 post.
 (67) K ochraně
 důvěrnosti práce výboru by jeho členové, zaměstnanci
 výboru, včetně zaměstnanců účastnících se výměny
 se zúčastněnými členskými státy nebo těmito státy vyslaných
 za účelem plnění úkolů souvisejících s řešením
 problémů měli podléhat požadavkům na služební tajemství, a to i
 poté, co přestali tyto úkoly plnit. Pro účely plnění úkolů,
 které jsou mu svěřeny, by měl být výbor oprávněn
 vyměňovat si při dodržení určitých podmínek informace s
 vnitrostátními nebo unijními orgány a subjekty.
 (68) V zájmu zajištění
 toho, aby byl výbor zastoupen v Evropském systému finančního dohledu,
 by mělo nařízení (EU) č. 1093/2010 být změněno tak,
 aby pojem příslušných orgánů zavedený uvedeným nařízením
 zahrnoval i výbor. Skutečnost, že by výbor byl postaven na roveň
 příslušným orgánům podle nařízení (EU) č. 1093/2010, je
 v souladu s úkolem, který je Evropskému orgánu pro bankovnictví
 přidělen podle článku 25 nařízení (EU) č. 1093/2010, a
 sice přispívat k vytváření a koordinaci účinných a soudržných
 ozdravných plánů a plánů řešení úpadků a aktivně se na
 vytváření těchto nástrojů podílet a zaměřovat se na
 usnadňování řešení úpadků institucí, zejména skupin
 působících přeshraničně.
 (69) Do doby, než bude výbor
 plně funkční, měla by být Komise plně odpovědná za
 počáteční kroky, včetně získávání příspěvků
 nezbytných na pokrytí správních výdajů a jmenování dočasného výkonného
 ředitele, který by schvaloval všechny nutné platby jménem výboru.
 (70) Toto nařízení respektuje
 základní práva a zásady uznané v Listině základních práv Evropské unie,
 zejména právo vlastnit majetek, právo na ochranu osobních údajů, svobodu
 podnikání, právo na účinnou právní ochranu a spravedlivý proces, a musí
 být prováděno v souladu s těmito právy a zásadami.
 (71) Jelikož cílů tohoto
 nařízení, totiž vytvoření účinného a efektivního jednotného
 evropského rámce pro řešení problémů úvěrových institucí a
 zajištění soudržného uplatňování pravidel pro řešení
 problémů, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni
 členských států, a lze jich tedy lépe dosáhnout na úrovni Unie,
 může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity
 stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se
 zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku
 nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro
 dosažení uvedených cílů,
 PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
 ČÁST I
 OBECNÁ USTANOVENÍ
 Článek 1
 Předmět
 Toto nařízení stanoví jednotná pravidla a
 jednotný postup pro řešení problémů subjektů uvedených v
 článku 2, které jsou usazeny v zúčastněných členských
 státech uvedených v článku 4.
 Tato jednotná pravidla a jednotný postup je
 uplatňován Komisí společně s výborem a orgány příslušnými k
 řešení v zúčastněných členských státech v rámci
 jednotného mechanismu pro řešení problémů stanoveného tímto
 nařízením. Tento jednotný mechanismus pro řešení problémů je
 podporován jednotným fondem pro řešení problémů bank (dále jen
 „fond“).
 Článek 2
 Působnost
 Nařízení se použije na tyto subjekty:
 a) úvěrové instituce usazené
 v zúčastněných členských státech;
 b) mateřské podniky usazené v
 některém ze zúčastněných členských států,
 včetně finančních holdingových společností a smíšených
 finančních holdingových společností podléhajících dohledu ECB na
 konsolidovaném základě podle čl. 4 odst. 1 písm. i) nařízení
 Rady (EU) č. [ ], kterým se Evropské centrální bance svěřují
 zvláštní úkoly týkající se politik, které se vztahují k obezřetnostnímu
 dohledu nad úvěrovými institucemi;
 c) investiční podniky a
 finanční instituce usazené v zúčastněných členských
 státech, jsou-li zahrnuty do dohledu nad mateřským podnikem na
 konsolidovaném základě vykonávaného ECB podle čl. 4 odst. 1 písm. i)
 nařízení Rady (EU) č. [ ].
 Článek 3
 Definice
 Pro účely tohoto nařízení se použijí
 definice stanovené v článku 2 směrnice [ ] a v článku 3
 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU ze dne 26. června
 2013[19].
 Dále se rozumí:
 1) „vnitrostátním příslušným
 orgánem“ vnitrostátní příslušný orgán vymezený v čl. 2 odst. 2
 nařízení Rady (EU) č. [ ];
 2) „vnitrostátním orgánem
 příslušným k řešení“ orgán určený členským státem
 podle článku 3 směrnice [ ];
 3) „opatřením k řešení
 problémů“ uplatnění nástroje k řešení problémů na
 instituci nebo subjekt uvedené v článku 2 nebo výkon jedné či více
 pravomocí k řešení problémů ve vztahu k nim;
 4) „pojištěnými vklady“ vklady,
 jež jsou pojištěny v rámci systémů pojištění vkladů podle
 vnitrostátního práva v souladu se směrnicí 94/19/ES a do výše
 stanovené v článku 7 uvedené směrnice;
 5) „způsobilými vklady“ vklady
 vymezené v článku 1 směrnice 94/19/ES, které nejsou vyloučeny z
 ochrany podle článku 2 uvedené směrnice, bez ohledu na jejich výši;
 6) „orgánem příslušným k
 řešení na úrovni skupiny“ vnitrostátní orgán příslušný k řešení
 v zúčastněném členském státu, v němž je usazena
 instituce nebo mateřský podnik podléhající dohledu na konsolidovaném
 základě;
 7) „úvěrovou institucí“
 úvěrová instituce vymezená v čl. 4 odst. 1 bodu 1 nařízení (EU)
 č. 575/2013[20];
 8) „investičním podnikem“
 investiční podnik vymezený v čl. 4 odst. 1 bodu 2 nařízení (EU)
 č. 575/2013, který podléhá požadavku na počáteční kapitál
 stanovenému v článku 9 uvedeného nařízení;
 9) „finanční institucí“
 finanční instituce vymezená v čl. 4 odst. 1 bodu 26 nařízení
 (EU) č. 575/2013;
 10) „mateřským podnikem“
 mateřský podnik vymezený v čl. 4 odst. 1 bodu 15 nařízení (EU)
 č. 575/2013, včetně institucí, finančních holdingových
 společností a smíšených finančních holdingových společností;
 11) „řešenou institucí“ subjekt
 uvedený v článku 2, vůči němuž je uplatněno
 opatření k řešení problémů;
 12) „institucí“ úvěrová instituce
 nebo investiční podnik podléhající dohledu na konsolidovaném základě
 podle čl. 2 písm. c);
 13) „skupinou“ mateřský podnik a
 jeho dceřiné podniky, jež jsou subjekty uvedenými v článku 2;
 14) „dceřiným podnikem“ dceřiný
 podnik vymezený v čl. 4 odst. 1 bodu 16 nařízení (EU)
 č. 575/2013;
 15) „nástrojem prodeje obchodních
 činností“ převod nástrojů vlastnického práva, aktiv, práv
 či závazků instituce, která splňuje podmínky pro řešení
 problémů, na kupujícího, který není překlenovací institucí;
 16) „nástrojem překlenovací
 instituce“ převod aktiv, práv či závazků instituce, která
 splňuje podmínky pro řešení problémů, na překlenovací
 instituci;
 17) „nástrojem rozdělení aktiv“
 převod aktiv a práv instituce, která splňuje podmínky pro řešení
 problémů, na subjekt pro správu aktiv;
 18) „nástrojem odepsání závazků“
 pravomoci odepsat a provést konverzi ve vztahu k závazkům instituce, která
 splňuje podmínky pro řešení problémů;
 19) „dostupnými finančními
 prostředky“ hotovost, vklady, aktiva a neodvolatelné platební
 přísliby, které má fond k dispozici pro účely vyjmenované
 v článku 74;
 20) „cílovou výší financování“ objem
 dostupných finančních prostředků, kterého má být dosaženo podle
 článku 68.
 Článek 4
 Zúčastněné členské státy
 Zúčastněným členským státem je
 členský stát, jehož měnou je euro, nebo členský stát, jehož
 měnou není euro, ale který navázal úzkou spolupráci podle článku
 7 nařízení Rady (EU) č. [ ].
 Článek 5
 Vztah ke směrnici [ ] a použitelnému vnitrostátnímu právu
 1. Pokud podle tohoto
 nařízení Komise nebo výbor plní úkoly nebo uplatňují pravomoci, které
 mají podle směrnice [ ] být plněny a uplatňovány vnitrostátním
 orgánem příslušným k řešení v zúčastněném členském
 státu, je výbor pro účely tohoto nařízení a směrnice [ ]
 považován za vnitrostátní orgán příslušný k řešení nebo,
 v případě řešení problémů přeshraničně
 působící skupiny, vnitrostátní orgán příslušný k řešení na
 úrovni skupiny.
 2. Výbor jako vnitrostátní orgán
 příslušný k řešení jedná případně na základě
 povolení Komise.
 3. Vnitrostátní orgány
 příslušné k řešení v zúčastněném členském státu
 podléhající ustanovením tohoto nařízení jednají na základě
 příslušných ustanovení vnitrostátního práva, tak jak byly harmonizovány
 směrnicí [ ], a v souladu s nimi.
 Článek 6
 Obecné zásady
 1. Žádné z opatření,
 návrhů nebo politik výboru, Komise či vnitrostátního orgánu
 příslušného k řešení nesmí subjekty uvedené v článku
 2, držitele vkladů, investory nebo jiné věřitele usazené
 v Unii diskriminovat na základě jejich státní příslušnosti nebo
 místa podnikání.
 2. Při přijímání
 rozhodnutí nebo opatření, která by mohla mít dopady v několika
 zúčastněných členských státech, a zejména při
 přijímání rozhodnutí týkajících se skupin usazených ve dvou či více
 zúčastněných členských státech Komise řádně zohlední:
 a) zájmy zúčastněných
 členských států, v nichž skupina působí, a zejména dopad
 jakéhokoliv rozhodnutí, opatření nebo nečinnosti na finanční
 stabilitu, hospodářství, systém pojištění vkladů nebo systém pro
 odškodnění investorů v těchto členských státech;
 b) cíl dosáhnout rovnováhy mezi zájmy
 jednotlivých dotčených členských států a nepřipustit, aby
 byly nespravedlivě dotčeny nebo chráněny zájmy některého ze
 zúčastněných členských států;
 c) potřebu zabránit negativním
 dopadům na ostatní části skupiny, do níž subjekt uvedený
 v článku 2, který je předmětem řešení, patří;
 d) potřebu zamezit
 nepřiměřenému nárůstu nákladů věřitelů
 subjektů uvedených v článku 2 v rozsahu, v němž by
 tyto náklady převyšovaly náklady, které by nesly v případě,
 kdy by na dotčené subjekty bylo uplatněno běžné úpadkové
 řízení;
 e) rozhodnutí, která je třeba
 přijmout podle článku 107 SFEU, uvedená v čl. 16 odst. 10 tohoto
 nařízení.
 3. Komise dbá na vyvážení
 zájmů uvedených v odstavci 2 a cílů řešení problémů
 uvedených v článku 12 tak, jak je to vhodné vzhledem k povaze a
 okolnostem každého případu.
 4. Rozhodnutí výboru nebo Komise
 nemohou od členských států požadovat, aby poskytly mimořádnou
 finanční podporu z veřejných zdrojů.
 ČÁST II
 ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ
 HLAVA I
 Funkce v rámci jednotného
 mechanismu pro řešení problémů a procesní pravidla
 Kapitola 1
 Plánování
 řešení problémů
 Článek 7
 Plány řešení problémů
 1. Výbor vypracuje plány
 řešení problémů pro subjekty uvedené v článku 2 a pro skupiny.
 2. Pro účely odstavce 1
 vnitrostátní orgány příslušné k řešení předají výboru veškeré
 informace nezbytné k vypracování a provádění plánů řešení
 problémů, které tyto orgány získaly v souladu s článkem 10 a čl.
 12 odst. 1 směrnice [ ], aniž je dotčena kapitola 5 této hlavy.
 3. Plán řešení
 problémů stanoví možnosti pro uplatnění nástrojů a pravomocí
 k řešení problémů uvedených v tomto nařízení na
 subjekty uvedené v článku 2.
 4. Plán řešení
 problémů stanoví opatření k řešení problémů, které mohou
 Komise a výbor přijmout, pokud subjekt uvedený v článku 2 nebo
 skupina splňují podmínky pro řešení problémů. Plán řešení
 problémů zohledňuje řadu scénářů včetně scénáře
 úpadku se specifickými charakteristikami nebo úpadku, k němuž může
 dojít v době širší finanční nestability nebo událostí se
 systémovým dopadem. Plán řešení problémů nepředpokládá žádnou
 mimořádnou veřejnou finanční podporu kromě použití fondu
 zřízeného v souladu s tímto nařízením.
 5. Plán řešení
 problémů pro každý subjekt obsahuje:
 a) shrnutí klíčových prvků plánu;
 b) shrnutí podstatných změn instituce,
 k nimž došlo od doby, kdy byly předloženy poslední informace pro
 účely řešení problémů;
 c) přehled toho, jak by bylo možné
 zásadní funkce a hlavní druhy obchodních činností v nezbytné
 míře právně a ekonomicky oddělit od ostatních funkcí, aby se
 zajistila kontinuita v případě úpadku instituce;
 d) odhad časového rámce pro provedení
 každého podstatného aspektu plánu;
 e) podrobný popis posouzení možnosti
 obnovení platební schopnosti provedeného v souladu s článkem 8;
 f) popis veškerých opatření
 vyžadovaných podle čl. 8 odst. 5 k řešení nebo odstranění
 překážek bránících obnovení platební schopnosti, identifikovaných
 v posouzení provedeném podle článku 8;
 g) popis procesů pro určení
 hodnoty a prodejnosti zásadních funkcí, hlavních druhů obchodních
 činností a aktiv instituce;
 h) podrobný popis opatření pro
 zajištění toho, že informace vyžadované podle článku 8 jsou aktuální
 a vždy k dispozici orgánům příslušným k řešení;
 i) vysvětlení ze strany orgánu
 příslušného k řešení ohledně toho, jakým způsobem by
 varianty řešení problémů mohly být financovány, a to bez
 předpokladu jakékoli mimořádné veřejné finanční
 podpory;
 j) podrobný popis různých strategií
 řešení problémů, které by mohly být uplatněny podle různých
 možných scénářů;
 k) popis kritických prvků vzájemné
 propojenosti;
 l) analýzu dopadu plánu na ostatní
 instituce ve skupině;
 m) popis variant pro zachování přístupu
 k platebním a zúčtovacím službám a jiné infrastruktuře;
 n) plán komunikace s médii a
 s veřejností;
 o) minimální požadavek na kapitál a
 způsobilé závazky vyžadovaný podle článku 10 a
 případně lhůtu pro dosažení této úrovně;
 p) případně minimální požadavek na
 kapitál a smluvní nástroje odepsání závazků podle článku 10 a případně
 lhůtu pro dosažení této úrovně;
 q) popis klíčových operací a
 systémů pro udržování nepřerušeného fungování provozních procesů
 instituce;
 r) popis toho, jaký dopad bude provedení
 plánu mít na zaměstnance, včetně posouzení jakýchkoli
 souvisejících nákladů.
 6. Plány řešení
 problémů na úrovni skupiny zahrnují plán řešení problémů pro
 skupinu jako celek a stanoví opatření pro řešení problémů
 mateřských podniků a dceřiných podniků, kterou jsou
 součástí skupiny.
 7. Výbor vypracuje plány
 řešení problémů ve spolupráci s orgánem vykonávajícím dohled nebo
 orgánem vykonávajícím dohled na konsolidovaném základě a s vnitrostátními
 orgány příslušnými k řešení v zúčastněných členských
 státech, v nichž jsou subjekty usazeny.
 8. Výbor může požadovat od
 vnitrostátních orgánů příslušných k řešení, aby vypracovaly
 předběžný návrh plánů řešení problémů, a od orgánu
 příslušného k řešení na úrovni skupiny, aby vypracoval
 předběžný návrh plánu řešení problémů na úrovni skupiny.
 9. Plány řešení
 problémů se přezkoumávají a v případě potřeby
 aktualizují nejméně jednou ročně a po každé
 změně právní či organizační struktury instituce,
 jejích obchodních činností nebo její finanční situace, jestliže by
 mohla mít podstatný dopad na plán nebo si vyžádat jeho změnu.
 Článek 8
 Posouzení možnosti obnovit platební schopnost
 1. Při vypracovávání
 plánů řešení problémů v souladu s článkem 7 výbor po
 konzultaci s příslušným orgánem, včetně ECB, a orgány
 příslušnými k řešení v nezúčastněných členských
 státech, v nichž se nacházejí významné pobočky, pokud je to s ohledem
 na dotčenou významnou pobočku relevantní, posoudí, v jakém
 rozsahu lze obnovit platební schopnost institucí a skupin, aniž by se
 kromě použití fondu zřízeného v souladu s článkem 64
 předpokládala mimořádná veřejná finanční podpora.
 2. Při vypracovávání plánu
 řešení problémů pro subjekty uvedené v článku 2 výbor posoudí, v
 jaké rozsahu lze obnovit platební schopnost takového subjektu v souladu s tímto
 nařízením. Má se za to, že je možné obnovit platební schopnost subjektu,
 pokud ho orgán příslušný k řešení může proveditelně a
 věrohodně likvidovat v běžném úpadkovém řízení nebo
 obnovit jeho platební schopnost uplatněním různých nástrojů a
 pravomocí k řešení problémů, aniž by to mělo závažné
 nepříznivé důsledky pro finanční systémy – včetně
 okolností širší finanční nestability nebo událostí se systémovým dopadem –
 členského státu, v němž se subjekt nachází, nebo jiných
 členských států nebo Unie a s cílem zajistit kontinuitu
 zásadních funkcí subjektem prováděných.
 3. Při vypracovávání plánů
 řešení problémů pro skupiny výbor posoudí, v jakém rozsahu lze
 obnovit platební schopnost skupin v souladu s tímto nařízením. Má se za
 to, že platební schopnost skupiny je možné obnovit, pokud orgány příslušné
 k řešení mohou proveditelně a věrohodně likvidovat
 v běžném úpadkovém řízení subjekty skupiny nebo obnovit jejich
 platební schopnost uplatněním nástrojů a pravomocí k řešení
 problémů na subjekty skupiny, aniž by to mělo závažné nepříznivé
 důsledky pro finanční systémy – včetně okolností širší finanční
 nestability nebo událostí se systémovým dopadem – členských států, v
 nichž se subjekty náležející do skupiny nacházejí, nebo jiných členských
 států nebo Unie a s cílem zajistit kontinuitu zásadních funkcí
 prováděných těmito subjekty, protože mohou být snadno včas
 odděleny, nebo jinými prostředky.
 4. Pro účely uvedeného
 posouzení výbor posoudí přinejmenším aspekty uvedené v oddílu C
 přílohy směrnice [ ].
 5. V případech, kdy výbor
 na základě posouzení možnosti obnovit platební schopnost subjektu nebo skupiny
 provedeného v souladu s odstavci 2 a 3 po konzultaci s příslušným
 orgánem, včetně ECB, zjistí, že existují možné podstatné
 překážky pro obnovení platební schopnosti daného subjektu nebo skupiny,
 výbor po konzultaci s příslušnými orgány vypracuje zprávu určenou
 instituci nebo mateřskému podniku, jejímž předmětem je analýza
 podstatných překážek pro účinné uplatnění nástrojů k
 řešení problémů a výkon pravomocí k řešení problémů.
 Zpráva dále doporučí veškerá opatření, která jsou podle názoru výboru
 nezbytná či vhodná k odstranění těchto překážek v
 souladu s odstavcem 8.
 6. Zpráva se oznámí
 dotčenému subjektu nebo mateřskému podniku, příslušným
 orgánům a orgánům příslušným k řešení v
 nezúčastněných členských státech, v nichž se nacházejí významné
 pobočky. Musí být podložena důvody vedoucími k danému posouzení
 či rozhodnutí a musí uvádět, jak toto posouzení či rozhodnutí
 splňuje požadavky přiměřenosti použitých opatření
 stanovené v odstavci 6.
 7. Do čtyř
 měsíců od přijetí zprávy může subjekt nebo mateřský podnik
 předložit připomínky a navrhnout výboru alternativní opatření,
 která by mohla překážky uvedené ve zprávě odstranit. Výbor informuje
 o veškerých opatřeních navržených subjektem nebo mateřským podnikem
 příslušné orgány a orgány příslušné k řešení v nezúčastněných
 členských státech, v nichž se nacházejí významné pobočky.
 8. Pokud opatření navržená
 dotčeným subjektem nebo mateřským podnikem účinně
 neodstraňují překážky obnovení platební schopnosti, výbor po
 konzultaci s příslušným orgánem a případně s makroobezřetnostním
 orgánem přijme rozhodnutí, ve kterém uvede, že navržená opatření
 účinně neodstraňují překážky obnovení platební schopnosti,
 a vydá vnitrostátním orgánům příslušným k řešení pokyn, aby
 od instituce, mateřského podniku nebo kteréhokoli dceřiného podniku
 dotčené skupiny požadoval přijetí jakéhokoli z opatření
 uvedených v odstavci 9 na základě těchto kritérií:
 a) účinnosti opatření při
 odstraňování překážek obnovení platební schopnosti;
 b) potřeby zabránit negativním
 dopadům na finanční stabilitu v zúčastněných členských
 státech;
 c) potřeby zabránit dopadu na
 dotčenou instituci nebo skupinu, jenž by překračoval rámec toho,
 co je nezbytné pro odstranění překážek obnovení platební schopnosti,
 nebo by byl nepřiměřený.
 9. Pro účely odstavce 8
 výbor vydá vnitrostátním orgánům příslušným k řešení pokyn k
 přijetí jakéhokoli z těchto opatření:
 a) požadovat, aby subjekt uzavřel
 dohody o poskytování služeb (uvnitř skupiny či se třetími
 stranami) k zajištění zásadních funkcí;
 b) požadovat, aby subjekt omezil svou
 maximální individuální nebo celkovou úvěrovou angažovanost;
 c) uložit specifické nebo pravidelné
 povinnosti poskytnout informace relevantní pro řešení problémů;
 d) požadovat, aby se subjekt zbavil
 konkrétních aktiv;
 e) požadovat, aby subjekt omezil či
 ukončil konkrétní existující či navrhované činnosti;
 f) omezit rozvoj nových či stávajících
 druhů obchodních činností nebo prodej nových či stávajících
 produktů nebo takovému rozvoji či prodeji zabránit;
 g) požadovat změny právní či
 provozní struktury subjektu nebo kteréhokoli subjektu náležejícího do skupiny,
 který je pod její přímou či nepřímou kontrolou, s cílem
 snížit jejich složitost a zajistit tak, aby bylo možné právně i
 provozně oddělit zásadní funkce od jiných funkcí uplatněním
 nástrojů k řešení problémů;
 h) požadovat, aby subjekt založil
 mateřskou finanční holdingovou společnost v členském
 státě nebo mateřskou finanční holdingovou společnost
 v Unii;
 i) požadovat, aby subjekt vydal
 způsobilé závazky za účelem splnění požadavků článku
 10;
 j) požadovat, aby se subjekt pokusil
 opětovně dojednat jakýkoli způsobilý závazek, nástroj vedlejšího
 kapitálu tier 1 nebo nástroj kapitálu tier 2, který vydal, s cílem zajistit,
 aby jakékoli rozhodnutí Komise o odepsání nebo konverzi daného závazku nebo
 nástroje bylo vykonáno podle práva, kterým se daný závazek nebo nástroj
 řídí.
 10. Vnitrostátní orgány
 příslušné k řešení plní pokyny výboru v souladu s článkem 26.
 Článek 9
 Zjednodušené povinnosti a výjimky z těchto povinností
 1. Výbor z vlastního
 podnětu nebo na návrh vnitrostátního orgánu příslušného k řešení
 může uplatnit zjednodušené povinnosti, pokud jde o vypracování plánů
 řešení problémů uvedených v článku 7, nebo může udělit
 výjimku z povinnosti vypracovat tyto plány.
 2. Vnitrostátní orgány
 příslušné k řešení mohou výboru navrhnout, aby uplatnil zjednodušené
 povinnosti na konkrétní instituce či skupiny nebo jim udělil výjimku
 z povinnosti vypracovat plány řešení problémů. Uvedený návrh musí být
 odůvodněný a podložený veškerou příslušnou dokumentací.
 3. Výbor po obdržení návrhu
 podle odstavce 1, nebo pokud jedná z vlastního podnětu, provede posouzení
 dotčené instituce nebo skupiny. Při posuzování se zohlední
 potenciální dopad, který by mohl mít na finanční trhy, na jiné instituce
 nebo na podmínky financování úpadek instituce nebo skupiny vzhledem
 k povaze její obchodní činnosti, její velikosti nebo její
 propojenosti s jinými institucemi nebo s finančním systémem
 obecně.
 4. Výbor posoudí, zda
 pokračovat v uplatňování výjimek, a to nejméně jednou
 ročně ode dne jejich udělení nebo v návaznosti na změnu
 právní či organizační struktury, obchodní činnosti či
 finanční situace dotčené instituce nebo skupiny. Výbor neudělí
 výjimky instituci, která má jeden nebo více dceřiných podniků nebo
 významných poboček v jiném členském státě nebo ve třetí
 zemi.
 Výbor přestane uplatňovat zjednodušené
 povinnosti či výjimky z povinnosti vypracovat plány řešení
 problémů, pokud již neexistují okolnosti, jež je odůvodňovaly.
 Jestliže se vnitrostátní orgán příslušný k
 řešení, který v souladu s odstavcem 1 navrhl uplatnění zjednodušené
 povinnosti nebo udělení výjimky z povinnosti, domnívá, že rozhodnutí
 uplatnit zjednodušenou povinnost nebo udělit výjimku z povinnosti musí být
 zrušeno, předloží výboru návrh za tím účelem. V takovém
 případě výbor přijme rozhodnutí o navrhovaném zrušení,
 přičemž plně zohlední odůvodnění zrušení, které
 předložil vnitrostátní orgán příslušný k řešení, z hlediska
 prvků stanovených v odstavci 3.
 5. Výbor může v souladu s
 odstavci 3 a 4 udělit výjimku týkající se povinnosti vypracovat plány
 řešení problémů jednotlivým institucím přidruženým k
 ústřednímu subjektu ve smyslu článku 21 směrnice 2013/36/EU a
 zcela nebo zčásti osvobozeným od obezřetnostních požadavků v
 rámci vnitrostátního práva v souladu s čl. 2 odst. 5 směrnice
 2013/36/EU. V takovém případě se povinnost vypracovat plán
 řešení problémů uplatní na ústřední subjekt na konsolidovaném
 základě.
 6. Výbor může udělit
 výjimku týkající se uplatnění povinnosti vypracovat plány řešení
 problémů institucím spadajícím pod institucionální systém ochrany v
 souladu s čl. 113 odst. 7 nařízení (EU) č. 575/2013. Při
 rozhodování o udělení výjimky instituci spadající pod institucionální
 systém ochrany výbor zváží, zda je pravděpodobné, že daný institucionální
 systém ochrany dokáže vyhovět požadavkům, které by na něj byly
 vzneseny ve vztahu k jeho členům souběžně.
 7. Výbor informuje EBA o tom,
 jak uplatňuje odstavce 1, 4 a 5.
 Článek 10
 Minimální požadavek na kapitál a způsobilé závazky
 1. Výbor po konzultaci s
 příslušnými orgány, včetně ECB, určí minimální požadavek na
 kapitál a způsobilé závazky podle odstavce 2 podléhající pravomocem
 odepisovat nebo provádět konverzi, který musí instituce a mateřské
 podniky uvedené v článku 2 dodržovat.
 2. Minimální požadavek se
 stanoví jako výše kapitálu a způsobilých závazků vyjádřená jako
 procentní podíl celkových závazků a kapitálu (bez zahrnutí závazků z
 derivátů) institucí a mateřských podniků uvedených v článku
 2.
 3. Minimální požadavek uvedený v
 odstavci 1 se určí na základě těchto kritérií:
 a) potřeby zajistit, aby mohla být
 obnovena platební schopnost instituce a mateřského podniku uvedených v
 článku 2 uplatněním nástrojů k řešení problémů,
 případně včetně nástroje odepsání závazků, způsobem,
 který splňuje cíle řešení problémů;
 b) potřeby zajistit ve vhodných
 případech, aby instituce a mateřský podnik uvedené v článku
 2 měly dostatečné způsobilé závazky zajišťující, že pokud
 by se uplatnil nástroj odepsání závazků, bylo by možné ztráty absorbovat a
 poměr kmenového kapitálu tier 1 instituce a mateřského podniku
 uvedených v článku 2 by mohl být obnoven na úroveň nezbytnou k
 tomu, aby instituce a mateřský podnik nadále splňovaly podmínky pro
 povolení a pokračovaly v činnostech, pro něž mají povolení podle
 nařízení (EU) č. 575/2013, a k udržení dostatečné
 důvěry trhu v instituci a mateřský podnik uvedené v článku
 2;
 c) potřeby zajistit, aby v
 případě, že podle plánu řešení problémů by určité
 třídy způsobilých závazků mohly být z odepisování nebo konverze
 vyloučeny podle čl. 24 odst. 5 nebo by určité třídy
 způsobilých závazků mohly být zcela převedeny na určitého
 příjemce na základě částečného převodu, měly
 instituce a mateřský podnik uvedené v článku 2 dostatečné další
 způsobilé závazky zajišťující, že ztráty by bylo možné absorbovat a
 poměr kmenového kapitálu tier 1 instituce a mateřského podniku
 uvedených v článku 2 by mohl být obnoven na úroveň nezbytnou k tomu,
 aby instituce a mateřský podnik nadále splňovaly podmínky pro
 povolení a pokračovaly v činnostech, pro něž mají povolení podle
 nařízení (EU) č. 575/2013;
 d) velikosti, modelu podnikání a rizikového
 profilu instituce a mateřského podniku uvedených v článku 2,
 včetně jejich kapitálu;
 e) rozsahu, v jakém by systém
 pojištění vkladů mohl přispět k financování
 řešení problémů v souladu s článkem 73;
 f) rozsahu, v jakém by úpadek
 instituce a mateřského podniku uvedených v článku 2 měl
 nepříznivé důsledky pro finanční stabilitu, a to mimo jiné
 rozšířením problémů na další instituce v důsledku propojenosti
 dané instituce s jinými institucemi nebo se zbytkem finančního
 systému.
 Při určení se upřesní minimální
 požadavek, který musí instituce splňovat na individuálním základě a
 který musí mateřský podnik splňovat na konsolidovaném základě.
 Výbor se může rozhodnout upustit od uplatňování minimálního požadavku
 na konsolidovaném základě u mateřského podniku, pokud jsou
 splněny podmínky stanovené v čl. 39 odst. 4ca písm. a) a b)
 směrnice [ ]. Výbor se může rozhodnout udělit výjimku týkající
 se minimálního požadavku na konsolidovaném základě dceřinému podniku,
 pokud jsou splněny podmínky stanovené v čl. 39 odst. 4d písm. a) až
 c) směrnice [ ].
 4. Při určování
 minimálního požadavku uvedeném v odstavci 1 lze stanovit, že minimální
 požadavek na kapitál a způsobilé závazky je na konsolidovaném či
 individuálním základě zčásti splněn prostřednictvím
 smluvních nástrojů umožňujících odepsání či konverzi.
 5. Aby byl nástroj považován za
 smluvní nástroj umožňující odepsání či konverzi podle odstavce 4,
 musí být výbor přesvědčen o tom, že tento nástroj:
 a) obsahuje smluvní podmínku, podle níž v
 případě, že Komise rozhodne o uplatnění nástroje odepsání
 závazků u dané instituce, je dotyčný nástroj v požadovaném rozsahu
 odepsán nebo konvertován před odepsáním či konverzí jiných způsobilých
 závazků; a
 b) podléhá závazné dohodě, slibu nebo
 ustanovení o podřízenosti, podle nichž v běžném úpadkovém řízení
 stojí až za jinými způsobilými závazky a nemůže být splacen, dokud
 nejsou vyrovnány jiné v daný okamžik nesplacené způsobilé závazky.
 6. Výbor rozhodne o určení
 uvedeném v odstavci 1 v průběhu vypracovávání a aktualizace
 plánů řešení problémů podle článku 7.
 7. Výbor sdělí své
 rozhodnutí o určení minimálního požadavku vnitrostátním orgánům
 příslušným k řešení. Vnitrostátní orgány příslušné k řešení
 plní pokyny výboru v souladu s článkem 26. Výbor požádá, aby vnitrostátní
 orgány příslušné k řešení ověřily a zajistily, že instituce
 a mateřské podniky dodržují minimální požadavek stanovený v odstavci 1.
 8. Výbor informuje ECB a EBA o
 minimálním požadavku, který určil pro každou instituci a mateřský
 podnik podle odstavce 1.
 Kapitola 2
 Raná intervence
 Článek 11
 Raná intervence
 1. ECB nebo příslušné
 orgány zúčastněných členských států informují výbor o
 každém opatření, jehož přijetí požadují od instituce nebo skupiny
 nebo které samy přijmou podle článku 13b nařízení Rady (EU)
 č. [ ], podle čl. 23 odst. 1 nebo článku 24 směrnice [ ]
 nebo podle článku 104 směrnice 2013/36/EU.
 Výbor oznámí Komisi veškeré informace, které
 obdržel podle prvního pododstavce.
 2. Od data přijetí
 informací uvedených v odstavci 1, aniž jsou dotčeny pravomoci ECB a
 příslušných orgánů v souladu s ostatním právem Unie, může výbor
 připravovat řešení problémů dotčené instituce nebo skupiny.
 Pro účely prvního pododstavce výbor ve
 spolupráci s ECB a dotčeným příslušným orgánem bedlivě
 monitoruje podmínky instituce nebo mateřského podniku a dodržování všech
 opatření rané intervence, která musela instituce nebo mateřský podnik
 přijmout.
 3. Výbor má pravomoc:
 a) požadovat v souladu s kapitolou 5 této
 hlavy veškeré informace nezbytné k přípravě řešení problémů
 instituce nebo skupiny;
 b) provádět ocenění aktiv a
 závazků instituce nebo skupiny v souladu s článkem 17;
 c) kontaktovat možné kupující za účelem
 přípravy řešení problémů instituce nebo skupiny nebo požadovat,
 aby tak učinila instituce, mateřský podnik nebo vnitrostátní orgán
 příslušný k řešení, za podmínky, že splní požadavky na
 důvěrnost stanovené tímto nařízením a článkem 76
 směrnice [ ];
 d) požadovat od dotčeného
 vnitrostátního orgánu příslušného k řešení, aby vypracoval
 předběžný návrh plánu řešení problémů dotčené
 instituce nebo skupiny.
 4. Pokud ECB nebo příslušné
 orgány zúčastněných členských států hodlají uložit
 instituci nebo skupině dodatečné opatření podle článku 13b
 nařízení Rady (EU) č. [ ] nebo podle článků 23 nebo 24
 směrnice [ ] nebo podle článku 104 směrnice 2013/36/EU
 dříve, než instituce nebo skupina dosáhne plného souladu s prvním
 opatřením oznámeným výboru, musí před uložením takových
 dodatečných opatření dotčené instituci nebo skupině
 konzultovat výbor.
 5. ECB nebo příslušný orgán
 a výbor zajistí, aby dodatečné opatření uvedené v odstavci 4 a
 jakékoli opatření výboru zaměřené na přípravu řešení
 problémů podle odstavce 2 byly v souladu.
 Kapitola 3
 Řešení
 problémů
 Článek 12
 Cíle řešení problémů
 1. Při jednání v postupu
 řešení problémů uvedeném v článku 16 Komise a výbor v rámci
 svých příslušných pravomocí zohledňují cíle řešení problémů
 a volí nástroje a pravomoci, jimiž lze z jejich pohledu nejlépe dosáhnout cílů
 relevantních pro okolnosti případu.
 2. Cíle řešení
 problémů uvedené v odstavci 1 jsou:
 a) zajistit kontinuitu zásadních funkcí;
 b) zabránit významným nepříznivým
 dopadům na finanční stabilitu, a to včetně zabránění
 šíření problémů a udržení tržní disciplíny;
 c) chránit veřejné finanční
 prostředky tím, že se minimalizuje využití mimořádné veřejné
 finanční podpory;
 d) chránit vkladatele kryté směrnicí
 94/19/ES a investory kryté směrnicí 97/9/ES[21].
 Při dosahování výše uvedených cílů se
 Komise a výbor snaží zabránit snižování hodnoty, jež není nezbytné, a
 minimalizovat náklady na řešení problémů.
 3. Komise vyvažuje cíle uvedené
 v odstavci 2, jak je to vhodné vzhledem k povaze a okolnostem každého
 případu.
 Článek 13
 Obecné zásady řešení problémů
 1. Při jednání v postupu
 řešení problémů uvedeném v článku 16 Komise a výbor přijmou
 veškeré vhodné kroky k zajištění toho, aby byla opatření k
 řešení problémů přijímána v souladu s těmito zásadami:
 a) nejprve nesou ztráty akcionáři
 řešené instituce;
 b) po akcionářích nesou ztráty
 věřitelé řešené instituce v souladu s pořadím
 priority jejich pohledávek podle článku 15;
 c) vedení řešené instituce je
 vyměněno, s výjimkou těch případů, kdy je úplné nebo
 částečné zachování vedení s ohledem na okolnosti považováno za
 nezbytné pro dosažení cílů řešení problémů;
 d) v souladu se spravedlivým řízením se
 osoby a subjekty zodpovídají za úpadek řešené instituce v rozsahu jejich
 odpovědnosti podle vnitrostátního práva;
 e) věřitelům stejné
 třídy se dostane rovného zacházení;
 f) žádnému věřiteli nevzniknou
 větší ztráty, než jaké by mu vznikly, pokud by subjekt uvedený v
 článku 2 byl likvidován v běžném úpadkovém řízení.
 2. Pokud je instituce subjektem
 náležejícím do skupiny, Komise, v příslušném případě, a výbor
 uplatňují nástroje k řešení problémů a vykonávají pravomoci
 k řešení problémů způsobem, jenž minimalizuje dopad na jiné
 subjekty náležející do skupiny a na skupinu jako celek a minimalizuje
 nepříznivý dopad na finanční stabilitu v Unii a zejména v
 členských státech, kde skupina provozuje činnost.
 3. Použije-li se vůči
 subjektu uvedenému v článku 2 nástroj prodeje obchodních činností,
 nástroj překlenovací instituce nebo nástroj rozdělení aktiv, má se za
 to, že pro účely čl. 5 odst. 1 směrnice 2001/23/ES[22] je daný subjekt
 předmětem konkurzního řízení nebo obdobného úpadkového
 řízení.
 Článek 14
 Řešení problémů finančních institucí a mateřských
 podniků
 1. Komise přijme
 opatření k řešení problémů ve vztahu k finanční instituci,
 pokud jsou podmínky uvedené v čl. 16 odst. 2 ve vztahu
 k finanční instituci i ve vztahu k mateřskému podniku
 splněny.
 2. Komise přijme
 opatření k řešení problémů ve vztahu k mateřskému podniku
 uvedenému v čl. 2 písm. b), pokud jsou podmínky uvedené v čl. 16
 odst. 2 ve vztahu k tomuto mateřskému podniku i ve vztahu k jednomu nebo
 více dceřiným podnikům, které jsou institucemi, splněny.
 3. Odchylně od odstavce 2 a
 bez ohledu na skutečnost, že mateřský podnik nemusí splňovat
 podmínky stanovené v čl. 16 odst. 2, může Komise přijmout
 opatření k řešení problémů ve vztahu k tomuto mateřskému
 podniku, pokud jeden nebo více dceřiných podniků, které jsou
 institucemi, splňují podmínky stanovené v čl. 16 odst. 2 a
 opatření ve vztahu k tomuto mateřskému podniku je nezbytné pro
 řešení problémů jednoho nebo více dceřiných podniků, které
 jsou institucemi, nebo pro řešení problémů skupiny jako celku.
 Článek 15
 Pořadí priority pohledávek
 Při uplatňování nástroje odepsání
 závazků na řešenou instituci, a aniž jsou dotčeny závazky
 vyloučené z uplatnění nástroje odepsání závazků podle čl.
 24 odst. 3, Komise rozhodne o pohledávkách v opačném pořadí priority,
 než je následující pořadí v případě běžného úpadkového
 řízení, a výbor a vnitrostátní orgány příslušné k řešení v
 zúčastněných členských státech vykonávají pravomoci odepisovat a
 provádět konverzi pohledávek, v opačném pořadí priority, než je
 následující pořadí v případě běžného úpadkového
 řízení:
 a) pohledávky související se
 způsobilými vklady a pohledávky ze systémů pojištění
 vkladů;
 b) nezajištěné nepřednostní
 pohledávky;
 c) podřízené pohledávky jiné než
 pohledávky uvedené v písmenech d) až f);
 d) pohledávky vedoucích pracovníků
 a ředitelů;
 e) pohledávky související s nástroji
 vedlejšího kapitálu tier 1 a kapitálu tier 2;
 f) pohledávky související s nástroji
 kmenového kapitálu tier 1;
 počínaje písmenem f) a konče
 písmenem a).
 Článek 16
 Postup řešení problémů
 1. Pokud ECB nebo vnitrostátní
 orgán příslušný k řešení usoudí, že podmínky uvedené v odst. 2 písm.
 a) a b) jsou ve vztahu k subjektu uvedenému v článku 2 splněny,
 bezodkladně tento posudek oznámí Komisi a výboru.
 2. Po přijetí oznámení
 podle odstavce 1 nebo z vlastního podnětu výbor posoudí, zda jsou
 splněny tyto podmínky:
 a) subjekt je v úpadku nebo je u něj
 úpadek pravděpodobný;
 b) s ohledem na časové možnosti a
 další relevantní okolnosti neexistuje přiměřená vyhlídka na to,
 že by úpadku subjektu v přiměřené lhůtě zabránila
 jakákoli alternativní opatření soukromého sektoru nebo orgánů dohledu
 (včetně opatření rané intervence nebo opatření na odepsání
 nebo konverzi kapitálových nástrojů podle článku 14) přijatá ve
 vztahu k subjektu;
 c) opatření k řešení problémů
 je nezbytné ve veřejném zájmu podle odstavce 4.
 3. Pro účely odst. 2 písm.
 a) se má za to, že subjekt je v úpadku nebo je u něj úpadek
 pravděpodobný, je-li splněna jakákoli z těchto podmínek:
 a) subjekt porušuje požadavky pro
 pokračující povolení způsobem, který by odůvodnil odebrání
 povolení ECB nebo příslušným orgánem, nebo existují objektivní
 skutečnosti podporující závěr, že instituce v blízké budoucnosti
 uvedené požadavky poruší, mimo jiné z toho důvodu, že jí vznikly nebo
 pravděpodobně vzniknou ztráty, které vyčerpají veškerý její
 kapitál nebo jeho významnou část;
 b) aktiva subjektu jsou nižší než jeho
 závazky, nebo existují objektivní skutečnosti podporující závěr, že
 tomu tak v blízké budoucnosti bude;
 c) subjekt není schopen splácet své splatné
 dluhy, nebo existují objektivní skutečnosti podporující závěr, že
 tomu tak v blízké budoucnosti bude;
 d) je vyžadována mimořádná veřejná
 finanční podpora, s výjimkou případů, kdy v zájmu nápravy
 závažného narušení ekonomiky členského státu a zachování finanční
 stability tato mimořádná veřejná finanční podpora má jednu z
 následujících podob:
 i) státní záruka za likviditní facility
 poskytnuté centrálními bankami v souladu s podmínkami centrálních bank;
 ii) státní záruka za nově vydané
 závazky;
 iii) vložení kapitálu nebo nákup
 kapitálových nástrojů při cenách a za podmínek, jež neposkytují
 subjektu výhodu, jestliže v okamžiku poskytnutí veřejné podpory nejsou
 splněny podmínky uvedené v odst. 2 písm. a), b) nebo c) ani podmínky
 uvedené v článku 14.
 V každém z případů uvedených v bodech
 i), ii) a iii) musí být záruky nebo rovnocenná opatření uvedená v
 těchto bodech omezena na solventní subjekty a podléhají schválení v rámci
 pravidel pro státní podporu. Tato opatření musí být svou povahou
 preventivní a dočasná, musí být přiměřená z hlediska
 nápravy důsledků závažného narušení a nesmí být použita k vyrovnání
 ztrát, jež subjekt utrpěl nebo pravděpodobně utrpí v blízké
 budoucnosti.
 4. Pro účely odst. 2 písm.
 c) se opatření k řešení problémů považují za opatření ve
 veřejném zájmu, pokud jsou nezbytná pro dosažení jednoho nebo více
 cílů řešení problémů uvedených v článku 12, jsou ve
 vztahu k uvedeným cílům přiměřená a likvidací subjektu
 v běžném úpadkovém řízení by uvedených cílů řešení
 problémů ve stejné míře dosaženo nebylo.
 5. Pokud jsou všechny podmínky
 stanovené v odstavci 2 splněny, výbor doporučí Komisi, aby se na
 subjekt uplatnilo řešení problémů. Doporučení obsahuje
 alespoň:
 a) doporučení, aby se na subjekt
 uplatnilo řešení problémů;
 b) rámec pro nástroje k řešení
 problémů uvedený v čl. 19 odst. 3;
 c) rámec pro použití fondu na podporu
 opatření k řešení problémů v souladu s článkem 71.
 6. S ohledem na naléhavost
 okolností daného případu Komise rozhodne z vlastního podnětu nebo s
 přihlédnutím k případnému oznámení uvedenému v odstavci 1 nebo
 doporučení výboru uvedenému v odstavci 5, zda se uplatní na subjekt
 řešení problémů, a o rámci pro nástroje k řešení problémů,
 které se uplatní ve vztahu k dotčenému subjektu, a pro použití fondu na
 podporu opatření k řešení problémů. Komise může z vlastního
 podnětu rozhodnout o uplatnění řešení problémů na subjekt,
 pokud jsou splněny všechny podmínky uvedené v odstavci 2.
 7. Rozhodnutí Komise je
 určené výboru. Pokud Komise rozhodne, že se na subjekt neuplatní
 řešení problémů, jelikož není splněna podmínka stanovená v odst.
 2 písm. c), dotčený subjekt je likvidován v souladu s vnitrostátním
 úpadkovým právem.
 8. V rámci stanoveném
 rozhodnutím Komise výbor rozhodne o režimu řešení problémů uvedeném v
 článku 20 a zajistí přijetí opatření k řešení problémů
 nezbytných k tomu, aby dotčené vnitrostátní orgány příslušné k
 řešení realizovaly režim řešení problémů. Rozhodnutí výboru je
 určeno dotčeným vnitrostátním orgánům příslušným k
 řešení a obsahuje pokyny pro tyto orgány, které přijmou veškerá
 nezbytná opatření k provedení rozhodnutí výboru v souladu s článkem
 26 na základě výkonu pravomocí k řešení problémů stanovených ve
 směrnici [ ], a zejména v článcích 56 až 64 uvedené směrnice [
 ]. V případě státní podpory může výbor rozhodnout pouze poté, co
 Komise přijme rozhodnutí o dané státní podpoře.
 9. Pokud výbor po přijetí
 oznámení podle odstavce 1 nebo z vlastního podnětu usoudí, že opatření
 k řešení problémů by mohla představovat státní podporu podle
 čl. 107 odst. 1 SFEU, vyzve dotčený zúčastněný členský
 stát nebo dotčené zúčastněné členské státy, aby oznámily
 plánovaná opatření Komisi podle čl. 108 odst. 3 SFEU.
 10. Pokud opatření k řešení
 problémů navrhované výborem zahrnuje použití fondu a nepředstavuje
 státní podporu podle čl. 107 odst. 1 SFEU, Komise souběžně
 analogicky uplatní kritéria stanovená pro použití článku 107 SFEU.
 11. Komise má pravomoc získávat od
 výboru veškeré informace, které považuje za důležité pro plnění svých
 úkolů podle tohoto nařízení a případně článku 107
 SFEU. Výbor má v souladu s kapitolou 5 této hlavy pravomoc získávat od jakékoli
 osoby veškeré informace nezbytné pro přípravu opatření k řešení
 problémů, včetně aktualizovaných a doplňkových informací
 obsažených v plánech řešení problémů, a rozhodnutí o něm.
 12. Výbor má pravomoc
 doporučit Komisi, aby pozměnila rámec pro nástroje k řešení
 problémů a pro použití fondu ve vztahu k subjektu, na který se
 uplatňuje řešení problémů.
 Článek 17
 Oceňování
 1. Před přijetím
 opatření k řešení problémů nebo výkonem pravomoci
 odepisovat nebo provádět konverzi kapitálových nástrojů výbor
 zajistí, aby osoba nezávislá na jakémkoli veřejném orgánu,
 včetně výboru, orgánu příslušném k řešení a dotčeném
 subjektu provedla poctivé a realistické ocenění aktiv a závazků
 subjektu uvedeného v článku 2.
 2. S výhradou odstavce 13, pokud
 jsou splněny veškeré požadavky stanovené v odstavcích 3 až 14, toto
 ocenění se považuje za konečné.
 3. Pokud nezávislé ocenění
 podle odstavce 1 není možné, výbor může provést prozatímní ocenění
 aktiv a závazků subjektu uvedeného v článku 2 v souladu s
 ustanoveními odstavce 9.
 4. Cílem ocenění je
 posoudit hodnotu aktiv a závazků subjektu uvedeného v článku 2, který
 je v úpadku nebo u kterého je úpadek pravděpodobný.
 5. Účelem ocenění je:
 a) zohlednit ho za účelem určení,
 zda jsou splněny podmínky pro řešení problémů nebo podmínky pro
 odepsání nebo konverzi kapitálových nástrojů;
 b) jsou-li splněny podmínky pro řešení
 problémů, zohlednit ho za účelem rozhodnutí o vhodném opatření
 k řešení problémů, které má být ve vztahu k subjektu
 uvedenému v článku 2 přijato;
 c) je-li uplatněna pravomoc odepisovat
 nebo provádět konverzi kapitálových nástrojů, zohlednit ho za účelem
 rozhodnutí o rozsahu zrušení nebo rozředění akcií nebo jiných
 nástrojů vlastnického práva a rozsahu odepsání nebo konverze
 příslušných kapitálových nástrojů;
 d) je-li uplatněn nástroj odepsání
 závazků, zohlednit ho za účelem rozhodnutí o rozsahu odepsání nebo
 konverze způsobilých závazků;
 e) je-li uplatněn nástroj
 překlenovací instituce nebo nástroj rozdělení aktiv, zohlednit ho za
 účelem rozhodnutí o aktivech, právech, závazcích nebo akciích nebo jiných
 nástrojích vlastnického práva, které mají být převedeny, a rozhodnutí o
 hodnotě jakéhokoli protiplnění, které má být zaplaceno řešené
 instituci nebo případně vlastníkům akcií nebo jiných
 nástrojů vlastnického práva;
 f) je-li uplatněn nástroj prodeje
 obchodních činností, zohlednit ho za účelem rozhodnutí o aktivech,
 právech, závazcích nebo akciích nebo jiných nástrojích vlastnického práva,
 které mají být převedeny, a poskytnout informace s cílem, aby výbor
 porozuměl, co představuje obchodní podmínky pro účely čl.
 21 odst. 2 písm. b);
 g) ve všech případech zajistit, aby v
 okamžiku uplatnění nástrojů k řešení problémů nebo výkonu
 pravomoci odepisovat nebo provádět konverzi kapitálových nástrojů
 byly plně uznány veškeré ztráty spojené s aktivy subjektu uvedeného
 v článku 2.
 6. Ocenění
 případně vychází z obezřetných předpokladů,
 včetně poměrů selhání a závažnosti ztrát. Ocenění
 nepředpokládá žádné potenciální budoucí poskytnutí mimořádné
 veřejné finanční podpory subjektu uvedenému v článku 2 počínaje
 okamžikem, kdy je přijato opatření k řešení problémů nebo
 je vykonána pravomoc odepisovat nebo provádět konverzi kapitálových
 nástrojů. Ocenění dále zohlední skutečnost, že pokud je
 uplatněn jakýkoli nástroj k řešení problémů:
 a) výbor může od řešené instituce
 získat zpět veškeré přiměřené, řádně vynaložené
 výdaje;
 b) fond může účtovat úroky nebo
 poplatky ve vztahu k úvěrům nebo zárukám poskytnutým řešené
 instituci v souladu s článkem 71.
 7. Ocenění doplní
 následující informace uvedené v účetních knihách a evidenci subjektu
 uvedeného v článku 2:
 a) aktuální rozvaha a zpráva o finanční
 situaci subjektu uvedeného v článku 2;
 b) analýza a odhad účetní hodnoty
 aktiv;
 c) seznam dlužných závazků uvedených
 v knihách a záznamech subjektu uvedeného v článku 2 s uvedením
 příslušných úvěrů a priorit pohledávek uvedených v článku
 15;
 d) seznam aktiv, která subjekt uvedený v
 článku 2 drží na účet třetích stran, jež mají ve vztahu
 k těmto aktivům vlastnická práva.
 8. Ve vhodných případech
 mohou být informace v odst. 7 písm. b) za účelem odůvodnění
 rozhodnutí uvedených v odst. 5 písm. e) a f) doplněny analýzou a
 odhadem tržní hodnoty aktiv a závazků subjektu uvedeného v článku 2.
 9. V ocenění se uvede
 rozdělení věřitelů do tříd podle priority pohledávek
 uvedené v článku 15 a odhad zacházení, jakého by se podle očekávání
 každé třídě akcionářů a věřitelů dostalo,
 kdyby byl subjekt uvedený v článku 2 likvidován v běžném
 úpadkovém řízení.
 10. Pokud v důsledku
 naléhavosti okolností daného případu není možné dodržet požadavky
 stanovené v odstavcích 6 a 8 nebo pokud se použije odstavec 2, provede se
 prozatímní ocenění. Toto prozatímní ocenění splňuje požadavky
 odstavce 4, a pokud je to za daných okolností přiměřeně
 proveditelné, i požadavky odstavců 1, 7 a 9.
 Prozatímní ocenění uvedené v první
 pododstavci zahrnuje náležitě odůvodněnou rezervu na
 dodatečné ztráty.
 11. Ocenění, které
 nesplňuje veškeré požadavky stanovené v tomto článku, se považuje za
 prozatímní, dokud nezávislá osoba neprovede ocenění, které je plně v
 souladu s veškerými požadavky podle tohoto článku. Uvedené konečné
 ocenění ex post se provede, jakmile je to uskutečnitelné.
 Účelem konečného ocenění ex post
 je:
 a) zajistit, aby veškeré ztráty spojené s
 aktivy subjektu uvedeného v článku 2 byly plně uznány v účetních
 knihách daného subjektu;
 b) odůvodnit rozhodnutí o odepsání
 pohledávek věřitelů nebo o navýšení hodnoty hrazeného
 protiplnění v souladu s odstavcem 12.
 12. Je-li odhad čisté hodnoty
 aktiv subjektu uvedeného v článku 2 podle konečného ocenění ex
 post vyšší než odhad čisté hodnoty aktiv daného subjektu podle
 prozatímního ocenění, výbor může od vnitrostátního orgánu
 příslušného k řešení požadovat, aby:
 a) uplatnil svou pravomoc navýšit hodnotu
 pohledávek věřitelů, které byly odepsány v rámci nástroje
 odepsání závazků;
 b) uložil překlenovací instituci nebo
 subjektu pro správu aktiv, aby zaplatily další protiplnění ve vztahu k
 aktivům, právům nebo závazkům řešenému subjektu uvedenému v
 článku 2, nebo případně ve vztahu k akciím nebo nástrojům
 vlastnického práva jejich vlastníkům.
 13. Odchylně od odstavce 1 se
 prozatímní ocenění provedené v souladu s odstavci 10 a 11 považuje za
 platný základ k přijímání opatření k řešení problémů
 výborem nebo k vykonání pravomoci odepisovat a provádět konverzi
 kapitálových nástrojů.
 14. Ocenění nemá žádný právní
 účinek a je procedurálním krokem v rámci přípravy na doporučení
 výboru uplatnit nástroj k řešení problémů nebo vykonávat pravomoc k
 řešení problémů.
 15. Ocenění je také v souladu
 s akty v přenesené pravomoci, které Komise přijímá podle čl. 30
 odst. 7 směrnice [ ] a které se týkají okolností, za jakých je určitá
 osoba nezávislá, metodiky pro posouzení hodnoty aktiv a závazků subjektu a
 metodiky pro výpočet rezervy na dodatečné ztráty a její zahrnutí do
 prozatímního ocenění.
 16. Aby se vyhodnotilo, zda by se
 akcionářům a věřitelům dostalo lepšího zacházení,
 pokud by řešená instituce vstoupila do běžného úpadkového
 řízení, výbor zajistí, aby bylo provedeno ocenění nezávislou osobou v
 návaznosti na provedení opatření k řešení problémů. Toto
 ocenění se odlišuje od ocenění prováděného podle odstavců 1
 až 14.
 17. Ocenění uvedené v
 odstavci 16 určí:
 a) zacházení, jehož by se dostalo
 akcionářům a věřitelům, kdyby řešený subjekt
 uvedený v článku 2, ve vztahu k němuž byl proveden částečný
 převod, odepsání nebo konverze, vstoupil do běžného úpadkového řízení
 bezprostředně před provedením převodu, odepsání nebo
 konverze;
 b) skutečné zacházení, kterého se
 akcionářům a věřitelům dostalo v rámci řešení
 problémů řešeného subjektu uvedeného v článku 2;
 c) zda existuje rozdíl mezi zacházením podle
 písmene a) a zacházením podle písmene b).
 18. Ocenění uvedené v
 odstavci 16:
 a) vychází z toho, že subjekt uvedený v
 článku 2, který je předmětem řešení a ve vztahu k
 němuž byly provedeny částečný převod, odepsání nebo
 konverze, by vstoupil do běžného úpadkového řízení
 bezprostředně před provedením opatření k řešení
 problémů;
 b) vychází z toho, že částečný
 převod nebo převody práv, aktiv nebo závazků nebo odepsání nebo
 konverze nebyly provedeny;
 c) odhlédne od jakéhokoli poskytnutí
 mimořádné veřejné podpory subjektu uvedeného v článku 2, který
 je předmětem řešení.
 Článek 18
 Odepisování a konverze kapitálových nástrojů
 1. ECB, příslušný orgán
 nebo orgán příslušný k řešení určený členským státem v
 souladu s čl. 51 odst. 1 písm. ba) a bb) a článkem 54 směrnice [
 ], informují výbor, pokud usoudí, že jsou ve vztahu k subjektu uvedenému v
 článku 2 nebo skupině usazené v zúčastněném členském
 státu splněny tyto podmínky:
 a) subjekt přestane být životaschopný,
 pokud se kapitálové nástroje neodepíší nebo nekonvertují na vlastní kapitál;
 b) subjekt nebo skupina vyžadují
 mimořádnou veřejnou finanční podporu s výjimkou
 případů, kdy nastane jakákoli z okolností uvedených v čl. 16
 odst. 3 písm. d) bodě iii).
 2. Pro účely odstavce 1 se
 má za to, že subjekt uvedený v článku 2 nebo skupina již nejsou
 životaschopné pouze v případě, že jsou splněny obě z
 těchto podmínek:
 a) subjekt nebo skupina jsou v úpadku nebo
 je u nich úpadek pravděpodobný;
 b) s ohledem na časové možnosti a
 další relevantní okolnosti neexistuje přiměřená vyhlídka na to, že
 by úpadku daného subjektu nebo skupiny v přiměřené
 lhůtě zabránila opatření, včetně alternativních
 opatření soukromého sektoru nebo orgánů dohledu (včetně
 opatření rané intervence), jiná než opatření na odepsání nebo
 konverzi kapitálových nástrojů, ať již samostatně nebo
 společně s opatřeními k řešení problémů.
 3. Pro účely odst. 1 písm.
 a) se má za to, že subjekt je v úpadku nebo je u něj úpadek
 pravděpodobný, nastane-li alespoň jedna z okolností uvedených v
 čl. 16 odst. 3.
 4. Pro účely odst. 2 písm.
 a) se má za to, že skupina je v úpadku nebo že je u ní úpadek
 pravděpodobný, pokud příslušná skupina porušuje konsolidované
 obezřetnostní požadavky způsobem, který by odůvodnil
 opatření ze strany příslušného orgánu, nebo existují objektivní
 skutečnosti podporující závěr, že skupina uvedené požadavky poruší v
 blízké budoucnosti, a to mimo jiné z toho důvodu, že jí vznikly nebo
 pravděpodobně vzniknou ztráty, které vyčerpají celý její kapitál
 nebo jeho významnou část.
 5. Komise na základě
 doporučení výboru nebo z vlastního podnětu ověří, zda jsou
 splněny podmínky uvedené v odstavci 1. Komise určí, zda se pravomoci
 odepisovat nebo provádět konverzi kapitálových nástrojů vykonají
 jednotlivě nebo, v návaznosti na postup podle čl. 16 odst. 4 až
 7, společně s řešením problémů.
 6. Pokud Komise rozhodne, že
 podmínky uvedené v odstavci 1 jsou splněny, ale že podmínky pro
 řešení problémů v souladu s čl. 16 odst. 2 splněny nejsou,
 výbor v návaznosti na rozhodnutí Komise vydá vnitrostátním orgánům
 příslušným k řešení pokyn k výkonu pravomocí odepisovat nebo
 provádět konverzi v souladu s články 51 a 52 směrnice [ ].
 7. Pokud jsou splněny
 podmínky uvedené v odstavci 1 a podmínky uvedené v čl. 16 odst. 2 jsou
 rovněž splněny, použije se postup stanovený v čl. 16 odst. 4 až
 7.
 8. Výbor zajistí, aby
 vnitrostátní orgány příslušné k řešení vykonávaly pravomoci
 odepisovat a provádět konverzi způsobem, který vede k těmto
 výsledkům:
 a) kmenový kapitál tier 1 se snižuje jako
 první úměrně ke ztrátám a až do své plné výše;
 b) jistina příslušných kapitálových
 nástrojů se odepíše nebo konvertuje na nástroje kmenového kapitálu tier 1
 nebo obojí v požadovaném rozsahu a až do plné výše příslušných
 kapitálových nástrojů.
 9. Vnitrostátní orgány
 příslušné k řešení plní pokyny výboru a vykonávají odepsání nebo
 konverzi kapitálových nástrojů v souladu s článkem 26.
 Článek 19
 Obecné zásady pro nástroje k řešení problémů
 1. Pokud se výbor rozhodne
 uplatnit nástroj k řešení problémů na subjekt uvedený v článku 2
 a toto opatření k řešení problémů by mělo za následek
 ztráty, které by nesli věřitelé, nebo konverzi jejich nároků,
 výbor vykoná pravomoc odepisovat a provádět konverzi kapitálových
 nástrojů podle článku 18 bezprostředně před
 uplatněním nástroje k řešení problémů nebo současně s
 jeho uplatněním.
 2. Nástroje k řešení
 problémů uvedené v čl. 16 odst. 5 jsou:
 a) nástroj prodeje obchodních činností;
 b) nástroj překlenovací instituce;
 c) nástroj rozdělení aktiv;
 d) nástroj odepsání závazků.
 3. Při přijímání
 rozhodnutí uvedeného v čl. 16 odst. 5 výbor zohlední:
 a) aktiva a závazky řešené instituce na
 základě ocenění podle článku 17;
 b) likviditu řešené instituce;
 c) prodejnost franšízové hodnoty řešené
 instituce vzhledem ke konkurenčním a hospodářským podmínkám na trhu;
 d) čas, který je k dispozici.
 4. S výhradou odstavce 5 lze
 nástroje k řešení problémů uplatňovat odděleně nebo
 společně, s výjimkou nástroje rozdělení aktiv, který lze
 uplatňovat pouze společně s jiným nástrojem k řešení
 problémů.
 Článek 20
 Režim řešení problémů
 Režim řešení problémů přijatý
 výborem podle čl. 16 odst. 8 stanoví v souladu s rozhodnutími Komise o
 rámci pro řešení problémů podle čl. 16 odst. 6 a s rozhodnutím o
 státní podpoře, pokud je analogicky uplatnitelné, podrobnosti
 nástrojů k řešení problémů, které se mají uplatnit na řešenou
 instituci, alespoň pokud jde o opatření uvedená v čl. 21 odst.
 2, čl. 22 odst. 2, čl. 23 odst. 2 a čl. 24 odst. 1, a určí
 konkrétní částky a účely, na které se použije fond.
 V průběhu procesu řešení
 problémů výbor může režim řešení problémů
 případně pozměnit a aktualizovat vzhledem k okolnostem
 případu a v rámci pro řešení problémů, o kterém rozhoduje Komise
 podle čl. 16 odst. 6.
 Článek 21
 Nástroj prodeje obchodních činností
 1. V rámci stanoveném Komisí se
 nástroj prodeje obchodních činností na kupujícího, jenž není
 překlenovací institucí, skládá z převodu:
 a) akcií nebo jiných nástrojů
 vlastnického práva řešené instituce; nebo
 b) veškerých nebo vybraných aktiv, práv nebo
 závazků řešené instituce.
 2. Ve vztahu k nástroji prodeje
 obchodních činností vymezí režim řešení problémů podle čl.
 16 odst. 8 zejména:
 a) nástroje, aktiva, práva a závazky, jež
 mají být převedeny vnitrostátním orgánem příslušným
 k řešení, a to v souladu s čl. 32 odst. 1, 7 až 11
 směrnice [ ];
 b) obchodní podmínky, které zohledňují okolnosti,
 náklady a výdaje vzniklé v souvislosti s režimem řešení problémů,
 kterými se řídí převod uskutečňovaný vnitrostátní orgánem
 příslušným k řešení podle čl. 32 odst. 2 až 4 směrnice [ ];
 c) zda může být pravomoc k převodu
 vykonána vnitrostátním orgánem příslušným k řešení v souladu s
 čl. 32 odst. 5 a 6 směrnice [ ] více než jednou;
 d) opatření pro uvedení na trh, jež
 přijímá vnitrostátní orgán příslušný k řešení ve vztahu k
 uvedené instituci nebo uvedeným nástrojům, aktivům, právům a
 závazkům v souladu s čl. 33 odst. 1 a 2 směrnice [ ];
 e) zda by splnění uvedených
 požadavků pro uvedení na trh ze strany vnitrostátního orgánu
 příslušného k řešení pravděpodobně oslabilo dosažení cíle
 řešení problémů podle odst. 3.
 3. Výbor uplatní nástroj prodeje
 obchodních činností, aniž by splnil požadavky na uvedení na trh podle
 odstavce 2 písm. e), pokud rozhodne, že splnění uvedených požadavků
 by pravděpodobně uškodilo jednomu nebo více z cílů řešení
 problémů, a zejména pokud jsou splněny tyto podmínky:
 a) má za to, že existuje podstatné ohrožení
 finanční stability, způsobené nebo zhoršené úpadkem nebo potenciálním
 úpadkem řešené instituce;
 b) má za to, že splnění uvedených
 požadavků by pravděpodobně oslabilo účinnost nástroje
 prodeje obchodních činností při řešení této hrozby nebo dosažení
 cíle řešení problémů uvedeného v čl. 12 odst. 2 písm. b).
 Článek 22
 Nástroj překlenovací instituce
 1. V rámci stanoveném Komisí se
 nástroj překlenovací instituce skládá z převodu na překlenovací
 instituci, jehož předmětem jsou jakékoli:
 a) akcie nebo jiné nástroje vlastnického
 práva vydané jednou nebo více řešenými institucemi;
 b) veškerá nebo jakákoli aktiva, práva nebo
 závazky jedné nebo více řešených institucí.
 2. Režim řešení
 problémů podle článku 20 vymezí ve vztahu k nástroji
 překlenovací instituce zejména:
 a) nástroje, aktiva, práva a závazky, jež
 mají být převedeny na překlenovací instituci vnitrostátním orgánem
 příslušným k řešení podle čl. 34 odst. 1 až 9 směrnice [ ];
 b) opatření přijatá vnitrostátním
 orgánem příslušným k řešení v souladu s čl. 35 odst. 1
 až 3 a odst. 5 až 8 směrnice [ ], jež se týkající zřízení, fungování
 a ukončení činnosti překlenovací instituce;
 c) opatření pro uvedení na trh, jež
 přijímá vnitrostátní orgán příslušný k řešení ve vztahu k
 překlenovací instituci nebo uvedeným aktivům či závazkům
 podle čl. 35 odst. 4 směrnice [ ].
 3. Výbor zajistí, aby celková
 hodnota závazků převáděných na překlenovací instituci ze
 strany vnitrostátního orgánu příslušného k řešení
 nepřekročila celkovou hodnotu práv a aktiv převedených z
 řešené instituce nebo poskytnutých z jiných zdrojů.
 Článek 23
 Nástroj rozdělení aktiv
 1. V rámci stanoveném Komisí je
 nástrojem rozdělení aktiv převod aktiv, práv nebo závazků
 řešené instituce na subjekt pro správu aktiv.
 Subjekt pro správu aktiv je právnickou osobou, jež
 splňuje všechny tyto požadavky:
 a) je zcela nebo částečně
 vlastněna nebo je ovládána jedním nebo více veřejnými orgány, mezi
 něž může patřit orgán příslušný k řešení nebo
 mechanismus financování řešení;
 b) byla založena za účelem přijetí
 části nebo všech aktiv, práv a závazků jedné nebo více řešených
 institucí nebo překlenovací instituce.
 2. Režim řešení
 problémů vymezí podle článku 20 ve vztahu k nástroji rozdělení
 aktiv zejména:
 a) nástroje, aktiva, práva a závazky, jež
 mají být převedeny vnitrostátním orgánem příslušným k řešení na
 subjekt pro správu aktiv podle čl. 36 odst. 1 až 4 a 6 až 10 směrnice
 [ ];
 b) protiplnění, za které vnitrostátní
 orgán příslušný k řešení převede aktiva na subjekt pro správu
 aktiv v souladu se zásadami stanovenými v článku 17. Toto ustanovení
 nebrání tomu, aby uvedené protiplnění mělo nominální nebo zápornou
 hodnotu.
 Článek 24
 Nástroj odepsání závazků
 1. Nástroj odepsání závazků
 lze uplatnit pro kterýkoli z těchto účelů:
 a) rekapitalizaci subjektu uvedeného v
 článku 2, jenž splňuje podmínky pro řešení problémů, v
 rozsahu dostatečném k obnovení jeho schopnosti plnit podmínky pro povolení
 a pokračovat v činnostech, na něž má povolení podle směrnice
 2013/36/ES nebo směrnice 2004/39/ES;
 b) konverzi na kapitál nebo snížení jistiny
 dluhů nebo dluhových nástrojů, které jsou převáděny na
 překlenovací instituci s cílem zajistit uvedené překlenovací
 instituci kapitál.
 V rámci stanoveném Komisí stanoví režim
 řešení problémů ve vztahu k nástroji odepsání závazků zejména:
 a) celkovou částku, která musí být
 odepsána ze způsobilých závazků nebo konvertována, v souladu s
 odstavcem 6;
 b) závazky, jež lze podle odstavců 5 až
 13 vyloučit;
 c) cíle a minimální obsah plánu reorganizace
 obchodních činností, jenž se předkládá podle odstavce 16.
 2. Nástroj odepsání závazků
 lze uplatnit pro účely uvedené v odst. 1 písm. a), pouze pokud existuje
 reálná vyhlídka, že uplatněním tohoto nástroje společně s
 dalšími opatřeními uskutečněnými v souladu s plánem reorganizace
 obchodních činností podle odstavce 16 se kromě dosažení
 příslušných cílů řešení problémů obnoví finanční
 zdraví a dlouhodobá udržitelnost uvedené instituce.
 Není-li podmínka uvedená v první pododstavci
 splněna, uplatní se nástroje pro řešení uvedené v čl. 19 odst. 2
 písm. a), b) a c) a příslušně se použije nástroj odepsání
 závazků uvedený v čl. 19 odst. 2 písm. d).
 3. Odepsání a konverzi nelze
 provést ve vztahu k těmto závazkům:
 a) pojištěným vkladům;
 b) zajištěným závazkům
 včetně krytých dluhopisů;
 c) veškerým závazkům vzniklým v
 důsledku toho, že subjekt uvedený v článku 2 má v držení aktiva nebo
 finanční prostředky klientů, nebo z fiduciárního vztahu mezi
 subjektem uvedeným v článku 2 coby fiduciárním zmocněncem a jinou
 osobou coby oprávněným, vztahuje-li se na takového klienta nebo
 oprávněného ochrana podle příslušného insolvenčního nebo
 občanského práva;
 d) závazkům s původní splatností
 kratší než sedm dní vůči institucím s vyloučením subjektů,
 které jsou součástí stejné skupiny;
 e) závazkům z účasti v systému
 označeném v souladu se směrnicí 98/26/ES[23] , jejichž zbývající splatnost
 je kratší než sedm dní;
 f) závazkům ke kterémukoli z
 těchto subjektů:
 i) zaměstnanci, a to ve vztahu ke
 splatné mzdě, důchodovým dávkám nebo jiné pevné odměně,
 s výjimkou pohyblivé složky odměny, která není regulována právními
 předpisy ani kolektivní smlouvou;
 ii) obchodnímu věřiteli, vzniklým
 na základě poskytování zboží nebo služeb instituci nebo subjektu uvedenému
 v čl. 1 písm. b), c) nebo d), nezbytných pro každodenní fungování jejich
 operací, včetně IT služeb, energií a pronájmu, obsluhy a údržby
 prostor;
 iii) daňovým orgánům a
 orgánům sociálního zabezpečení, pokud jsou tyto závazky podle
 příslušného insolvenčního nebo občanského práva
 upřednostněny.
 4. Rozsah nástroje odepsání závazků
 stanovený v odstavci 3 nebrání ve vhodných případech výkonu pravomoci
 odepsání závazku ve vztahu k jakékoli části zajištěného závazku nebo
 závazku, pro nějž bylo poskytnuto zajištění přesahující hodnotu
 aktiv, zástavy nebo zajištění, vůči nimž je zajištěn. Kryté
 dluhopisy ve smyslu čl. 52 odst. 4 směrnice 2009/65/ES[24] lze tímto ustanovením
 vyloučit.
 5. Za výjimečných okolností
 lze vyloučit nebo zčásti vyloučit z uplatnění pravomocí
 odepisovat a provádět konverzi některé závazky, jestliže:
 a) bez ohledu na úsilí vynaložené v dobré
 víře orgánem příslušným k řešení není možné daný závazek odepsat
 v přiměřené době; nebo
 b) vyloučení je nezbytně nutné a
 přiměřené k zajištění kontinuity zásadních funkcí a
 hlavních druhů obchodních činností tak, aby zůstala zachována
 schopnost řešené instituce pokračovat v klíčových operacích,
 službách a transakcích; nebo
 c) vyloučení je nezbytně nutné a
 je přiměřené pro zabránění rozsáhlému šíření
 problémů, které by vážně narušilo fungování finančních trhů
 způsobem, jenž by mohl těžce poškodit hospodářství
 členského státu nebo Unie; nebo
 d) uplatnění nástroje odepsání na tyto
 závazky by vedlo k takovému snížení hodnoty, že by ztráty na straně jiných
 věřitelů byly vyšší, než kdyby tyto závazky byly z
 uplatnění tohoto nástroje vyloučeny.
 V případě vyloučení nebo
 částečného vyloučení způsobilého závazku nebo třídy
 způsobilých závazků je možné s ohledem na takové vyloučení
 zvýšit úroveň odepsání nebo konverze u jiných způsobilých
 závazků, a to za podmínky, že úroveň odepsání a konverze
 uplatněná u jiných způsobilých závazků respektuje zásadu
 stanovenou v čl. 13 odst. 1 písm. f).
 6. V případě, že by
 důsledky vyloučení nebo částečného vyloučení
 způsobilého závazku nebo třídy způsobilých závazků podle
 odstavce 5 a ztráty, které by byly těmito závazky neseny, nebyly plně
 přeneseny na jiné věřitele, může fond poskytnout
 řešené instituci příspěvek:
 a) na krytí jakýchkoli ztrát, které nebyly
 absorbovány způsobilými závazky, a na obnovení čisté hodnoty aktiv
 řešené instituce na nulu v souladu s odst. 1 písm. a);
 b) na nákup akcií či jiných
 nástrojů vlastnického práva nebo kapitálových nástrojů v řešené
 instituci za účelem její rekapitalizace v souladu s odst. 1 písm. b).
 7. Fond může
 příspěvek podle odstavce 6 poskytnout pouze tehdy, pokud příspěvek
 splňuje obě tato kritéria:
 a) akcionáři, držitelé jiných
 nástrojů vlastnického práva, držitelé příslušných kapitálových
 nástrojů a jiných způsobilých závazků přispěli
 prostřednictvím odepsání, konverze nebo jinak k absorpci ztrát a rekapitalizaci
 v rozsahu nejméně 8 % celkových závazků včetně kapitálu
 řešené instituce, přičemž se vychází z ocenění v souladu s
 článkem 17 provedeného k okamžiku opatření k řešení
 problémů;
 b) příspěvek fondu není vyšší než
 5 % celkových závazků včetně kapitálu řešené instituce na
 základě ocenění v souladu s článkem 17 provedeného k okamžiku
 opatření k řešení problémů.
 8. Příspěvek fondu
 může být financován:
 a) částkou, kterou má fond k dispozici
 a která byla získána z příspěvků subjektů uvedených v
 článku 2 v souladu s článkem 66;
 b) částkou, kterou lze získat z
 příspěvků ex post v souladu s článkem 67 během
 období tří let; a
 c) nejsou-li částky podle písmen a) a
 b) dostačující, částkami získanými z alternativních zdrojů
 financování v souladu s článkem 69.
 9. Za mimořádných okolností
 může být usilováno o další financování z alternativních zdrojů poté,
 co:
 a) bylo dosaženo 5% limitu stanoveného v
 odst. 7 písm. b); a
 b) byly plně odepsány nebo konvertovány
 veškeré nezajištěné nepřednostní závazky jiné než způsobilé
 vklady.
 10. Jsou-li splněny podmínky
 stanovené v odst. 7 písm. a) a b), lze poskytnout alternativně nebo navíc
 příspěvek ze zdrojů, které byly získány z
 příspěvků ex ante v souladu s článkem 66 a které
 nebyly dosud použity.
 11. Pro účely tohoto
 nařízení se nepoužije čl. 38 písm. cab) pododstavec 5 směrnice [
 ].
 12. Při přijímání
 rozhodnutí podle odstavce 5 se náležité zohlední:
 a) zásada, že ztráty by měli nést v
 první řadě akcionáři a dále pak obecně věřitelé
 řešené instituce v pořadí dle jejich prioritního postavení;
 b) schopnost absorbovat ztráty, která by
 řešené instituci zůstala v případě, že by daný závazek nebo
 třída závazků byly vyloučeny;
 c) potřeba udržet
 přiměřené zdroje k financování řešení problémů.
 13. Výbor posoudí následující body
 na základě ocenění v souladu s požadavky článku 17:
 a) celkovou částku způsobilých
 závazků, která musí být odepsána, aby byla čistá hodnota aktiv
 řešené instituce rovna nule;
 b) v příslušném případě
 celkovou částku, ve které musí být způsobilé závazky konvertovány na
 akcie, aby byl obnoven poměr kmenového kapitálu tier 1 buď
 řešené instituce nebo překlenovací instituce.
 V případě rozhodnutí o uplatnění
 nástroje odepsání závazků pro účel uvedený v odst. 1 písm. a) se
 posouzením uvedeným v prvním pododstavci stanoví částka, v níž musí
 být způsobilé závazky konvertovány, aby se obnovil poměr kmenového
 kapitálu tier 1 řešené instituce nebo v příslušném případě
 překlenovací instituce s ohledem na jakékoli vložení kapitálu fondem pro
 řešení problémů podle čl. 71 odst. 1 písm. d) a aby byla udržena
 dostatečná důvěra trhu v řešenou nebo překlenovací
 instituci a ta mohla díky tomu nadále splňovat podmínky pro povolení a
 pokračovat v činnostech, pro něž má povolení podle směrnice
 2013/36/ES nebo směrnice 2004/39/ES.
 14. Vyloučení podle odstavce
 5 lze uplatnit buď tak, že se určitý závazek z odepsání zcela
 vyloučí, nebo že se omezí rozsah, v jakém se u něj odepsání použije.
 15. Pravomoc odepisovat a
 provádět konverzi musí dodržovat požadavky týkající se přednosti
 nároků stanovené v článku 15.
 16. Vnitrostátní orgán
 příslušný k řešení musí výboru neprodleně zaslat plán
 reorganizace obchodní činnosti, který obdrží poté, co správce jmenovaný
 podle čl. 47 odst. 1 směrnice [ ] požádá o nástroj odepsání
 závazků.
 Do dvou týdnů od data předložení plánu
 reorganizace obchodní činnosti předloží orgán příslušný k
 řešení své posouzení tohoto plánu výboru. Do jednoho měsíce od data
 předložení plánu reorganizace obchodní činnosti výbor posoudí
 pravděpodobnost toho, že plán v případě realizace obnoví dlouhodobou
 životaschopnost subjektu uvedeného v článku 2. Toto posouzení bude
 provedeno ve shodě s příslušným orgánem.
 Pakliže výbor dojde k závěru, že plán povede
 k dosažení tohoto cíle, povolí vnitrostátnímu orgánu příslušnému k
 řešení, aby uvedený plán schválil v souladu s čl. 47 odst. 5
 směrnice [ ]. Pokud výbor nedojde k závěru, že by plán uvedeného cíle
 dosáhl, vydá vnitrostátnímu orgánu příslušnému k řešení pokyn, aby
 oznámil uvedené výhrady správci a podle čl. 47 odst. 6 směrnice [ ]
 uloží správci, aby plán upravil způsobem, který tyto výhrady řeší.
 Toto bude provedeno ve shodě s příslušným orgánem.
 Vnitrostátní orgán příslušný k řešení
 zasílá tento pozměněný plán výboru. Výbor vydá vnitrostátnímu orgánu
 příslušnému k řešení pokyn, aby do jednoho týdne oznámil správci
 závěr výboru o tom, zda upravený plán řeší oznámené výhrady, nebo zda
 jsou nutné další úpravy.
 Článek 25
 Monitorování prováděné výborem
 1. Výbor bedlivě
 monitoruje, jak vnitrostátní orgány příslušné k řešení provádějí
 režim řešení problémů. Pro tyto účely vnitrostátní orgán
 příslušný k řešení:
 a) spolupracuje s výborem a je mu nápomocen
 při plnění jeho povinností vyplývajících z monitorování;
 b) poskytuje v pravidelných lhůtách
 stanovených výborem přesné, spolehlivé a úplné informace o provádění
 režimu řešení problémů, uplatňování nástrojů k řešení
 problémů a výkonu pravomoci k řešení problémů, jež si může
 výbor vyžádat, včetně informací o:
 i) operacích a finanční situaci
 řešené instituce, překlenovací instituce a subjektu pro správu aktiv;
 ii) zacházení, kterého by se dostalo
 akcionářům a věřitelům, probíhala-li by likvidace
 podle běžného úpadkového řízení;
 iii) jakýchkoli probíhajících soudních
 řízeních, jež souvisí s likvidací aktiv instituce v úpadku, námitkách
 proti rozhodnutí o řešení problémů a ocenění či
 souvisejících žalobních návrzích na vyrovnání, jež podali akcionáři
 či věřitelé;
 iv) jmenování, odvolání či nahrazení
 osob provádějících oceňování, správců, účetních,
 právníků a dalších odborníků, kteří mohou být zapotřebí,
 aby napomáhali vnitrostátnímu orgánu příslušnému k řešení, a
 informací o plnění jejich povinností;
 v) veškerých dalších záležitostech, na
 něž může výbor odkázat;
 vi) rozsahu a způsobu výkonu pravomocí
 k řešení vyjmenovaných v kapitole V směrnice [ ] ze strany vnitrostátních
 orgánů příslušných k řešení;
 vii) hospodářské životaschopnosti,
 proveditelnosti a provádění plánu reorganizace obchodní činnosti
 stanoveného podle čl. 24 odst. 16.
 Vnitrostátní orgány příslušné k řešení
 předkládají výboru závěrečnou zprávu o provedení režimu
 řešení problémů.
 2. Výbor může na
 základě poskytnutých informací vydat vnitrostátním orgánům
 příslušným k řešení pokyny, jež se mohou týkat jakýchkoli hledisek
 provádění režimu řešení problémů, a zejména prvků uvedených
 v článku 20 a výkonu pravomoci k řešení problémů.
 3. Je-li to k dosažení cílů
 řešení nezbytné, může Komise v návaznosti na doporučení výboru
 či ze svého vlastního podnětu přezkoumat své rozhodnutí o rámci
 pro řešení problémů a příslušně jej změnit.
 Článek 26
 Provádění rozhodnutí o řešení problémů
 1. Vnitrostátní orgány
 příslušné k řešení přijmou veškerá opatření, jež jsou
 nezbytná k provedení rozhodnutí o řešení problémů podle čl. 16
 odst. 8, a to zejména prostřednictvím výkonu kontroly nad subjekty
 uvedenými v článku 2, přijetím nezbytných opatření v souladu s
 článkem 64 směrnice [ ] a zajištěním toho, že se postupuje v
 souladu se zárukami stanovenými v uvedené směrnici. Vnitrostátní orgány
 příslušné k řešení musí provést veškerá rozhodnutí, jež jim výbor
 určil.
 Za tímto účelem musí využít svou pravomoc
 podle vnitrostátních právních předpisů, kterými se uvádí vnitrostátní
 právní předpisy do souladu se směrnicí [ ], přičemž jsou
 vázány podmínkami stanovenými vnitrostátními právními předpisy. Vnitrostátní
 orgány příslušné k řešení plně informují výbor
 o uplatňování těchto pravomocí. Veškerá opatření, jež
 činí, musí být v souladu s rozhodnutím podle čl. 16 odst. 8.
 2. Pokud vnitrostátní orgán
 příslušný k řešení neprovedl rozhodnutí podle článku 16, či
 takové rozhodnutí provedl způsobem, kterým není možné dosáhnout cílů
 řešení problémů podle tohoto nařízení, má výbor pravomoc
 nařídit řešené instituci, aby:
 a) převedla vymezená aktiva, práva nebo
 závazky řešené instituce na jinou osobu;
 b) požadovala konverzi dluhových
 nástrojů, které obsahují smluvní podmínky umožňující konverzi, za
 podmínek stanovených podle článku 18.
 3. Řešená instituce plní
 veškerá rozhodnutí, na která odkazuje odstavec 2. Taková rozhodnutí mají
 přednost před dřívějšími rozhodnutími přijatými
 vnitrostátními orgány ve stejné záležitosti.
 4. Vnitrostátní orgány se
 při přijímání opatření ve vztahu k otázkám, na něž se
 vztahuje rozhodnutí, jež se přijímá podle odstavce 2, musí takovým
 rozhodnutím řídit.
 Kapitola 4
 Spolupráce
 Článek 27
 Závazek spolupráce
 1. Výbor informuje Komisi o
 veškerých opatřeních, jež přijal za účelem přípravy
 řešení. Pokud jde o veškeré informace obdržené od výboru, jsou
 členové a zaměstnanci Komise vázáni požadavky na zachovávání
 služebního tajemství stanovenými v článku 79.
 2. Při výkonu svých
 příslušných pravomocí podle tohoto nařízení výbor, Komise, ECB a
 vnitrostátní příslušné orgány a orgány příslušné k řešení
 vzájemně úzce spolupracují. ECB a vnitrostátní příslušné orgány
 poskytují výboru a Komisi veškeré informace, jež jsou nezbytné k plnění
 jejich úkolů.
 3. Při výkonu svých
 příslušných pravomocí podle tohoto nařízení výbor, Komise, ECB,
 vnitrostátní příslušné orgány a vnitrostátní orgány příslušné k
 řešení vzájemně úzce spolupracují, pokud jde o plánování řešení
 a fáze rané intervence a řešení podle článků 7 až 26. ECB a
 vnitrostátní příslušné orgány poskytují výboru a Komisi veškeré informace,
 jež jsou nezbytné k plnění jejich úkolů.
 4. Výbor jmenuje pro účely
 tohoto nařízení svého zástupce pro případ, že ECB pozve zástupce
 výboru, aby se účastnil jednání Rady dohledu ECB zřízené v souladu se
 článkem 19 nařízení Rady (EU) č. [ ].
 5. Výbor jmenuje pro účely
 tohoto nařízení svého zástupce, který se bude účastnit jednání výboru
 k řešení problémů Evropského orgánu pro bankovnictví zřízeného podle
 článku 113 směrnice [ ].
 6. Výbor úzce spolupracuje s
 Evropským nástrojem finanční stability (EFSF) a s Evropským mechanismem
 stability (ESM), zejména v těch případech, kdy EFSF či ESM
 poskytly nebo pravděpodobně poskytnou přímou či nepřímou
 finanční pomoc subjektům usazeným v zúčastněném
 členském státě, a to zejména za výjimečných okolností, jež jsou
 uvedeny v čl. 24 odst. 9.
 7. Výbor a ECB uzavřou
 memorandum o porozumění, v němž bude obecným způsobem uvedeno,
 jak spolu budou podle odstavce 2 spolupracovat. Memorandum podléhá pravidelnému
 přezkumu a za náležitého zacházení s důvěrnými informacemi
 se zveřejňuje.
 Článek 28
 Výměna informací v rámci jednotného
 mechanismu pro řešení problémů bank
 1. Výbor i vnitrostátní orgány
 příslušné k řešení mají povinnost v dobré víře
 spolupracovat a povinnost vyměňovat si informace.
 2. Výbor poskytuje Komisi
 veškeré informace, jež jsou nezbytné k plnění úkolů podle tohoto
 nařízení, a příslušně i článku 107 SFEU.
 Článek 29
 Spolupráce v rámci jednotného mechanismu pro řešení problémů bank a
 úprava v případě skupin
 Ustanovení čl. 12 odst. 4, 5, 6 a 15 a
 články 80 až 83 směrnice [ ] se na vztahy mezi vnitrostátními orgány
 příslušnými k řešení zúčastněných členských
 států nepoužijí. Místo toho se použijí příslušná ustanovení tohoto
 nařízení.
 Článek 30
 Spolupráce s nezúčastněnými členskými státy
 Pokud jsou součástí skupiny subjekty
 usazené v zúčastněných členských státech zároveň se
 subjekty z nezúčastněných členských států, bude výbor, aniž
 je tím dotčeno jakékoli schválení ze strany Komise podle tohoto
 nařízení, zastupovat vnitrostátní orgány příslušné k řešení
 zúčastněných členských států pro účely spolupráce s
 nezúčastněnými členskými státy podle článků 7, 8, 11,
 12, 15, 50 a 80 až 83 směrnice [ ].
 Článek 31
 Spolupráce s orgány třetích zemí
 Komise a výbor v rámci svých
 příslušných pravomocí mají výlučnou odpovědnost za uzavírání
 nezávazných ujednání o spolupráci jménem vnitrostátních orgánů
 příslušných k řešení ze zúčastněných členských států,
 jež jsou uvedena v čl. 88 odst. 4 směrnice [ ], a za jejich
 oznamování podle odstavce 6 uvedeného článku.
 Kapitola 5
 Pravomoc k
 šetření
 Článek 32
 Žádosti o informace
 1. Pro účely provádění
 úkolů uvedených v článcích 7, 8, 11, 16 a 17 může výbor buď
 přímo, nebo prostřednictvím vnitrostátních orgánů
 příslušných k řešení požadovat od dále uvedených právnických nebo
 fyzických osob, aby poskytly veškeré informace, jež jsou nezbytné k
 provádění úkolů, jež mu byly svěřeny tímto nařízením:
 a) subjekty uvedené v článku 2;
 b) zaměstnanci subjektů uvedených
 v článku 2;
 c) třetí strany, na které subjekty
 uvedené v článku 2 převedly funkce nebo činnosti v rámci
 outsourcingu.
 2. Subjekty uvedené v
 článku 2 a veškeré osoby uvedené v odst. 1 písm. b) mají povinnost
 poskytnout informace, o něž bylo podle odstavce 1 požádáno. Ustanovení
 o zachování služebního tajemství nezakládají pro tyto subjekty a osoby
 výjimku z povinnosti poskytnout požadované informace. Poskytnutí
 požadovaných informací se nepovažuje za porušení služebního tajemství.
 3. Pokud výbor získává informace
 přímo od takových subjektů a osob, zpřístupní tyto informace
 dotyčným vnitrostátním orgánům příslušným k řešení.
 4. Výbor musí být schopen
 získávat průběžně jakékoli informace týkající se kapitálu,
 likvidity, aktiv a závazků, pokud jde o jakoukoli instituci, na níž se
 uplatňují jeho pravomoci k řešení problémů, jež jsou podstatné z
 hlediska účelů řešení problémů.
 5. Výbor, příslušné orgány
 a vnitrostátní orgány příslušné k řešení mohou uzavřít
 memorandum o porozumění, jež bude upravovat postup pro výměnu
 informací.
 6. Příslušné orgány,
 včetně případně ECB a vnitrostátní orgány příslušné
 k řešení spolupracují s výborem, aby ověřily, zda jsou
 některé nebo všechny z požadovaných informací již k dispozici. Pokud takové
 informace k dispozici jsou, příslušné orgány, včetně
 případně ECB nebo vnitrostátních orgánů příslušných
 k řešení je poskytnou výboru.
 Článek 33
 Obecná šetření
 1. V zájmu plnění
 úkolů, které jsou uvedeny v článcích 7, 8, 11, 16 a 17, a podle
 dalších podmínek stanovených v příslušných právních předpisech Unie
 může výbor provádět veškerá nezbytná šetření všech osob
 uvedených v čl. 32 odst. 1 usazených nebo nacházejících se
 v zúčastněném členském státě.
 Za tím účelem je výbor oprávněn:
 a) požadovat předložení dokumentů;
 b) zkoumat účetní knihy a záznamy osob
 uvedených v čl. 32 odst. 1 a pořizovat z těchto knih a
 záznamů kopie nebo výpisy;
 c) získávat písemná nebo ústní
 vysvětlení od všech osob uvedených v čl. 32 odst. 1 nebo jejich
 zástupců nebo zaměstnanců;
 d) vyslechnout jakoukoli jinou osobu, která
 s tím souhlasí, za účelem získání informací souvisejících s
 předmětem šetření.
 2. Osoby uvedené v čl. 32
 odst. 1 se podrobí šetřením zahájeným na základě rozhodnutí výboru.
 Jestliže nějaká osoba brání v provádění
 šetření, vnitrostátní orgán příslušný k řešení v
 zúčastněném členském státě, v němž se nacházejí
 příslušné prostory, poskytne v souladu s vnitrostátními
 předpisy nezbytnou pomoc, včetně umožnění přístupu
 výboru do provozních prostor právnických osob uvedených v čl. 32 odst. 1,
 aby mohla být výše uvedená práva vykonána.
 Článek 34
 Kontroly na místě
 1. V zájmu plnění
 úkolů, které jsou uvedeny v článcích 7, 8, 11, 16 a 17, a podle
 dalších podmínek stanovených v příslušných právních předpisech Unie
 může výbor po předběžném vyrozumění dotčených
 vnitrostátních orgánů příslušných k řešení provádět veškerá
 nezbytná šetření v provozních prostorách všech právnických osob
 uvedených v čl. 32 odst. 1. Vyžaduje-li to řádné provedení a
 účinnost kontroly, může výbor provést kontrolu na místě bez
 předchozího ohlášení uvedeným právnickým osobám.
 2. Úředníci výboru a další
 osoby pověřené výborem k provádění kontrol na místě
 smějí vstupovat do všech provozních prostor a na pozemky právnických osob,
 kterých se rozhodnutí výboru podle čl. 32 odst. 2 ohledně
 šetření týká, a mají veškeré pravomoci stanovené v čl. 32 odst.
 1.
 3. Právnické osoby uvedené v
 čl. 32 odst. 1 podléhají kontrolám na místě na základě
 rozhodnutí výboru.
 4. Úředníci a další
 doprovázející osoby pověřené nebo jmenované vnitrostátními orgány
 příslušnými k řešení ve členském státě, na jehož území má
 kontrola probíhat, poskytují za dohledu a koordinace ze strany výboru
 aktivní pomoc jeho úředníkům a dalším osobám pověřeným
 výborem. Za tímto účelem mají pravomoci stanovené v odstavci 2. Úředníci
 vnitrostátních orgánů příslušných k řešení v
 zúčastněném členském státě mají rovněž právo
 účastnit se kontrol na místě.
 5. Pokud úředníci výboru a
 další doprovázející osoby pověřené nebo jmenované výborem zjistí, že
 určitá osoba odmítá kontrolu nařízenou podle odstavce 1, vnitrostátní
 orgán příslušný k řešení v zúčastněném členském
 státě jim poskytne nezbytnou pomoc v souladu s vnitrostátními
 právními předpisy. Tato pomoc zahrnuje v rozsahu nezbytném pro provedení
 kontroly zapečetění provozních prostor a účetních knih nebo
 záznamů. Nemá-li dotyčný vnitrostátní orgán příslušný k
 řešení uvedenou pravomoc, uplatní svou pravomoc vyžádat si nezbytnou pomoc
 od jiných vnitrostátních orgánů příslušných k řešení.
 Článek 35
 Povolení justičního orgánu
 1. Jestliže kontrola na
 místě podle čl. 34 odst. 1 a 2 nebo poskytnutí pomoci podle čl.
 34 odst. 5 vyžaduje podle vnitrostátních předpisů povolení
 justičního orgánu, musí být o takové povolení požádáno.
 2. Pokud je podána žádost o
 povolení podle odstavce 1, vnitrostátní justiční orgán kontroluje, zda je
 rozhodnutí výboru pravé a zda navrhovaná donucovací opatření nejsou
 vzhledem k předmětu kontroly svévolná ani nepřiměřená.
 Při kontrole přiměřenosti těchto donucovacích
 opatření může vnitrostátní justiční orgán požádat výbor o
 podrobné vysvětlení, a to zejména ve vztahu k důvodům, na
 jejichž základě má výbor podezření, že došlo k porušení aktů
 uvedených v článku 26, a závažnosti tohoto podezření
 ohledně porušení a povahy účasti osoby, jíž se donucovací
 opatření týkají. Vnitrostátní justiční orgán však nesmí
 přezkoumávat nezbytnost kontroly ani požadovat, aby mu byly poskytnuty
 informace ze spisu výboru. Zákonnost rozhodnutí výboru přezkoumává pouze
 Soudní dvůr Evropské unie.
 Kapitola 6
 Sankční
 pravomoc
 Článek 36
 Pokuty
 1. Pokud výbor zjistí, že
 subjekt uvedený v článku 2 porušil z úmyslu či nedbalosti
 některou z povinností, jež jsou uvedeny v odstavci 2, vydá výbor
 dotčenému vnitrostátnímu orgánu příslušnému k řešení pokyn,
 aby uložil příslušnému subjektu uvedenému v článku 2 v souladu se
 směrnicí [ ] pokutu.
 Jakékoli porušení povinnosti, jehož se takový
 subjekt dopustil, se považuje za úmyslné, jsou-li k dispozici objektivní
 skutečnosti, jež prokazují, že takový subjekt nebo jeho užší vedení
 jednaly ve snaze porušit povinnost.
 2. Pokuty lze uložit
 subjektům uvedeným v článku 2 za porušení následujících povinností:
 a) pokud nepředloží požadované
 informace v souladu s článkem 32;
 b) pokud se nepodrobí obecnému šetření
 podle článku 33 či kontrole na místě a nepředloží požadované
 informace v souladu s článkem 32;
 c) pokud neposkytnou příspěvek
 fondu podle článků 66 a 67;
 d) pokud nesplní rozhodnutí, které je jim
 výborem určeno podle článku 24.
 3. Vnitrostátní orgány
 příslušné k řešení zveřejňují veškeré pokuty uložené podle odstavce
 1. Pokud by byly zveřejněním dotčené strany
 nepřiměřeně poškozeny, zveřejní vnitrostátní orgán
 příslušný k řešení sankce bez uvedení totožnosti stran.
 4. Výbor vydá za účelem
 zavedení soudržných, účinných a účelných postupů prosazování, a
 aby zajistil společné, jednotné a soudržné uplatňování tohoto
 nařízení pokyny o ukládání pokut či penále, jež budou určeny
 vnitrostátním orgánům příslušným k řešení.
 Článek 37
 Penále
 1. Výbor vydá dotčenému
 vnitrostátnímu orgánu příslušnému k řešení pokyn, aby uložil penále
 příslušnému subjektu uvedenému v článku 2 v souladu se směrnicí
 [ ], aby přinutil:
 a) úvěrovou instituci ke splnění
 rozhodnutí přijatého na základě článku 32;
 b) osobu uvedenou v čl. 32 odst. 1 k
 předložení úplných informací, o něž bylo požádáno na základě
 rozhodnutí podle uvedeného článku;
 c) osobu uvedenou v čl. 33 odst. 1, aby
 se podrobila šetření, a zejména aby poskytla příslušné záznamy,
 údaje, postupy a jakékoli další požadované materiály a aby doplnila a opravila
 další informace poskytnuté v rámci šetření, které bylo zahájeno na
 základě rozhodnutí přijatého podle uvedeného článku;
 d) osobu uvedenou v čl. 34 odst. 1, aby
 se podrobila kontrole na místě, jež byla nařízena rozhodnutím
 přijatým na základě uvedeného článku;
 2. Penále musí být účinné a
 přiměřené. Penále se ukládá denní sazbou až do okamžiku, kdy
 dotčená úvěrová instituce či osoba splní příslušná
 rozhodnutí, na něž se odkazuje v odst. 1 písm. a) až d).
 3. Penále lze uložit po dobu
 nejdéle šesti měsíců.
 ČÁST III
 Institucionální rámec
 HLAVA I
 Výbor
 Článek 38
 Právní status
 1. Zřizuje se jednotný
 výbor pro řešení problémů. Výbor je agenturou Evropské unie, která má
 zvláštní strukturu, jež odpovídá jeho úkolům. Výbor má právní
 subjektivitu.
 2. Výbor požívá v každém z
 členských států co nejširší právní způsobilost, jež je
 přiznána vnitrostátními právními předpisy právnickým osobám. Výbor
 zejména může nabývat či zcizovat movitý či nemovitý majetek a
 být stranou soudního řízení.
 3. Výbor zastupuje jeho výkonný
 ředitel.
 Článek 39
 Složení
 1. Výbor je složen z:
 a) výkonného ředitele;
 b) zástupce výkonného ředitele;
 c) člena jmenovaného Komisí;
 d) člena jmenovaného ECB;
 e) člena, jehož jmenuje každý ze
 zúčastněných členských států, který zastupuje vnitrostátní
 orgán příslušný k řešení.
 2. Funkční období výkonného
 ředitele, zástupce výkonného ředitele a členů výboru
 jmenovaných Komisí a ECB je pětileté. Podle čl. 53 odst. 6 není toto
 funkční období obnovitelné.
 3. Správní a řídící
 strukturu výboru tvoří:
 a) plenární zasedání výboru, na kterém jsou
 vykonávány úkoly stanovené v článku 47;
 b) výkonné zasedání výboru, na kterém jsou
 vykonávány úkoly stanovené v článku 51;
 c) výkonný ředitel, který provádí úkoly
 stanovené v článku 53.
 Článek 40
 Soulad s právem Unie
 Výbor jedná v souladu s právem Unie,
 a to zejména v souladu s rozhodnutími Komise podle tohoto
 nařízení.
 Článek 41
 Odpovědnost
 1. Výbor je podle odstavců
 2 až 8 zodpovědný za provádění tohoto nařízení Evropskému
 parlamentu, Radě a Komisi.
 2. Výbor každý rok
 předkládá Evropskému parlamentu, Radě, Komise a Účetnímu dvoru
 zprávu o provádění úkolů, jež mu byly na základě tohoto
 nařízení svěřeny.
 3. Výkonný ředitel tuto
 zprávu předloží při veřejném zasedání Evropskému parlamentu a
 Radě.
 4. Na žádost Evropského
 parlamentu se výkonný ředitel zúčastní slyšení ohledně
 provádění svých úkolů v oblasti řešení problémů před
 příslušnými výbory Evropského parlamentu.
 5. Na žádost Rady se může
 výkonný ředitel vyjádřit v Radě k otázkám, jež se týkají
 provádění jeho úkolů v oblasti řešení problémů.
 6. Výbor odpoví ústně nebo
 písemně na otázky, které mu položí Evropský parlament nebo Rada, v souladu
 se svými postupy a za přítomnosti zástupců kteréhokoli
 zúčastněného členského státu, jehož měnou není euro.
 7. Jsou-li taková jednání
 nezbytná pro výkon pravomocí Evropského parlamentu podle Smlouvy, vede výkonný
 ředitel na žádost za zavřenými dveřmi důvěrná ústní
 jednání o svých úkolech s předsedou a místopředsedy příslušného
 výboru Evropského parlamentu. Evropský parlament a výbor
 uzavřou dohodu o podrobných pravidlech organizace těchto jednání, a
 to za účelem zajištění plné důvěrnosti v souladu s
 požadavky na důvěrnost, které ECB coby příslušnému orgánu
 ukládají příslušné právní předpisy Unie.
 8. Výbor za podmínek stanovených
 v SFEU spolupracuje při všech šetřeních prováděných Evropským
 parlamentem. Výbor a Evropský parlament uzavřou vhodná ujednání o
 praktických podmínkách uplatňování demokratické odpovědnosti
 a dohledu nad plněním úkolů, které výboru svěřuje toto
 nařízení. Tato ujednání se týkají mimo jiné přístupu k informacím,
 spolupráce při šetření a informací o postupu při výběru
 výkonného ředitele.
 Článek 42
 Vnitrostátní parlamenty
 1. Vzhledem ke zvláštní povaze
 úkolů výboru mohou vnitrostátní parlamenty zúčastněných
 členských států prostřednictvím vlastních postupů požádat
 výbor, aby písemně odpověděl na připomínky nebo otázky,
 které mu v souvislosti s jeho úkoly podle tohoto nařízení
 předložily.
 2. Vnitrostátní parlament
 zúčastněného členského státu může vyzvat výkonného
 ředitele, aby se zúčastnil výměny názorů týkající se
 řešení problémů úvěrové instituce v daném členském
 státě spolu se zástupcem vnitrostátního orgánu příslušného k
 řešení.
 3. Tímto nařízením není
 dotčena odpovědnost vnitrostátních orgánů příslušných k
 řešení ve vztahu k vnitrostátním parlamentům podle vnitrostátních
 právních předpisů za plnění úkolů, jež nebyly
 svěřeny tímto nařízením výboru či Komisi.
 Článek 43
 Nezávislost
 1. Při plnění
 úkolů, které jsou jim svěřeny tímto nařízením, jednají
 výbor a vnitrostátní orgány příslušné k řešení nezávisle a
 sledují obecný zájem.
 2. Členové výboru, na které
 odkazuje čl. 40 odst. 2, jednají nezávisle a objektivně v zájmu
 Unie jako celku a nevyžadují ani nepřijímají pokyny od orgánů či
 subjektů Unie, od vlád členských států ani od jiných
 veřejných či soukromých subjektů.
 Článek 44
 Sídlo
 Sídlem výboru je Brusel v Belgii.
 HLAVA II
 Plenární zasedání výboru
 Článek 45
 Účast na plenárním zasedání
 Plenárních zasedání se účastní všichni
 členové výboru.
 Článek 46
 Úkoly
 1. Na svém plenárním zasedání
 výbor:
 a) přijme každoročně do 30.
 listopadu roční pracovní program výboru na nadcházející rok v souladu s
 čl. 49 odst. 1 na základě návrhu předloženého výkonným
 ředitelem a předloží jej pro informaci Evropskému parlamentu,
 Radě, Komisi a Evropské centrální bance;
 b) přijme roční rozpočet
 výboru v souladu s čl. 59 odst. 2;
 c) rozhoduje o dobrovolných
 výpůjčkách v rámci mechanismů financování v souladu s
 článkem 68, vzájemném využívání vnitrostátních mechanismů financování
 podle článku 72 a o půjčkách ve prospěch systému
 pojištění vkladů podle článku 73;
 d) přijímá výroční zprávu o
 činnosti výboru podle článku 42. V této zprávě je podrobně
 zdůvodněno plnění rozpočtu;
 e) přijme finanční pravidla podle
 článku 61, jimiž se bude výbor řídit;
 f) přijímá strategii pro boj proti
 podvodům, jež odpovídá riziku podvodů, přičemž se zohlední
 náklady a přínosy opatření, jež mají být přijata;
 g) přijímá pravidla pro
 předcházení střetům zájmů a řešení těchto
 střetů u svých členů;
 h) přijímá svůj jednací řád;
 i) v souladu s odstavcem 2 vykonává ve
 vztahu k zaměstnancům výboru pravomoci, které služební řád
 svěřuje orgánu oprávněnému ke jmenování a které pracovní
 řád ostatních zaměstnanců svěřuje orgánu
 oprávněnému uzavírat pracovní smlouvy[25]
 („pravomoci orgánu oprávněného ke jmenování“);
 j) přijímá vhodná prováděcí
 pravidla k provedení služebního řádu a pracovního řádu ostatních
 zaměstnanců v souladu s článkem 110 služebního řádu;
 k) na základě služebního řádu a
 pracovního řádu ostatních zaměstnanců jmenuje účetního,
 který je při plnění svých povinností funkčně nezávislý;
 l) přijímá vhodná následná
 opatření na základě zjištění a doporučení plynoucích z
 vnitřních či externích auditních zpráv a hodnocení, jakož i z
 vyšetřování Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF);
 m) přijímá veškerá rozhodnutí týkající
 se zřízení a případně příslušných změn vnitřních
 struktur výboru.
 2. Na svém plenárním zasedání
 přijímá výbor podle článku 110 služebního řádu rozhodnutí na
 základě čl. 2 odst. 1 služebního řádu a na základě
 článku 6 pracovního řádu ostatních zaměstnanců, kterým
 přenese příslušné pravomoci orgánu oprávněného ke jmenování na
 výkonného ředitele a kterým stanoví podmínky, za nichž může být toto
 přenesení pravomocí pozastaveno. Výkonný ředitel je oprávněn
 tyto pravomoci přenést na další osoby.
 Pokud to vyžadují výjimečné okolnosti,
 může výbor na svém plenárním zasedání rozhodnutím dočasně
 pozastavit přenesení pravomocí orgánu oprávněného ke jmenování na
 výkonného ředitele a pravomocí, které výkonný ředitel přenesl na
 další osoby, a může tyto pravomoci vykonávat sám nebo je může
 přenést na jednoho ze svých členů nebo na jiného
 zaměstnance než na výkonného ředitele
 Článek 47
 Plenární zasedání výboru
 1. Plenární zasedání výboru
 svolává výkonný ředitel.
 2. Každoročně se
 konají minimálně dvě řádná plenární zasedání výboru. Kromě
 toho je výbor svoláván z podnětu výkonné ředitele, na žádost Komise,
 či minimálně jedné třetiny svých členů.
 3. Výbor může
 případně přizvat k účasti na svých plenárních zasedáních
 pozorovatele.
 4. Pro plenární zasedání poskytuje
 výbor sekretariát.
 Článek 48
 Postup rozhodování
 1. Na svém plenárním zasedání
 přijímá výbor svá rozhodnutí prostou většinou svých členů.
 Rozhodnutí, na něž odkazuje čl. 47 odst. 1 písm. c), se
 přijímají dvoutřetinovou většinou jeho členů.
 2. Výkonný ředitel se
 účastní hlasování.
 3. Výbor přijme a
 zveřejní svůj jednací řád. Jednací řád stanoví
 podrobněji postup při hlasování, zejména podmínky, za jakých
 může jeden člen jednat jménem jiného člena, a případně
 rovněž pravidla upravující schopnost usnášení.
 HLAVA III
 Výkonná zasedání výboru
 Článek 49
 Účast na výkonných zasedáních
 1. Za podmínek podle
 odstavců 2 a 3 se členové výboru, na něž odkazuje čl. 39
 odst. 1 písm. a) až d), účastní výkonných zasedání výboru.
 2. Při jednání o subjektu,
 na který se odkazuje v článku 2 či skupině subjektů, jež je
 usazena pouze v jednom zúčastněném členském státě, se
 jednání a postupu rozhodování podle čl. 52 odst. 1 a 3 účastní
 rovněž člen jmenovaný uvedeným členským státem.
 3. Při jednání o
 přeshraniční skupině se jednání a postupu rozhodování podle
 čl. 52 odst. 2 a 3 účastní člen jmenovaný členských státem,
 v němž se nachází orgán příslušný k řešení na úrovni skupiny,
 jakož i členové, kteří jsou jmenováni členskými státy, v nichž
 je usazen dceřiný podnik či subjekt podléhající dohledu na
 konsolidovaném základě.
 Článek 50
 Úkoly
 1. Plenárnímu zasedání výboru je
 nápomocen výbor ve složení pro výkonné zasedání.
 2. Na svém výkonném zasedání
 výbor:
 a) připravuje rozhodnutí, která mají
 být přijata na plenárním zasedání výboru;
 b) přijímá veškerá rozhodnutí k
 uplatnění tohoto nařízení.
 To zahrnuje:
 i) poskytování jakýchkoli příslušných
 informací Komisi, a to co nejdříve, aby mohla posoudit a přijmout
 odůvodněné rozhodnutí podle čl. 16 odst. 6.
 ii) rozhodování o části II rozpočtu
 fondu příslušející výboru.
 3. Je-li to třeba,
 může výbor na svém výkonném zasedání přijmout určitá prozatímní
 rozhodnutí jménem výboru ve složení pro plenární zasedání, a to zejména ve
 věcech administrativního řízení, včetně rozpočtových záležitostí.
 4. Výkonné zasedání výboru je
 svoláváno z podnětu výkonného ředitele či na žádost jeho
 členů.
 5. Výbor stanoví na svém
 plenárním zasedání jednací řád pro výkonná zasedání výboru.
 Článek 51
 Postup rozhodování
 1. Při jednání o
 jednotlivém subjektu či skupině, jež jsou usazeny pouze v jednom
 zúčastněném členském státě, rozhoduje výbor na svých
 výkonných zasedáních prostou většinou přítomných členů. V
 případě rovnosti hlasů rozhoduje hlas výkonného ředitele.
 2. Při jednání o
 přeshraniční skupině rozhoduje výbor na svých výkonných
 zasedáních prostou většinou hlasů přítomných členů.
 Členové výboru, na něž odkazuje čl. 39 odst. 2, a člen
 jmenovaný členským státem, v němž se nachází orgán příslušný k řešení
 na úrovni skupiny, mají po jednom hlasu. Zbývající přítomní členové
 mají hlasovací právo, jež se rovná podílu z jednoho hlasu a počtu
 vnitrostátních orgánů příslušných k řešení v těch
 členských státech, v nichž je usazen dceřiný podnik nebo subjekt
 podléhající konsolidovanému dohledu. V případě rovnosti hlasů
 rozhoduje hlas výkonného ředitele.
 3. Až do okamžiku, kdy je
 dosažen objem finančních prostředků podle článku 65,
 může člen jmenovaný členským státem vyžadovat, aby se
 uskutečnilo další jednání výboru, pokud se projednávané rozhodnutí týká
 fiskální odpovědnosti takového členského státu.
 4. Výbor na svém výkonném
 zasedání přijme a zveřejní jednací řád pro výkonné zasedání.
 Zasedání výboru ve složení pro výkonné zasedání
 svolává výkonný ředitel, a to buď z vlastního podnětu, nebo na
 žádost dvou členů, přičemž zasedání předsedá výkonný
 ředitel. Výbor může případně přizvat k účasti na
 svém výkonném zasedání pozorovatele.
 HLAVA IV
 Výkonný ředitel a zástupce
 výkonného ředitele
 Článek 52
 Jmenování a úkoly
 1. V čele výboru stojí
 výkonný ředitel na plný úvazek, který nezastává žádné funkce na
 vnitrostátní úrovni.
 2. Výkonný ředitel je
 odpovědný za:
 a) přípravu práce výboru na jeho
 plenárních a výkonných zasedáních a za svolávání a předsedání jeho
 jednání;
 b) všechny personální otázky;
 c) záležitosti spojené s běžnou správou;
 d) plnění rozpočtu výboru v
 souladu s čl. 59 odst. 3;
 e) řízení výboru;
 f) provádění ročního pracovního
 programu výboru;
 g) výkonný ředitel vypracuje každý rok
 návrh zprávy s oddílem o činnostech výboru zaměřených na
 řešení problémů a oddílem o finančních a správních
 záležitostech.
 3. Výkonnému řediteli je
 nápomocen zástupce výkonného ředitele.
 V nepřítomnosti výkonného ředitele
 vykonává jeho funkce zástupce výkonného ředitele.
 4. Výkonný ředitel a
 zástupce výkonného ředitele jsou jmenováni na základě zásluh,
 kvalifikace, znalostí bankovních a finančních záležitostí a zkušeností
 s finančním dohledem a regulací.
 5. Komise navrhne seznam
 kandidátů na jmenování výkonného ředitele a zástupce výkonného
 ředitele po vyslechnutí výboru na jeho plenárním zasedání. Výkonného
 ředitele a zástupce výkonného ředitele jmenuje Rada po slyšení
 v Evropském parlamentu.
 6. Odchylně od čl. 39
 odst. 2 je funkční období prvního zástupce výkonného ředitele
 jmenovaného po vstupu tohoto nařízení v platnost tříleté; toto
 funkční období je možno jednou obnovit na období pěti let. Výkonný
 ředitel a zástupce výkonného ředitele zůstávají ve funkci až do
 jmenování svých nástupců.
 7. Výkonný ředitel nebo
 zástupce výkonného ředitele, jejichž funkční období bylo prodlouženo,
 se na konci celkového funkčního období nesmí účastnit dalšího
 výběrového řízení na tutéž pozici.
 8. Pokud výkonný ředitel
 nebo zástupce výkonného ředitele přestane splňovat podmínky pro
 výkon svých povinností nebo se dopustil závažného pochybení, může Rada na
 návrh Komise po slyšení v Evropském parlamentu výkonného ředitele nebo
 zástupce výkonného ředitele funkce zbavit.
 Článek 53
 Nezávislost
 1. Výkonný ředitel a
 zástupce výkonného ředitele vykonávají své úkoly v souladu
 s rozhodnutími Komise a výboru.
 Při jednáních a postupu rozhodování v rámci
 výboru výkonný ředitel a zástupce výkonného ředitele nevyhledávají
 ani nepřijímají pokyny od institucí či orgánů Unie, ale
 vyjadřují vlastní názory a hlasují nezávisle. Při uvedených jednáních
 a postupu rozhodování zástupce výkonného ředitele nepodléhá pravomoci
 výkonného ředitele.
 2. Žádný členský stát ani
 jiný veřejný nebo soukromý subjekt se nesmí snažit ovlivňovat
 výkonného ředitele a zástupce výkonného ředitele při plnění
 jejich úkolů.
 3. Po ukončení
 funkčního období je výkonný ředitel a zástupce výkonného
 ředitele v souladu se služebním řádem podle čl. 78 odst. 6
 nadále vázán povinností čestného a zdrženlivého jednání při
 přijímání některých funkcí nebo výhod.
 HLAVA V
 FINANČNÍ USTANOVENÍ
 Kapitola 1
 Obecná
 ustanovení
 Článek 54
 Zdroje
 Výbor je odpovědný za vyčlenění
 potřebných finančních a lidských zdrojů na provádění
 úkolů, které jsou mu svěřeny tímto nařízením.
 Článek 55
 Rozpočet
 1. Pro každý rozpočtový rok
 odpovídající kalendářnímu roku se vyhotovují odhady všech příjmů
 a výdajů výboru, které se uvedou v rozpočtu výboru.
 2. Rozpočet výboru musí být
 vyrovnaný co do příjmů a výdajů.
 3. Rozpočet obsahuje
 dvě části: část I pro správu výboru a část II pro fond.
 Článek 56
 Část I rozpočtu pro správu výboru
 1. Příjmy části I rozpočtu
 tvoří roční příspěvky, které jsou nezbytné ke krytí
 správních výdajů v souladu s čl. 62 odst. 1 písm. a).
 2. Výdaje části I
 rozpočtu zahrnují alespoň výdaje na zaměstnance, odměny,
 správu, infrastrukturu, odborné vzdělávání a provoz.
 Článek 57
 Část II rozpočtu pro fond
 1. Příjmy části II
 rozpočtu tvoří zejména:
 a) příspěvky hrazené institucemi
 usazenými v zúčastněných členských státech v souladu
 s článkem 62, s výjimkou ročního příspěvku uvedeného
 v čl. 62 odst. 1 písm. a);
 b) úvěry získané z jiných mechanismů
 financování k řešení problémů v nezúčastněných
 členských státech v souladu s čl. 68 odst. 1;
 c) úvěry získané
 od finančních institucí nebo jiných třetích stran v souladu
 s článkem 69;
 d) výnosy z investovaných částek
 uložených ve fondu v souladu s článkem 70.
 2. Výdaje části II
 rozpočtu tvoří zejména:
 a) výdaje na účely uvedené
 v článku 71;
 b) investice v souladu
 s článkem 70;
 c) úroky placené z úvěrů získaných
 z jiných mechanismů financování k řešení problémů v
 nezúčastněných členských státech v souladu s čl.
 68 odst. 1;
 d) úroky placené z úvěrů získaných
 od finančních institucí nebo jiných třetích stran v souladu
 s článkem 69.
 Článek 58
 Sestavení a plnění rozpočtu
 1. Výkonný ředitel sestaví
 každoročně do 15. února odhad příjmů a výdajů výboru na
 následující rok a nejpozději do 31. března jej předá ke
 schválení výboru na jeho plenárním zasedání.
 2. Na základě odhadu
 přijme výbor na plenárním zasedání rozpočet výboru. V
 případě potřeby se rozpočet náležitě upraví.
 3. Rozpočet výboru plní
 výkonný ředitel.
 Článek 59
 Audit a kontrola
 1. V rámci výboru se
 zřizuje funkce interního auditora, která musí být vykonávána v souladu s
 příslušnými mezinárodními normami. Interní auditor jmenovaný výborem mu
 odpovídá za prověřování řádného fungování systémů a postupů
 výboru pro plnění rozpočtu.
 2. Interní auditor radí výboru v
 otázkách rizik tím, že vydává nezávislá stanoviska ke kvalitě
 řídících a kontrolních systémů a doporučení ke zlepšení podmínek
 provádění operací a k podpoře řádného finančního řízení.
 3. Odpovědnost za zavedení
 vnitřních kontrolních systémů a postupů, které jsou vhodné pro
 výkon jeho úkolů, nese výbor.
 Článek 60
 Předkládání účetní závěrky a absolutorium
 1. Výkonný ředitel jedná
 jako schvalující úředník.
 2. Do 1. března po
 ukončení každého rozpočtového roku zašle účetní výboru
 Účetnímu dvoru prozatímní účetní závěrku.
 3. Do 31. března každého
 roku předá výbor na svém výkonném zasedání Evropskému parlamentu,
 Radě, Komisi a Účetnímu dvoru prozatímní účetní závěrku
 výboru za předcházející rozpočtový rok.
 4. Po obdržení vyjádření
 Účetního dvora k prozatímní účetní závěrce výboru vypracuje
 výkonný ředitel na vlastní odpovědnost konečnou účetní
 závěrku výboru a předloží ji výboru na jeho plenárním zasedání ke schválení.
 5. Do 1. července po
 ukončení každého rozpočtového roku zašle výkonný ředitel
 konečnou účetní závěrku Evropskému parlamentu, Radě, Komisi
 a Účetnímu dvoru.
 6. Do 30. září zašle
 výkonný ředitel Účetnímu dvoru odpověď k jeho
 vyjádření.
 7. Do 15. listopadu
 následujícího roku se konečná účetní závěrka zveřejní
 v Úředním věstníku Evropské unie.
 8. Výbor na svém plenárním
 zasedání udělí výkonnému řediteli absolutorium za plnění
 rozpočtu.
 9. Výkonný ředitel
 předloží Evropskému parlamentu na jeho žádost všechny informace, které
 jsou požadovány v souvislostí s účetní závěrkou výboru.
 Článek 61
 Finanční pravidla
 Výbor po konzultaci s Účetním dvorem
 Unie a Komisí přijme vnitřní finanční pravidla, jimiž se stanoví
 zejména postup pro sestavení a plnění jeho rozpočtu.
 Je-li to slučitelné se zvláštním
 charakterem výboru, finanční pravidla vycházejí z rámcového
 finančního nařízení přijatého pro subjekty zřízené podle
 Smlouvy o fungování Evropské unie v souladu s článkem 208
 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 ze
 dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném
 rozpočtu Unie[26].
 Článek 62
 Příspěvky
 1. Subjekty uvedené v
 článku 2 přispívají do rozpočtu výboru v souladu s tímto
 nařízením a akty v přenesené pravomoci o příspěvcích
 přijatými podle odstavce 5. Příspěvky tvoří:
 a) roční příspěvky, které
 jsou nezbytné ke krytí správních výdajů;
 b) roční příspěvky ex ante,
 které jsou nezbytné pro dosažení cílové výše prostředků fondu
 stanovené v článku 65 a vypočtené v souladu s článkem
 66;
 c) mimořádné příspěvky ex
 post vypočtené v souladu s článkem 67.
 2. Výše příspěvků
 musí být stanovena tak, aby příjmy z nich byly v zásadě
 dostatečné pro zajištění každoročně vyrovnaného
 rozpočtu výboru a pro plnění úlohy fondu.
 3. Výši
 příspěvků, které má každý subjekt uvedený v článku 2
 uhradit, stanoví výbor v souladu s akty v přenesené pravomoci podle
 odstavce 5 v rozhodnutí určeném dotčeným subjektům. Výbor
 používá procedurální pravidla, pravidla pro podávání zpráv a další pravidla,
 aby byly příspěvky uhrazeny včas a v plné výši.
 4. Objem prostředků
 získaných v souladu s odstavci 1, 2 a 3 se použije pouze pro
 účely tohoto nařízení.
 5. Komise je v souladu
 s článkem 82 zmocněna přijímat akty v přenesené
 pravomoci o příspěvcích s cílem:
 a) určit druh příspěvků
 a situace, v nichž je třeba příspěvky hradit, způsob
 výpočtu výše příspěvků a jejich platby;
 b) upřesnit registrační a
 účetní pravidla, pravidla vykazování a jiná pravidla uvedená v odstavci 3,
 která jsou nezbytná pro zajištění včasné úhrady
 příspěvků v plné výši;
 c) stanovit systém příspěvků
 pro instituce, kterým bylo povoleno vykonávat činnost poté, co fond dosáhl
 své cílové výše;
 d) stanovit roční příspěvky,
 které jsou nezbytné ke krytí správních výdajů výboru předtím, než
 začne plnohodnotně pracovat.
 Článek 63
 Opatření proti podvodům
 1. V zájmu usnadnění boje
 proti podvodům, korupci a jakémukoli jinému protiprávnímu jednání podle
 nařízení (ES) č. 1073/1999 přistoupí výbor do šesti
 měsíců od zahájení své práce k interinstitucionální dohodě ze
 dne 25. května 1999 o vnitřním vyšetřování prováděném
 Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) a s použitím vzoru
 uvedeného v příloze k této dohodě přijme vhodné předpisy,
 které se budou vztahovat na všechny jeho zaměstnance.
 2. Účetní dvůr je
 oprávněn provádět formou kontroly dokumentů a kontroly na
 místě audit u příjemců, zhotovitelů, dodavatelů nebo
 poskytovatelů a subdodavatelů, kteří od výboru obdrželi
 finanční prostředky Unie.
 3. OLAF může provádět
 šetření včetně kontrol a inspekcí na místě v souladu s
 ustanoveními a postupy uvedenými v nařízení (ES) č. 1073/1999 a
 nařízení (Euratom, ES) č. 2185/96 s cílem stanovit, zda v souvislosti
 se zakázkou financovanou výborem nedošlo k podvodu, korupci nebo jinému
 protiprávnímu jednání poškozujícímu finanční zájmy Unie.
 Kapitola 2
 Jednotný fond
 pro řešení problémů bank
 Oddíl 1
 ZŘÍZENÍ FONDU
 Článek 64
 Obecná ustanovení
 1. Zřizuje se jednotný fond
 pro řešení problémů bank.
 2. Výbor používá fond pouze pro
 účely zajištění účinného uplatňování nástrojů a
 pravomocí k řešení problémů podle části II hlavy I a
 v souladu s cíli řešení problémů a se zásadami řešení
 problémů uvedenými v článcích 12 a 13. Rozpočet Unie nenese
 za žádných okolností odpovědnost za výdaje nebo ztráty fondu.
 3. Vlastníkem fondu je výbor.
 Článek 65
 Cílová výše financování
 1. Nejpozději do deseti let
 od vstupu tohoto nařízení v platnost dosáhnou dostupné finanční
 prostředky fondu výše nejméně 1 % hodnoty vkladů všech
 úvěrových institucí povolených v zúčastněných
 členských státech, které jsou pojištěné podle směrnice 94/19/ES.
 2. Během
 počátečního období uvedeného v odstavci 1 se příspěvky do
 fondu vypočtené v souladu s článkem 66 a získané v souladu
 s článkem 62 rozdělí v čase co nejrovnoměrněji,
 dokud není dosaženo cílové výše, ledaže mohou být v závislosti na
 okolnostech vzhledem k příznivým tržním podmínkám nebo potřebám
 financování uhrazeny dříve.
 3. Výbor může
 počáteční období prodloužit na maximálně čtyři roky,
 jestliže fondu vzniknou kumulované výdaje překračující 0,5 % celkové
 výše uvedené v odstavci 1.
 4. Jestliže po skončení
 počátečního období uvedeného v odstavci 1 jsou dostupné finanční
 prostředky nižší než cílová výše stanovená v odstavci 1,
 příspěvky vypočtené v souladu s článkem 66 se
 vybírají, dokud není dosaženo cílové výše. Pokud dostupné finanční
 prostředky mají objem nižší než polovinu cílové výše, roční
 příspěvky nesmí být nižší než jedna čtvrtina cílové výše.
 5. Komise je v souladu
 s článkem 82 zmocněna přijímat akty v přenesené
 pravomoci s cílem upřesnit:
 a) kritéria pro časové rozložení
 příspěvků do fondu vypočtených podle odstavce 2;
 b) okolnosti, za nichž je možno uspíšit
 platbu příspěvků podle odstavce 2;
 c) kritéria k určení počtu
 let, o něž lze v souladu s článkem 3 prodloužit
 původní období podle odstavce 1;
 d) kritéria ke stanovení ročních
 příspěvků podle odstavce 4.
 Článek 66
 Příspěvky ex ante
 1. Jednotlivé
 příspěvky každé instituce se vybírají alespoň jednou
 ročně a vypočítají se v poměrné výši k celkové
 hodnotě jejích závazků bez započtení kapitálu a pojištěných
 vkladů vzhledem k úhrnným závazkům bez započtení kapitálu a
 pojištěných vkladů všech institucí povolených na území
 zúčastněných členských států.
 Tyto příspěvky se upraví v poměru k
 rizikovému profilu každé instituce v souladu s kritérii
 upřesněnými v aktech v přenesené pravomoci uvedených
 v čl. 94 odst. 7 směrnice [ ].
 2. Dostupné finanční
 prostředky, které se zohlední za účelem dosažení cílové výše
 financování stanovené v článku 65, mohou zahrnovat platební přísliby,
 které jsou v plné výši kryty zajištěním ve formě nízkorizikových
 aktiv nezatížených jakýmikoli právy třetích stran, s možností s nimi
 volně nakládat a vyčleněných k výlučnému použití výborem k
 účelům uvedeným v čl. 71 odst. 1. Podíl těchto
 neodvolatelných platebních příslibů nepřekročí 30 % celkové
 výše příspěvků získaných v souladu s odstavcem 1.
 3. Komise je v souladu
 s článkem 82 zmocněna přijímat akty v přenesené
 pravomoci s cílem upřesnit:
 a) metodu výpočtu jednotlivých
 příspěvků uvedených v odstavci 1;
 b) kvalitu krytí zajištěním platebních
 příslibů podle odstavce 2;
 c) kritéria pro výpočet podílu
 platebních příslibů uvedených v odstavci 2.
 Článek 67
 Mimořádné příspěvky ex post
 1. Pokud dostupné finanční
 prostředky nestačí k pokrytí ztrát, nákladů nebo jiných
 výdajů vzniklých v souvislosti s použitím fondu, výbor získá v souladu
 s článkem 62 od institucí povolených na území zúčastněných
 členských států mimořádné příspěvky ex post k pokrytí
 doplňkových částek. Tyto mimořádné příspěvky se
 institucím přidělí podle pravidel stanovených v článku 66.
 2. Výbor může
 v souladu s akty v přenesené pravomoci podle odstavce 3
 instituci zcela nebo částečně osvobodit od povinnosti platit
 příspěvky ex post podle odstavce 1, pokud by se úhrnnou
 částkou plateb uvedenou v článku 66 a odstavci 1 tohoto článku
 ohrozilo vyrovnání pohledávek ostatních věřitelů vůči
 této instituci. Toto osvobození nelze udělit na období delší než šest
 měsíců, avšak lze jej na žádost instituce obnovit.
 3. Komise je v souladu s
 článkem 82 zmocněna přijímat akty v přenesené pravomoci s
 cílem upřesnit okolnosti a podmínky, za nichž lze subjekty uvedené v
 článku 2 částečně nebo zcela osvobodit od
 příspěvků ex post podle odstavce 2.
 Článek 68
 Dobrovolné výpůjčky mezi mechanismy financování
 1. Výbor může požádat o
 výpůjčku pro fond u všech ostatních mechanismů financování k
 řešení problémů v nezúčastněných členských
 státech v případě, že:
 a) částky získané podle článku 66
 nestačí k pokrytí ztrát, nákladů nebo jiných výdajů vzniklých v
 souvislosti s použitím fondu;
 b) mimořádné příspěvky ex
 post uvedené v článku 67 nejsou okamžitě k dispozici;
 c) alternativní finanční
 prostředky uvedené v článku 69 nejsou okamžitě k dispozici za
 přiměřených podmínek.
 2. Uvedené mechanismy
 financování k řešení problémů rozhodují o takové žádosti
 v souladu s článkem 97 směrnice [ ]. Na podmínky
 výpůjčky se vztahuje čl. 97 odst. 3 písm. a), b) a c)
 směrnice [ ].
 Článek 69
 Alternativní finanční prostředky
 1. Výbor může pro fond
 sjednávat výpůjčky nebo jiné formy podpory u finančních
 institucí nebo jiných třetích stran v případě, že částky
 získané v souladu s články 66 a 67 nejsou okamžitě
 k dispozici nebo nestačí k pokrytí výdajů vzniklých v
 souvislosti s použitím fondu.
 2. Výpůjčky nebo jiné
 formy podpory uvedené v odstavci 1 se musí v souladu
 s článkem 62 vrátit zpět v plné výši během období
 splatnosti půjčky.
 3. Všechny výdaje vzniklé v
 souvislosti s použitím výpůjček podle odstavce 1 musí nést sám
 výbor, a nikoli rozpočet Unie ani zúčastněné členské státy.
 Oddíl 2
 správa fondu
 Článek 70
 Investice
 1. Fond spravuje výbor, který
 může požádat Komisi o provedení některých úkolů
 v souvislosti se správou fondu.
 2. Objem prostředků
 získaný od řešené nebo překlenovací instituce, úroky nebo jiné výnosy
 z investic a veškeré jiné výnosy se připisují pouze ve prospěch
 fondu.
 3. Výbor investuje částky uložené
 ve fondu do dluhopisů zúčastněných členských států
 či nevládních organizací nebo do vysoce likvidních aktiv s vysokou
 bonitou. Investice by měly být dostatečně zeměpisně
 rozloženy. Výnosy z těchto investic se připisují ve
 prospěch fondu.
 4. Komise je v souladu
 s postupem podle článku 82 zmocněna přijímat akty
 v přenesené pravomoci o prováděcích předpisech týkajících
 se správy fondu.
 Oddíl 3
 používání fondu
 Článek 71
 Úloha fondu
 1. V rámci stanoveném Komisí
 může výbor při uplatňování nástrojů k řešení
 problémů na subjekty uvedené v článku 2 používat fond, aby:
 a) se zaručil za aktiva nebo závazky
 řešené instituce, jejích dceřiných podniků, překlenovací
 instituce nebo subjektu pro správu aktiv;
 b) poskytl úvěr řešené instituci,
 jejím dceřiným podnikům, překlenovací instituci nebo subjektu
 pro správu aktiv;
 c) nakoupil aktiva řešené instituce;
 d) vložil kapitál do překlenovací
 instituce nebo subjektu pro správu aktiv;
 e) vyplatil náhradu akcionářům
 nebo věřitelům, pokud na základě hodnocení podle čl.
 17 odst. 5 získali za své pohledávky méně, než by na základě
 ocenění podle čl. 17 odst. 16 získali při likvidaci v
 běžném úpadkovém řízení;
 f) přispěl řešené instituci
 namísto příspěvku, jehož by bylo dosaženo odepsáním některých
 závazků, je-li použit nástroj odepsání závazků a pokud orgán
 příslušný k řešení rozhodne o vyloučení některých
 věřitelů z působnosti nástroje odepsání závazků v
 souladu s čl. 24. odst. 3;
 g) provedl jakoukoli kombinaci opatření
 uvedených v písmenech a) až f).
 2. Fond může být použit k přijetí
 opatření uvedených v písmenech a) až g) rovněž vůči
 kupujícímu v souvislosti s nástrojem prodeje obchodních činností.
 3. Fond nesmí být použit
 přímo k absorbování ztrát instituce nebo subjektu uvedeného
 v článku 2 ani k rekapitalizaci instituce nebo subjektu
 uvedeného v článku 2. V případě, že použití mechanismu
 financování k řešení problémů pro účely uvedené v odstavci 1
 nepřímo vede k tomu, že je část ztrát instituce nebo subjektu
 uvedeného v článku 2 přenesena na fond, uplatní se zásady pro
 použití mechanismu financování k řešení problémů uvedené
 v článku 24.
 4. Výbor nesmí kapitál vložený
 v souladu s odst. 1 písm. f) držet déle než pět let.
 Článek 72
 Vzájemné využití vnitrostátních mechanismů financování v případě
 řešení problémů na úrovni skupiny, do něhož jsou zapojeny
 instituce v nezúčastněných členských státech
 V případě řešení
 problémů na úrovni skupiny, do něhož jsou zapojeny instituce povolené
 v jednom nebo ve více zúčastněných členských státech na jedné
 straně a instituce povolené v jednom nebo ve více nezúčastněných
 členských státech na straně druhé, fond přispívá k financování
 řešení problémů na úrovni skupiny v souladu s ustanoveními
 článku 98 směrnice [ ].
 Článek 73
 Použití systémů pojištění vkladů k řešení problémů
 1. V případě, že výbor
 přijme opatření k řešení problémů a těmito
 opatřeními je zajištěno, že vkladatelé mají i nadále přístup ke
 svým vkladům, zúčastněné členské státy zajistí, aby systém
 pojištění vkladů, k němuž instituce náleží, ručil za
 částky uvedené v čl. 99 odst. 1 a 4 směrnice [ ].
 2. Při určování výše,
 do které systém pojištění vkladů ručí podle odstavce 1, musí být
 splněny podmínky stanovené v článku 17.
 3. Před rozhodnutím
 v souladu s odstavcem 1 tohoto článku o výši, do které systém
 pojištění vkladů ručí za podmínek stanovených v čl. 39
 odst. 3 písm. d) směrnice [ ], výbor konzultuje dotčený systém
 pojištění vkladů a přitom plně zohledňuje naléhavost
 dané záležitosti.
 4. V případě, že
 zdroje systému pojištění vkladů nestačí k pokrytí plateb
 vkladatelům a další zdroje nejsou z příslušného
 zúčastněného členského státu okamžitě k dispozici,
 může fond uvedenému systému pojištění vkladů potřebné
 zdroje půjčit, pokud jsou splněny všechny podmínky podle článku
 10 směrnice 94/19/ES.
 HLAVA VI
 Ostatní ustanovení
 Článek 74
 Výsady a imunity
 Na výbor a jeho zaměstnance se vztahuje
 Protokol (č. 7) o výsadách a imunitách Evropské unie připojený ke
 Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o fungování Evropské unie.
 Článek 75
 Jazyky
 1. Na výbor se vztahuje
 nařízení Rady č. 1[27].
 2. O vnitřním jazykovém
 režimu výboru rozhoduje výbor.
 3. Výbor může rozhodnout,
 který z úředních jazyků se použije při zasílání
 dokumentů institucím či orgánům Unie.
 4. Výbor se může s každým
 vnitrostátním orgánem příslušným k řešení dohodnout na jazyku
 nebo jazycích, v nichž se vypracují dokumenty, které se zasílají
 vnitrostátním orgánům příslušným k řešení nebo které zasílají
 tyto orgány.
 5. Překladatelské služby
 požadované pro činnost výboru poskytuje Překladatelské středisko
 pro instituce Evropské unie.
 Článek 76
 Zaměstnanci výboru
 1. Na zaměstnance výboru,
 včetně výkonného ředitele a zástupce výkonného ředitele, se
 vztahuje služební řád úředníků a pracovní řád ostatních
 zaměstnanců a pravidla přijatá na základě dohody mezi
 orgány Unie k provedení tohoto služebního a pracovního řádu.
 2. Výbor po dohodě
 s Komisí v souladu s článkem 110 služebního řádu přijímá
 vhodná prováděcí pravidla k provedení služebního řádu a pracovního
 řádu ostatních zaměstnanců.
 Článek 77
 Výměna zaměstnanců
 1. Výbor může využívat
 vyslaných národních odborníků nebo jiných pracovníků, kteří ve
 výboru nejsou zaměstnáni.
 2. Výbor na svém plenárním
 zasedání přijme vhodné rozhodnutí, v němž stanoví pravidla pro
 výměnu a vysílání zaměstnanců z vnitrostátních orgánů
 příslušných k řešení v zúčastněných členských
 státech do výboru a mezi nimi navzájem.
 3. Výbor může zřídit
 vnitřní útvary příslušné k řešení složené ze
 zaměstnanců vnitrostátních orgánů příslušných k řešení
 v zúčastněných členských státech.
 Článek 78
 Odpovědnost výboru
 1. Smluvní odpovědnost
 výboru se řídí právem rozhodným pro příslušnou smlouvu.
 2. Soudní dvůr Evropské
 unie má pravomoc rozhodovat na základě jakékoli rozhodčí doložky
 obsažené ve smlouvě uzavřené výborem.
 3. V případě
 mimosmluvní odpovědnosti nahradí výbor v souladu s obecnými zásadami
 společnými právním předpisům členských států o
 odpovědnosti veřejných orgánů veškerou škodu, kterou
 způsobil nebo kterou způsobili jeho zaměstnanci při
 plnění svých povinností, zejména pokud jde o jejich funkce řešení
 problémů, včetně úkonů a opomenutí na podporu
 zahraničních postupů k řešení problémů.
 4. Výbor nahradí vnitrostátnímu
 orgánu příslušnému k řešení škody, k nimž ho odsoudil vnitrostátní
 soud nebo jež se po dohodě s výborem zavázal v souladu
 s mimosoudním vyrovnáním hradit, přičemž tyto škody jsou
 důsledkem úkonu nebo opomenutí, jehož se dopustil uvedený vnitrostátní
 orgán příslušný k řešení v průběhu řešení
 problémů podle tohoto nařízení, ledaže tento úkon nebo opomenutí představuje
 porušení práva Unie, tohoto nařízení, rozhodnutí Komise nebo výboru
 či zjevnou a závažnou chybu v posouzení.
 5. Soudní dvůr Evropské
 unie má pravomoc rozhodovat všechny spory v souvislosti s odstavci 3
 a 4. Nároky z mimosmluvní odpovědnosti se promlčují za pět let
 ode dne, kdy nastala skutečnost, na níž se zakládají.
 6. Osobní odpovědnost
 zaměstnanců vůči výboru je upravena služebním řádem
 nebo pracovním řádem vztahujícím se na tyto zaměstnance.
 Článek 79
 Služební tajemství a výměna informací
 1. Členové výboru,
 zaměstnanci výboru a zaměstnanci účastnící se výměny
 se zúčastněnými členskými státy nebo těmito státy vyslaní,
 kteří plní povinnosti související s řešením problémů, jsou i po
 ukončení svých povinností vázáni požadavky na zachovávání služebního tajemství
 podle článku 339 Smlouvy o fungování Evropské unie a příslušných
 ustanovení práva Unie.
 2. Výbor zajistí, aby osoby, jež
 přímo či nepřímo, trvale či příležitostně
 poskytují jakékoli služby související s výkonem povinností, byly vázány
 rovnocennými požadavky na zachovávání služebního tajemství.
 3. Pro účely plnění
 úkolů, které jsou jí svěřeny tímto nařízením, je výbor v
 rámci omezení a za podmínek stanovených v příslušných právních
 předpisech Unie oprávněn vyměňovat si informace s
 vnitrostátními orgány nebo orgány a subjekty Unie, pokud příslušné právní
 předpisy Unie dovolují vnitrostátním příslušným orgánům
 sdělovat uvedeným subjektům informace nebo pokud mohou členské
 státy takové sdělování informací podle příslušných právních
 předpisů Unie poskytnout.
 Článek 80
 Transparentnost
 1. Na dokumenty, které má výbor
 v držení, se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č.
 1049/2001[28].
 2. Do šesti měsíců ode
 dne prvního zasedání přijme výbor prováděcí pravidla k nařízení
 (ES) č. 1049/2001.
 3. Rozhodnutí přijímaná
 výborem podle článku 8 nařízení (ES) č. 1049/2001 mohou být
 případně předmětem stížnosti veřejnému ochránci práv
 nebo řízení před Soudním dvorem Evropské unie následujícím po
 odvolání k odvolacímu senátu v souladu s podmínkami stanovenými v článcích
 228 a 263 Smlouvy o fungování Evropské unie.
 4. Na zpracování osobních
 údajů výborem se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES)
 č. 45/2001[29].
 Na zpracování osobních údajů vnitrostátními orgány příslušnými
 k řešení se vztahuje směrnice Evropského parlamentu a Rady
 95/46/ES[30].
 Článek 81
 Bezpečnostní předpisy týkající se ochrany utajovaných informací a
 citlivých informací nepodléhajících utajení
 Výbor uplatňuje bezpečnostní zásady
 obsažené v bezpečnostních pravidlech Komise pro ochranu utajovaných
 informací Evropské unie (EUCI) a citlivých informací nepodléhajících utajení,
 která jsou vymezena v příloze rozhodnutí 2001/844/ES, ESUO, Euratom.
 Uplatňování bezpečnostních zásad zahrnuje uplatňování ustanovení
 o výměně takových informací, jejich zpracování a archivaci.
 ČÁST IV
 ZMOCŇOVACÍ A KONEČNÁ USTANOVENÍ
 Článek 82
 Výkon přenesené pravomoci
 1. Pravomoc přijímat akty v
 přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených
 v tomto článku.
 2. Přenesení pravomocí
 platí na dobu neurčitou od data uvedeného v článku 88.
 3. Evropský parlament nebo Rada
 mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 62 odst. 5, čl. 65
 odst. 5, čl. 66 odst. 3, čl. 67 odst. 3 a čl. 70 odst. 4 kdykoli
 zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm
 uvedené. Nabývá účinku dnem následujícím po vyhlášení rozhodnutí v Úředním
 věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je
 v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných
 aktů v přenesené pravomoci.
 4. Přijetí aktu
 v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí
 současně Evropskému parlamentu a Radě.
 5. Akt v přenesené
 pravomoci přijatý podle čl. 62 odst. 5, čl. 65 odst. 5, čl.
 66 odst. 3, čl. 67 odst. 3 a čl. 70 odst. 4 vstoupí v platnost, pouze
 pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě
 dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud
 Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi
 o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo
 Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
 Článek 83
 Přezkum
 1. Komise zveřejní do 31.
 prosince 2016 a následně poté každých pět let zprávu o
 uplatňování tohoto nařízení, přičemž položí zvláštní
 důraz na sledování potenciálního dopadu na hladké fungování vnitřního
 trhu. Tato zpráva hodnotí:
 a) fungování jednotného mechanismu pro
 řešení problémů bank a dopad činností zaměřených
 na řešení těchto problémů na zájmy Unie jako celku a na
 soudržnost a integritu vnitřního trhu finančních služeb,
 včetně možného dopadu na struktury vnitrostátních bankovních
 systémů v rámci Unie, a pokud jde o účinnost
 režimů spolupráce a sdílení informací v rámci jednotného
 mechanismu pro řešení problémů bank, mezi jednotným mechanismem pro
 řešení problémů bank a jednotným mechanismem dohledu a mezi jednotným
 mechanismem pro řešení problémů bank a vnitrostátními orgány
 příslušnými k řešení a vnitrostátními příslušnými orgány
 nezúčastněných členských států;
 b) účinnost režimu nezávislosti a
 odpovědnosti;
 c) vzájemné působení mezi výborem a
 Evropským orgánem pro bankovnictví;
 d) vzájemné působení mezi výborem a
 vnitrostátními orgány příslušnými k řešení v nezúčastněných
 členských státech a dopady jednotného mechanismu pro řešení
 problémů bank na tyto členské státy.
 2. Zpráva je předkládána
 Evropskému parlamentu a Radě. Komise případně přednese
 další návrhy.
 Článek 84
 Změna nařízení (EU) č. 1093/2010
 Nařízení (EU) č. 1093/2010 se
 mění takto:
 1. V článku 4 se
 bod 2 nahrazuje tímto:
 „2) „příslušnými orgány“ se rozumí:
 i) příslušné orgány vymezené
 v čl. 4 odst. 1 bodu 40 nařízení Evropského parlamentu a Rady
 (EU) č. 575/2013 a směrnici 2007/64/ES a uvedené ve směrnici
 2009/110/ES,
 ii) pokud jde o směrnice 2002/65/ES a
 2005/60/ES, orgány příslušné pro zajištění plnění požadavků
 uvedených směrnic úvěrovými a finančními institucemi,
 iii) pokud jde o systémy pojištění
 vkladů, orgány, které spravují tyto systémy podle směrnice 94/19/ES,
 nebo, pokud je činnost takového systému řízena soukromou
 společností, veřejný orgán vykonávající dohled nad těmito
 systémy podle uvedené směrnice, a
 iv) pokud jde o čl. 62 odst. 5,
 čl. 65 odst. 5, čl. 66 odst. 3, čl. 67 odst. 4 a čl. 70
 odst. 4, orgány příslušné k řešení definované v článku
 3 uvedené směrnice a jednotný výbor pro řešení problémů
 zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č..../....“
 2. V článku 25 se
 vkládá nový odstavec, který zní:
 „1a Orgán pro bankovnictví může
 organizovat a provádět srovnávací hodnocení výměny informací a
 společných činností výboru uvedeného v nařízení o jednotném
 mechanismu pro řešení problémů a vnitrostátních orgánů
 příslušných k řešení v členských státech, které se
 jednotného mechanismu pro řešení problémů neúčastní, při
 řešení problémů přeshraničních skupin, aby ještě více
 posílil účinnost a jednotnost výsledků řešení problémů. K
 tomuto účelu vypracuje orgán pro bankovnictví metody, které mu umožní
 objektivní posouzení a srovnávání.“
 3. V čl. 40
 odst. 6 se vkládá třetí pododstavec, který zní:
 „Pro účely jednání v oblasti
 působnosti čl. 62 odst. 5, čl. 65 odst. 5, čl. 66 odst. 3,
 čl. 67 odst. 4 a čl. 70 odst. 4 působí výkonný ředitel
 Evropského výboru pro řešení problémů u rady orgánů dohledu jako
 pozorovatel.“
 Článek 85
 Nahrazení vnitrostátních mechanismů financování k řešení
 problémů
 Od prvního dne používání uvedeného
 v čl. 88 druhém pododstavci se fond považuje za mechanismus
 financování k řešení problémů zúčastněných členských
 států podle hlavy VII směrnice [ ].
 Článek 86
 Dohoda o sídle a provozní podmínky
 1. Nezbytná opatření
 týkající se umístění, které má být výboru zajištěno v hostitelském
 členském státě, a prostředků, které má tento členský
 stát poskytnout, ale i konkrétní pravidla vztahující se na výkonného
 ředitele, členy výboru na jeho plenárním zasedání, zaměstnance
 výboru a jejich rodinné příslušníky v tomto hostitelském
 členském státě, stanoví dohoda o sídle uzavřená mezi výborem a
 hostitelským členským státem po získání souhlasu výboru na jeho plenárním
 zasedání a nejpozději dva roky po vstupu tohoto nařízení v platnost.
 2. Hostitelský členský stát
 výboru poskytuje nejlepší možné podmínky, aby bylo zajištěno řádné
 fungování výboru, včetně vícejazyčné evropsky zaměřené
 školní výuky a vhodných dopravních spojení.
 Článek 87
 Začátek činnosti výboru
 1. Výbor zahájí svou
 činnost v plném rozsahu do 1. ledna 2015.
 2. Komise je odpovědná za
 zřízení a počáteční provoz výboru do doby, než bude mít výbor provozní
 kapacitu k plnění vlastního rozpočtu. Za tímto účelem:
 a) může Komise jako prozatímního
 výkonného ředitele určit úředníka Komise, který bude plnit úkoly
 svěřené výkonnému řediteli, dokud výkonný ředitel
 nepřevezme funkci po svém jmenování Radou v souladu s článkem 53;
 b) odchylně od čl. 47 odst. 1
 písm. i) a do přijetí rozhodnutí podle čl. 47 odst. 2 vykonává
 prozatímní výkonný ředitel pravomoci orgánu oprávněného ke jmenování;
 c) může Komise výboru nabídnout pomoc,
 zejména vysíláním úředníků Komise, kteří vykonávají
 činnosti výboru v rámci odpovědnosti prozatímního výkonného
 ředitele nebo výkonného ředitele;
 d) vybírá Komise jménem výboru roční
 příspěvky uvedené v čl. 62 odst. 5 písm. d).
 3. Prozatímní výkonný
 ředitel může schvalovat všechny platby hrazené z
 prostředků, které jsou zaneseny v rozpočtu výboru, a může
 uzavírat smlouvy, včetně smluv se zaměstnanci.
 Článek 88
 Vstup v platnost
 Toto nařízení vstupuje v platnost
 dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
 Články 7 až 23 a články 25 až 38 se
 použijí ode dne 1. ledna 2015.
 Článek 24 se použije ode dne 1. ledna
 2018.
 Toto nařízení je závazné v celém
 rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
 V Bruselu dne
 Za Evropský parlament Za
 Radu
 předseda předseda
 LEGISLATIVNÍ FINANČNÍ VÝKAZ
 1. RÁMEC NÁVRHU/PODNĚTU
 1.1. Název návrhu/podnětu
 1.2. Příslušné
 oblasti politik podle členění ABM/ABB
 1.3. Povaha
 návrhu/podnětu
 1.4. Cíle
 1.5. Odůvodnění
 návrhu/podnětu
 1.6. Doba
 trvání akce a finanční dopad
 1.7. Předpokládaný
 způsob řízení
 2. SPRÁVNÍ OPATŘENÍ
 2.1. Pravidla
 pro sledování a podávání zpráv
 2.2. Systém
 řízení a kontroly
 2.3. Opatření
 k zamezení podvodů a nesrovnalostí
 3. ODHADOVANÝ FINANČNÍ DOPAD
 NÁVRHU/PODNĚTU
 3.1. Okruhy víceletého finančního rámce a
 dotčené výdajové rozpočtové položky
 3.2. Odhadovaný
 dopad na výdaje
 3.2.1. Odhadovaný souhrnný
 dopad na výdaje
 3.2.2. Odhadovaný dopad na
 operační prostředky
 3.2.3. Odhadovaný dopad na
 prostředky správní povahy
 3.2.4. Soulad se stávajícím
 víceletým finančním rámcem
 3.2.5. Příspěvky
 třetích stran
 3.3. Odhadovaný dopad na
 příjmy
 LEGISLATIVNÍ
 FINANČNÍ VÝKAZ
 1. RÁMEC NÁVRHU/PODNĚTU
 1.1. Název návrhu/podnětu
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým
 se zřizuje jednotný mechanismus pro řešení problémů bank a jednotný
 fond pro řešení problémů bank
 1.2. Příslušné oblasti
 politik podle členění ABM/ABB[31]
 Vnitřní trh – finanční trhy
 1.3. Povaha návrhu/podnětu
 þ Návrh/podnět se týká nové akce
 ̈ Návrh/podnět se týká nové akce
 následující po pilotním projektu / přípravné akci[32]
 ̈ Návrh/podnět se týká prodloužení
 stávající akce
 ̈ Návrh/podnět se týká akce
 přesměrované na jinou akci
 1.4. Cíle
 1.4.1. Víceleté strategické cíle
 Komise sledované návrhem/podnětem
 ·
 posílení vnitřního trhu bankovních služeb
 při současném zachování rovných podmínek,
 ·
 zachování finanční stability a
 důvěry v banky, zajištění kontinuity základních finančních
 služeb, zabránění šíření problémů,
 ·
 minimalizace ztrát pro společnost jako celek a
 zejména pro daňové poplatníky, ochrana vkladatelů a omezení morálního
 hazardu.
 1.4.2. Specifické cíle a
 příslušné aktivity ABM/ABB
 S ohledem na shora uvedené obecné cíle jsou
 stanoveny tyto specifické cíle:
 Příprava a prevence:
 ·
 zvýšení připravenosti orgánů dohledu a
 bank na krizové situace a
 ·
 umožnění obnovení platební schopnosti všech
 bank.
 Raná intervence:
 ·
 zlepšení mechanismů rané intervence u
 orgánů bankovního dohledu.
 Řešení problémů bank:
 ·
 zajištění včasného a spolehlivého
 řešení problémů bank, které podléhají jednotnému mechanismu dohledu,
 ·
 zajištění právní jistoty pro strany
 zainteresované na řešení problémů bank.
 Financování:
 ·
 vytvoření jednotného fondu pro řešení
 problémů bank schopného účinně vstřebat geograficky
 asymetrické ztráty bankovního systému Unie,
 ·
 zajištění toho, aby řešení problémů
 bank v úpadku bylo plně hrazeno z příspěvků finančních
 institucí poté, co budou odepsány závazky akcionářů a
 věřitelů.
 1.4.3. Očekávané výsledky a
 dopady
 ·
 prolomení negativní zpětné vazby mezi státy a
 jejich bankami,
 ·
 zajištění spravedlivých podmínek a
 přístupu k financování bank pro všechny podniky v celé bankovní unii,
 ·
 minimalizace ztrát vkladatelů, vlád a
 daňových poplatníků způsobených ozdravným postupem a
 řešením problémů velkých a systémově významných bank.
 1.4.4. Ukazatele výsledků a
 dopadů
 ·
 dlouhodobé výnosové spready státních dluhopisů
 mezi členskými státy,
 ·
 počet řešených bank,
 ·
 náklady na řešení problémů bank,
 včetně výplat z jednotného fondu pro řešení problémů bank,
 ·
 změny v podílu odepsatelných dluhů v
 bankách.
 1.5. Odůvodnění
 návrhu/podnětu
 1.5.1. Potřeby, které mají být
 uspokojeny v krátkodobém nebo dlouhodobém horizontu
 Jak je uvedeno ve sdělení Komise s názvem
 Návrh prohloubené a skutečné hospodářské a měnové unie a ve
 zprávě čtyř předsedů z roku 2012, je jednotný
 finanční rámec neboli „bankovní unie“ zásadní součástí politických
 opatření, jejichž cílem je vrátit Evropu zpět na cestu k
 hospodářskému oživení a růstu. Nekoordinované vnitrostátní reakce na
 úpadek bank umocnily roztříštěnost vnitřního trhu v oblasti
 půjček a financování. Ve výsledku dochází k narušení
 uskutečňování společné měnové politiky a vázání
 prostředků ohrožuje půjčování podnikům a
 spotřebitelům.
 To je obzvlášť škodlivé v eurozóně.
 Poněvadž možnost použít měnové nástroje k řešení slabin
 bankovního sektoru je omezená, spoléhat se na to, že úpadky bank budou
 vyřešeny pomocí vnitrostátních fiskálních zdrojů, znamená neustále
 posilovat negativní zpětné vazby mezi státy a bankami. Podniky v
 členských státech se sníženou předpokládanou schopností zachránit
 banky v problémech na jejich území jsou ve vážné konkurenční
 nevýhodě. Jak navíc ukázala krize, problémy v některých
 členských státech eurozóny se mohou díky pochybám a finančním vazbám
 rychle rozšířit na jiné, které trhy považují za náchylné vůči
 podobným rizikům.
 Evropská rada ve svých závěrech z prosince
 2012 uvedla, že „v situaci, kdy se bankovní dohled fakticky přesune na
 jednotný mechanismus dohledu, bude nezbytný jednotný mechanismus pro
 řešení problémů bank, který by měl potřebné pravomoci k
 zajištění toho, aby bylo možné vhodnými nástroji řešit problémy
 jakékoli banky ve zúčastněných členských státech“.
 Pro zajištění finanční stability a
 růstu v eurozóně je nezbytný urychlený pokrok směrem k bankovní
 unii. Na základě silného regulačního rámce společného pro všech
 28 členů vnitřního trhu (jednotný soubor pravidel) proto
 Evropská komise zaujala inkluzivní postoj a navrhla plán pro bankovní unii s
 různými nástroji a kroky, která by se mohla otevřít všem
 členským státům, ale v každém případě 17 stávajícím
 členům eurozóny.
 První krok, jednotný mechanismus dohledu pro banky
 v eurozóně a banky z členských států, které k ní chtějí
 přistoupit, dává ECB pravomoc vykonávat klíčové úkoly v oblasti
 dohledu nad těmito bankami.
 Další klíčový aspekt bankovní unie, návrh
 směrnice, kterou se stanoví rámec pro ozdravné postupy a řešení
 problémů úvěrových institucí a investičních podniků
 (směrnice o ozdravných postupech a řešení problémů bank),
 přijatý v roce 2012, je v současnosti projednáván zákonodárnými
 orgány. Směrnice o ozdravných postupech a řešení problémů bank
 zavede pravidla pro provádění řešení problémů na vnitřním
 trhu a poskytne vnitrostátním orgánům příslušným k řešení
 pravomoci a postupy, které umožní řešení problémů bank.
 V souladu se závěry Evropské rady vyžaduje
 integrace bankovních trhů Unie jednotný mechanismus pro řešení
 problémů bank v celé eurozóně, který bude použit u bank v problémech,
 a který tak zabrání riziku šíření, a to za účelem ochrany
 finanční stability eurozóny ve prospěch celého vnitřního trhu.
 V souladu s návrhem Komise z roku 2012 je dlouhodobým
 cílem vybudovat bankovní unii pro banky ve všech členských státech.
 Přímý dohled ECB spolu s jednotným mechanismem pro řešení
 problémů bank a účinnými a spolehlivými systémy pojištění
 vkladů ve všech členských státech přispěje k zachování
 důvěry v udržitelnou stabilitu Unie.
 1.5.2. Přidaná hodnota ze
 zapojení EU
 Podle zásady subsidiarity stanovené
 v čl. 5 odst. 3 SEU jedná Unie v oblastech, které nespadají do
 její výlučné pravomoci, pouze tehdy a do té míry, pokud cílů
 zamýšlené činnosti nemůže být dosaženo uspokojivě členskými
 státy na úrovni ústřední, regionální či místní, ale spíše jich,
 z důvodu jejího rozsahu či účinků, může být lépe
 dosaženo na úrovni Unie.
 Pouze činnost na evropské úrovni může
 zaručit, že problémy bank v úpadku budou řešeny nediskriminačně
 a podle jednotného souboru pravidel, aby se zlepšilo fungování hospodářské
 a měnové unie i vnitřního trhu. I přes hlubokou integraci
 bankovního sektoru Unie by výrazné rozdíly v rozhodnutích týkajících se
 řešení problémů bank přijatých na vnitrostátní úrovni mohly mít
 za následek nepřijatelná rizika pro finanční stabilitu.
 Jednotná měna si žádá jednotný dohled a
 řešení problémů bank eurozóny, aby nedocházelo k destruktivní
 ekonomické fragmentaci. Jednotný mechanismus pro řešení
 problémů bank bude účinnější než síť vnitrostátních
 orgánů příslušných k řešení, zejména pokud jde o
 přeshraniční bankovní skupiny, pro které má z důvodu
 minimalizace nákladů a znovuzískání důvěry zásadní význam
 rychlost a koordinace. Umožní také významné úspory z rozsahu a zabrání
 negativním vnějším faktorům, které by mohly nastat
 v důsledku čistě vnitrostátních rozhodnutí.
 1.5.3. Soulad a možná synergie s
 dalšími vhodnými nástroji
 První krok, jednotný mechanismus dohledu pro banky
 v eurozóně a banky z členských států, které k ní chtějí
 přistoupit, dává ECB pravomoc vykonávat klíčové úkoly v oblasti
 dohledu nad těmito bankami.
 Další klíčový aspekt bankovní unie, návrh
 směrnice, kterou se stanoví rámec pro ozdravné postupy a řešení
 problémů úvěrových institucí a investičních podniků
 (směrnice o ozdravných postupech a řešení problémů bank),
 přijatý v roce 2012, je v současnosti projednáván zákonodárnými
 orgány. Směrnice o ozdravných postupech a řešení problémů bank
 zavede pravidla pro provádění řešení problémů na vnitřním
 trhu a poskytne vnitrostátním orgánům příslušným k řešení
 pravomoci a postupy, které umožní řešení problémů bank.
 V souladu se závěry Evropské rady vyžaduje
 integrace bankovních trhů Unie jednotný mechanismus pro řešení
 problémů bank v celé eurozóně, který bude použit u bank v problémech,
 a který tak zabrání riziku šíření, a to za účelem ochrany
 finanční stability eurozóny ve prospěch celého vnitřního trhu.
 V souladu s návrhem Komise z roku 2012 je
 dlouhodobým cílem vybudovat bankovní unii pro banky ve všech členských
 státech. Přímý dohled ECB spolu s jednotným mechanismem pro řešení
 problémů bank a účinnými a spolehlivými systémy pojištění
 vkladů ve všech členských státech přispěje k zachování
 důvěry v udržitelnou stabilitu Unie.
 1.6. Doba trvání akce a
 finanční dopad
 ̈ Časově omezený návrh/podnět
 · ̈ Návrh/podnět
 s platností od [DD/MM]RRRR do [DD/MM]RRRR
 · ̈ Finanční
 dopad od RRRR do RRRR
 þ Časově neomezený návrh/podnět
 · Provádění s obdobím rozběhu od RRRR do RRRR,
 · poté plné fungování.
 1.7. Předpokládaný
 způsob řízení[33]
 ̈ Přímé řízení Komisí
 · ̈
 prostřednictvím jejích útvarů, včetně jejích
 zaměstnanců v delegacích Unie;
 · þ prostřednictvím
 výkonných agentur;
 ̈ Sdílené řízení
 s členskými státy
 ̈ Nepřímé řízení, při kterém jsou úkoly souvisejícími s plněním rozpočtu
 pověřeny:
 · ̈ třetí
 země nebo subjekty určené těmito zeměmi;
 · ̈ mezinárodní
 organizace a jejich agentury (upřesněte);
 · ̈EIB a Evropský
 investiční fond;
 · þ subjekty uvedené v
 článcích 208 a 209 finančního nařízení;
 · ̈ veřejnoprávní
 subjekty;
 · ̈ soukromoprávní
 subjekty pověřené výkonem veřejné služby v rozsahu, v jakém
 poskytují dostatečné finanční záruky;
 · ̈ soukromoprávní
 subjekty členského státu pověřené uskutečňováním
 partnerství soukromého a veřejného sektoru a poskytující dostatečné
 finanční záruky;
 · ̈ osoby
 pověřené prováděním zvláštních činností v rámci
 společné zahraniční a bezpečnostní politiky podle hlavy V
 Smlouvy o EU a určené v příslušném základním právním aktu.
 · Pokud vyberete více způsobů řízení, upřesněte
 je v části „Poznámky“.
 Poznámky
 2. SPRÁVNÍ OPATŘENÍ
 2.1. Pravidla pro sledování a
 podávání zpráv
 Podle článku 47 nařízení je výbor
 zodpovědný za provádění tohoto nařízení Evropskému parlamentu,
 Radě a Komisi a kromě jiného každý rok předloží Evropskému
 parlamentu, Radě, Komisi a Evropskému účetnímu dvoru zprávu o
 provádění úkolů, které mu jsou tímto nařízením
 svěřeny.
 2.2. Systém řízení a kontroly
 2.2.1. Zjištěná rizika
 Návrh by nepřivodil nová rizika, pokud jde o
 zákonné, hospodárné, účinné a efektivní využití rozpočtových
 prostředků.
 Vnitřní řízení rizik by však mělo
 zohlednit specifickou povahu finančního mechanismu výboru. Na rozdíl od
 řady jiných orgánů ustavených Společenstvími budou služby
 poskytované výborem financovány výhradně finančními institucemi.
 Za druhé, výbor bude odpovědný za správu
 jednotného fondu pro řešení problémů bank. V tomto ohledu bude
 třeba vypracovat a zavést soubor postupů vnitřní kontroly.
 2.2.2. Informace o zavedeném systému
 vnitřní kontroly
 Rámec a pravidla vnitřní kontroly by se
 měly držet modelu, který používají jiné orgány zřízené Komisí, s
 výjimkou správy jednotného fondu pro řešení problémů bank, který bude
 vyžadovat zavedení zvláštního souboru pravidel.
 2.2.3. Odhad nákladů a
 přínosů kontrol a posouzení očekávané míry rizika výskytu chyb
 Vnitřní kontroly musí být zakotveny v
 postupech výboru týkajících se výkonu jeho odpovědnosti a provádění
 úkolů jemu svěřených. Náklady na tyto postupy nesmí
 překročit jejich přínosy z hlediska zabránění věcným
 chybám.
 2.3. Opatření k zamezení
 podvodů a nesrovnalostí
 Pro účely boje proti podvodům, korupci a
 jakékoli jiné nezákonné činnosti se na výbor vztahují bez jakýchkoli
 omezení ustanovení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č.
 1073/1999 ze dne 25. května 1999 o vyšetřování prováděném
 Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF).
 Výbor přistoupí k interinstitucionální
 dohodě ze dne 25. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou
 Evropské unie a Komisí Evropských společenství o vnitřním
 vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti
 podvodům (OLAF) a u všech členů výboru neprodleně
 přijme příslušná opatření.
 Rozhodnutí o financování a dohody, jakož i
 prováděcí nástroje z nich vyplývající výslovně stanoví, že
 Účetní dvůr a OLAF mohou v případě potřeby provést
 kontrolu na místě u příjemců finančních prostředků
 uvolněných výborem i u pracovníků odpovídajících za
 přidělení těchto finančních prostředků.
 Články 58–63 nařízení, kterým se
 zřizuje výbor, stanoví podmínky plnění a kontroly rozpočtu
 výboru a příslušná finanční pravidla.
 3. ODHADOVANÝ FINANČNÍ DOPAD
 NÁVRHU/PODNĚTU
 Níže uvedená analýza předkládá odhad
 celkových nákladů na výbor a jeho správu (dále jen „výbor“), jakož i
 nákladů pro Komisi, které vyplývají z tohoto návrhu.
 Výdaje výboru budou v plném rozsahu financovány
 finančními institucemi, které jsou součástí evropského mechanismu pro
 řešení problémů bank. Kromě ročních
 příspěvků do jednotného fondu pro řešení problémů bank
 bude přibližně 6 000 evropských bank platit také pevně
 stanovený poměrný díl této částky, z nějž budou v plné míře
 hrazeny rozpočtové výdaje výboru. Sazba příspěvku a
 rozpočet výboru se schvalují jednou za rok. Sazba příspěvku k
 financování výboru bude každoročně upravena tak, aby rozpočet
 výboru byl vyrovnaný.
 Výbor bude provádět úkoly týkající se
 přípravy a výkonu řešení problémů bank a
 příspěvků do fondu pro řešení problémů bank a jeho
 správy. Pokud jde o přípravu řešení problémů bank, výbor
 vyhotoví nebo přezkoumá plány řešení problémů, účastní se
 přeshraničních kolegií k řešení problémů a připravuje
 samotné řešení. U významného počtu institucí a skupin bude výbor
 muset ve spolupráci s orgánem vykonávajícím dohled (na konsolidovaném
 základě) a vnitrostátními orgány příslušnými k řešení vypracovat
 plány řešení, které stanoví opatření k řešení problémů, jež
 lze přijmout, jsou-li splněny podmínky pro řešení, a
 nejméně jednou ročně plány přezkoumá a případně
 aktualizuje. Výbor bude rovněž muset vyhodnocovat obnovitelnost platební
 schopnosti institucí a skupin a řešit veškeré významné překážky
 obnovení jejich platební schopnosti, které by mohly nastat.
 Vnitrostátní orgány příslušné k řešení
 budou také muset vypracovat plány řešení problémů u ostatních
 subjektů a skupin, které výbor bude muset přezkoumat. V
 případě, že součástí skupiny jsou subjekty ne jen usazené v
 zúčastněných členských státech, bude výbor v kolegiu k
 řešení problémů zastupovat vnitrostátní orgány zúčastněných
 států příslušné k řešení. Kolegia k řešení problémů
 jsou zřizována pro zajištění spolupráce a koordinace příslušných
 orgánů a provádějí mimo jiné úkoly týkající se vývoje plánů
 řešení problémů, posuzování obnovení platební schopnosti a samotného
 řešení problémů.
 Rozhodne-li se Komise u subjektu zahájit postup
 řešení problémů, bude výbor monitorovat provádění řešení a
 posoudí také proveditelnost plánu reorganizace obchodní činnosti daného
 subjektu.
 Pokud jde o fond, výbor bude muset vybírat
 roční příspěvky od téměř 6 000 institucí,
 zajistit správné stanovení základu příspěvku u jednotlivých bank,
 dohlížet na včasnou úhradu příspěvků a účinně
 vymáhat nezaplacené částky. Za tímto účelem bude výbor provádět
 inspekce bankovních záznamů. Částka, která má být vybrána a
 spravována, by přesáhla polovinu ročního rozpočtu Unie. Výbor
 bude rovněž muset spravovat finance tak, aby rizika byla nízká a aby v
 případě potřeby byly zdroje k financování řešení rychle k
 dispozici. To předpokládá promyšlenou, dlouhodobou investiční
 strategii, která zohlední mimo jiné druh, zeměpisné umístění a
 splatnost investic. Tyto základní funkce výboru budou samozřejmě
 muset být doplněny o podpůrné funkce, včetně mimo jiné
 informačních technologií a komunikací.
 Hlavní předpoklady
 Odhad zaměstnanecké a nákladové
 struktury výboru:
 ·
 Očekává se se, že výbor dosáhne plné kapacity
 ke konci prvního roku svého fungování, což znamená, že všichni zaměstnanci
 musí být najati v průběhu prvního roku: rozpočtový dopad je v
 prvním roce odhadován na 50 % a od druhého roku fungování na 100 %.
 ·
 Vzhledem k tomu, že vnitrostátní orgány
 příslušné k řešení nemají v Evropě historickou tradici, vychází
 odhad potřeb v oblasti lidských zdrojů ze srovnání úkolů výboru
 a úkolů Federální pojišťovny vkladů USA (US Federal Deposit
 Insurance Corporation, FDIC) – viz tabulka 1 níže.
 ·
 Pokud jde o pojištěné vklady a cílový objem
 fondů k řešení problémů bank, jsou částky v USA a v
 eurozóně srovnatelné, naopak bankovní aktiva spadající pod mechanismus pro
 řešení problémů jsou v eurozóně mnohem vyšší než v USA.
 ·
 Pokud jde o režijní náklady, bylo provedeno
 srovnání s evropskými orgány dohledu. Protože je však podíl režijních
 nákladů v evropských orgánech dohledu vyšší než podíl režijních
 nákladů odhadovaných na základě srovnání s FDIC, byl použit
 posledně jmenovaný, tedy konzervativnější podíl ve výši 11,5 %.
 Další předpoklady a jejich objasnění, pokud jde o srovnání s FDIC,
 jsou uvedeny v tabulce 1 níže. V roce 2012 měla FDIC 7 476
 zaměstnanců na plný pracovní úvazek.
 ·
 Poněvadž FDIC má širší mandát než výbor, byla
 pro účely srovnání vzata v úvahu pouze odpovídající oddělení FDIC.
 ·
 Na základě tohoto srovnání se počet
 požadovaných zaměstnanců odhaduje na 309 osob. Je však třeba
 uvést, že FDIC zaměstnává 21 % zaměstnanců na dobu
 určitou. Při nejkonzervativnějším předpokladu, kdy by v
 nekrizovém scénáři zůstali ve FDIC zaměstnáni pouze
 zaměstnanci na dobu neurčitou, by se cílový stav
 zaměstnanců výboru v nekrizové situaci snížil o 75 na 244. Výbor
 proto musí disponovat dostatečnou flexibilitou pro najímání
 dodatečných zaměstnanců nebo pro zadávání práce mimo výbor.
 ·
 Navrhuje se toto rozdělení
 zaměstnanců:
 - 80 % dočasných
 zaměstnanců (68 % kategorie AD a 12 % kategorie AST),
 - 10 % vyslaných národních odborníků,
 - 10 % smluvních zaměstnanců.
 ·
 Použit bude služební řád orgánů EU, což
 se odrazí na mzdových sazbách na osobu:
 - průměrné roční náklady na
 jednoho dočasného zaměstnance: 131 000 EUR,
 - průměrné roční náklady na
 jednoho vyslaného národního odborníka: 78 000 EUR,
 - průměrné roční náklady na
 jednoho smluvního zaměstnance: 70 000 EUR.
 Kromě mzdy obsahují tyto náklady také
 nepřímé náklady, jako jsou budovy, odborná příprava, informační
 technologie a náklady na sociální a zdravotní infrastrukturu.
 ·
 Vzhledem k tomu, že sídlo výboru není dosud známo,
 použije se k výpočtu mzdy opravný koeficient 1. Jiné umístění výboru
 by si pravděpodobně vynutilo přehodnocení nákladů.
 ·
 Odhad jiných personálních, správních a provozních
 výdajů vychází ze srovnání se stávající strukturou nákladů evropských
 orgánů dohledu.
 ·
 Operační výdaje budou podle odhadů
 představovat 25 % celkových nákladů na výbor a budou určeny
 především na vývoj a údržbu informačních systémů, budování
 vztahů a společné kultury dohledu s vnitrostátními orgány
 příslušnými k řešení z hlediska evropského mechanismu pro řešení
 problémů, přičemž mezi výborem a vnitrostátními orgány
 příslušnými k řešení, jež se především podílí na provádění
 rozhodnutí o řešení problémů bank, by měl existovat úzký a
 funkční vztah.
 ·
 Odhad struktury nákladů výboru je uveden v
 tabulce 2 níže.
 Tabulka 1. Odhad
 požadovaného počtu zaměstnanců výboru na základě struktury
 a počtu zaměstnanců Federální pojišťovny vkladů USA
 (FDIC)
 || FDIC1 || VÝBOR
 Charakteristika
 Počet bank || 7 1812 || 6 0083
 Aktiva celkem || 14 451 mld. USD (2012) || 29 994 mld. EUR (2011)
 Pojištěné vklady celkem || 6 027 mld. USD (březen 2013) || 5 514 mld. EUR (2011)
 Cílový objem fondu || 81 mld. USD || 55 mld. EUR
 Instituce v problémech 2008–2012 || 465 || 904
 Zaměstnanci
 Celkový počet zaměstnanců (FTE, 2012; % v ústředí) || 7 476 (28,6 %) ||
 a) zaměstnanci „oddělení řešení a nucené správy“ (FTE, 2012) || 1 428 || 82 (odhad)5
 b) zaměstnanci „finančního oddělení“ (FTE, 2012) || 176 || 88 (odhad)6
 c) zaměstnanci „úseku komplexních institucí“ (FTE, 2012) || 148 || 74 (odhad)7
 d) zaměstnanci „právního oddělení“ (FTE, 2012 / % celkového počtu zaměstnanců || 716 / 9,6 % || 30 / 9,6 % (odhad)8
 e) celkový počet zaměstnanců v odpovídajících odděleních (FTE, 2012) (součet položek a, b, c, d) || 2 468 || 274
 f) zaměstanci ve podpůrných funkcích (IT, komunikace, atd.) (počet / % z celkového počtu zaměstnanců) || 863 / 11,5 % || 35 / 11,5 % (odhad)
 g) celkový počet zaměstnanců výboru (součet položek e a f) || || 309 (odhad)
 h) zaměstnanci na dobu určitou (% z celkového počtu zaměstnanců, 2012) || 21 %9 || 21 %
 i) celkový počet zaměstnanců výboru na dobu neurčitou || || 244 (odhad)
 1 Zdroj: www.fdic.gov. 2 Počet členů fondu pro pojištění vkladů, 2012. 3 Počet úvěrových institucí v EU-17 k lednu 2013. Zdroj: ECB. 4 Zdroj: Pracovní dokument útvarů Komise „Facts and figures on State aid in the EU Member States, 2012 Update“. Skutečné číslo institucí v problémech v eurozóně je vyšší, neboť nejsou započteny instituce, které byly v úpadku, ale neobdržely státní podporu. 5 Má se za to, že 20 % zaměstnanců se zabývá řešením problémů bank a 80 % nucenou správou. Výbor by se zabýval pouze řešením problémů bank. Podle rozdělení zaměstanců FDIC mezi ústřední úrovní a regionálními úrovněmi lze předpokládat, že 28,6 % zaměstnanců zabývajících se řešením problémů bude pracovat na centrální úrovni výboru a 71,4 % jich bude pracovat na vnitrostátní úrovni. Jde o konzervativní předpoklad, neboť návrh počítá s tím, že všechny úkoly spojené s řešením problémů zůstanou na úrovni výboru, zatímco pouze provádění rozhodnutí o řešení problémů bude probíhat na vnitrostátní úrovni a bude monitorováno z ústředí. 6 Úkoly finančního oddělení FDIC se odehrávají na ústřední úrovni. Toto oddělení se zabývá nejen výběrem příspěvků a správou fondu, ale také obecnějšími činnostmi jako kontrolou, finančními operacemi a finančním plánováním. Předpokládá se proto, že na ústřední úrovni výboru bude ke správě příspěvků a fondu zapotřebí 50 % počtu zaměstnanců finančního oddělení FDIC. 7 Za plánování řešení problémů velkých bank eurozóny je odpovědný výbor. Výbor může vnitrostátní orgány požádat o návrh plánu řešení. Předpokládá se proto, že 50 % zaměstnanců bude pracovat na ústřední úrovni výboru. 8 Právní oddělení FDIC se zabývá nejen řešením problémů a nucenou správou a správou fondu, ale také například povinnostmi FDIC v oblasti dohledu. Proto je pro odhad počtu zaměstanců, kteří jsou zapotřebí ve výboru, použit procentní podíl zaměstnanců právního oddělení na celkovém počtu zaměstnanců. 9 Procentní podíl zaměstnanců na dobu určitou byl vypočten z celkového počtu zaměstnanců FDIC, od něhož byli odečteni zaměstnanci oddělení řešení problémů a nucené správy, kteří jsou většinou zaměstnáni na regionální úrovni.
 Tabulka
 2. Odhad struktury nákladů výboru při 309 zaměstnancích
 Údaje v milionech EUR || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020
 || || || || || || ||
 Náklady na zaměstnance (včetně mezd, příspěvků a souvisejících výdajů, jako jsou náklady na budovy a nábytek a náklady na IT) || 18 || 37 || 38 || 38 || 39 || 40 || 41
 Jiné personální náklady (náborové náklady, výdaje při pracovních cestách, náklady na externí zaměstnance (dočasní pracovníci, externí poskytovatelé služeb)...) || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3
 Mezisoučet – personální a související výdaje || 22 || 40 || 41 || 42 || 43 || 43 || 44
 || || || || || || ||
 Administrativní výdaje (telekomunikace, šíření informací, vydávání publikací, zasedání aj.) || 3 || 5 || 5 || 5 || 5 || 5 || 5
 Mezisoučet – administrativní výdaje || 3 || 5 || 5 || 5 || 5 || 5 || 5
 || || || || || || ||
 Jiné výdaje (správa, IT projekty, styk s příslušnými orgány v evropských i třetích zemích, společné projekty a semináře s vnitrostátními orgány příslušnými k řešení a jinými příslušnými subjekty atd.) || || || || || || ||
 Mezisoučet – jiné výdaje || 8 || 16 || 16 || 16 || 16 || 17 || 17
 || || || || || || ||
 Výdaje celkem || 33 || 61 || 62 || 63 || 64 || 65 || 66
 Jednotný fond pro řešení problémů
 bank:
 ·
 Cílový objem jednotného fondu pro řešení
 problémů bank je stanoven na 1 % pojištěných vkladů v
 bankovním systému zúčastněných členských států. Na
 základě údajů o bankách z roku 2011 by cílový objem fondu měl
 činit odhadem 55 miliard EUR.
 ·
 Zúčastněné banky budou svůj
 rizikově vážený podíl do jednotného fondu pro řešení problémů
 bank platit po dobu 10 let. Roční akumulace fondů pro řešení
 problémů bank by tak měla dosáhnout okolo 5,5 miliard EUR bez
 zohlednění návratnosti a případného odčerpávání.
 ·
 V absolutních číslech budou nejvyšší
 příspěvky do jednotného fondu pro řešení problémů bank
 platit největší banky. Útvary Komise na základě údajů z roku
 2011 zhruba – bez zohlednění rizikového profilu bank – odhadují, že okolo
 40 % příspěvků všech bank do fondu bude pocházet od 17
 největších evropských bank.
 ·
 Pokud jde o správu fondu, je nutné poznamenat, že
 odhad nákladů výboru počítá pouze s dopady z hlediska lidských
 zdrojů. U jiných, např. investičních nákladů se
 předpokládá, že budou přímo odečteny z fondu.
 Finanční dopad na úrovni Komise:
 ·
 V prvním roce provozu výboru (2014) bude na úrovni
 Komise zapotřebí dočasně vyčlenit odhadem 15
 zaměstnanců se specializací na lidské zdroje, rozpočtové otázky
 a jiné administrativní záležitosti související se zřízením výboru,
 kteří vypomohou při zřizování a během úvodní fáze (odhadem
 6 měsíců) fungování výboru, jehož sídlo bude pravděpodobně
 v Bruselu. Níže uvedené finanční posouzení se může změnit v
 závislosti na tom, kde bude výbor sídlit.
 ·
 Od roku 2015 by v rámci Komise mohlo být
 zapotřebí odhadem 10 zaměstanců, kteří budou provádět
 úkoly, jež byly svěřeny nařízením Komisi, zvláště
 přípravu rozhodnutí o řešení problémů. Tento údaj podléhá
 rozhodování o ročním rozpočtovém procesu.
 3.1. Okruhy víceletého
 finančního rámce a dotčené výdajové rozpočtové položky
 Odhaduje se, že v prvním roce fungování výboru
 (2014) bude na úrovni Komise zapotřebí vyčlenit 15
 zaměstnanců, kteří vypomohou při zřizování a
 během úvodní fáze fungování výboru.
 Od roku 2015 bude v rámci Komise zapotřebí
 odhadem 10 zaměstanců, kteří budou provádět úkoly, jež byly
 nařízením svěřeny Komisi, zvláště přípravu rozhodnutí
 o řešení problémů.
 3.2. Odhadovaný dopad na výdaje
 3.2.1. Odhadovaný souhrnný dopad na
 výdaje
 v
 milionech EUR (zaokrouhleno na tři desetinná místa)
 Okruh víceletého finančního rámce || Číslo || [...][název...........................................................................................]
 GŘ <.......> || || || Rok N[34] || Rok N+1 || Rok N+2 || Rok N+3 || Vložit počet let podle trvání finančního dopadu (viz bod 1.6) || CELKEM
  Operační prostředky || || || || || || || ||
 Číslo rozpočtové položky || Závazky || (1) || || || || || || || ||
 Platby || (2) || || || || || || || ||
 Číslo rozpočtové položky || Závazky || (1a) || || || || || || || ||
 Platby || (2a) || || || || || || || ||
 Prostředky správní povahy financované z rámce na zvláštní programy[35] || || || || || || || ||
 Číslo rozpočtové položky || || (3) || || || || || || || ||
 CELKEM prostředky pro GŘ <....> || Závazky || =1+1a +3 || || || || || || || ||
 Platby || =2+2a +3 || || || || || || || ||
  Operační prostředky CELKEM || Závazky || (4) || || || || || || || ||
 Platby || (5) || || || || || || || ||
  Prostředky správní povahy financované z rámce na zvláštní programy CELKEM || (6) || || || || || || || ||
 CELKEM prostředky na OKRUH <....> víceletého finančního rámce || Závazky || =4+ 6 || || || || || || || ||
 Platby || =5+ 6 || || || || || || || ||
 Okruh víceletého finančního rámce || 5 || Správní výdaje
 v
 milionech EUR (zaokrouhleno na tři desetinná místa)
 || || || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || CELKEM
 Komise ||
  Lidské zdroje || 1.965 || 1,310 || 1,310 || 1,310 || 1,310 || 1,310 || 1,310 || 9,825
  Ostatní správní výdaje – výdaje při pracovních cestách || 0,150 || 0,100 || 0,100 || 0,100 || 0,100 || 0,100 || 0,100 || 0,750
 Komise CELKEM || Prostředky || 2,115 || 1,410 || 1,410 || 1,410 || 1,410 || 1,410 || 1,410 || 10,575
 CELKEM prostředky na OKRUH 5 víceletého finančního rámce || (Závazky celkem = platby celkem) || 2,115 || 1,410 || 1,410 || 1,410 || 1,410 || 1,410 || 1,410 || 10,575
 v
 milionech EUR (zaokrouhleno na tři desetinná místa)
 || || || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || TOTAL
 CELKEM prostředky z OKRUHU 1 až 5 víceletého finančního rámce || Závazky || 2,115 || 1,410 || 1,410 || 1,410 || 1,410 || 1,410 || 1,410 || 10,575
 Platby || 2,115 || 1,410 || 1,410 || 1,410 || 1,410 || 1,410 || 1,410 || 10,575
 3.2.2. Odhadovaný dopad na
 operační prostředky
 · ̈ Návrh/podnět
 nevyžaduje využití operačních prostředků.
 · ̈ Návrh/podnět
 vyžaduje využití operačních prostředků, jak je vysvětleno
 dále:
 Prostředky
 na závazky v milionech EUR (zaokrouhleno na tři desetinná místa)
 Uveďte cíle a výstupy ò || || || Rok N || Rok N+1 || Rok N+2 || Rok N+3 || Vložit počet let podle trvání finančního dopadu (viz bod 1.6) || CELKEM
 VÝSTUPY
 Druh[36] || Průměrné náklady || Počet || Náklady || Počet || Náklady || Počet || Náklady || Počet || Náklady || Počet || Náklady || Počet || Náklady || Počet || Náklady || Celkový počet || Náklady celkem
 SPECIFICKÝ CÍL Č. 1[37] || || || || || || || || || || || || || || || ||
 Výstup || || || || || || || || || || || || || || || || || ||
 Výstup || || || || || || || || || || || || || || || || || ||
 Výstup || || || || || || || || || || || || || || || || || ||
 Mezisoučet za specifický cíl č. 1 || || || || || || || || || || || || || || || ||
 SPECIFICKÝ CÍL Č. 2 ... || || || || || || || || || || || || || || || ||
 Výstup || || || || || || || || || || || || || || || || || ||
 Mezisoučet za specifický cíl č. 2 || || || || || || || || || || || || || || || ||
 NÁKLADY CELKEM || || || || || || || || || || || || || || || ||
 3.2.3. Odhadovaný dopad na
 prostředky správní povahy
 3.2.3.1. Shrnutí
 · ̈ Návrh/podnět
 nevyžaduje využití prostředků správní povahy.
 · þ Návrh/podnět
 vyžaduje využití prostředků správní povahy, jak je vysvětleno
 výše.
 v milionech EUR (zaokrouhleno na tři
 desetinná místa)
 || Rok N[38] || Rok N+1 || Rok N+2 || Rok N+3 || Vložit počet let podle trvání finančního dopadu (viz bod 1.6) || CELKEM
 –
 || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 ||
 OKRUH 5 víceletého finančního rámce || || || || || || || ||
 Lidské zdroje || 1,965 || 1,310 || 1,310 || 1,310 || 1,310 || 1,310 || 1,310 || 9,825
 Ostatní správní výdaje || 0,150 || 0,100 || 0,100 || 0,100 || 0,100 || 0,100 || 0,100 || 0,750
 Mezisoučet za OKRUH 5 víceletého finančního rámce || 2,115 || 1,410 || 1,410 || 1,410 || 1,410 || 1,410 || 1,410 || 10,575
 –
 Mimo OKRUH 5[39] víceletého finančního rámce || nepoužije se || nepoužije se || nepoužije se || nepoužije se || nepoužije se || nepoužije se || nepoužije se || nepoužije se
 Lidské zdroje || nepoužije se || nepoužije se || nepoužije se || nepoužije se || nepoužije se || nepoužije se || nepoužije se || nepoužije se
 Ostatní výdaje správní povahy || nepoužije se || nepoužije se || nepoužije se || nepoužije se || nepoužije se || nepoužije se || nepoužije se || nepoužije se
 Mezisoučet mimo OKRUH 5 víceletého finančního rámce || nepoužije se || nepoužije se || nepoužije se || nepoužije se || nepoužije se || nepoužije se || nepoužije se || nepoužije se
 –
 CELKEM || 2,115 || 1,410 || 1,410 || 1,410 || 1,410 || 1,410 || 1,410 || 10,575
 Potřebné prostředky na oblast
 lidských zdrojů budou pokryty z prostředků GŘ, které
 jsou již vyčleněny na řízení akce a/nebo byly vnitřně
 přerozděleny v rámci GŘ, a případně doplněny z
 dodatečného přídělu, který lze řídícímu GŘ poskytnout
 v rámci ročního přidělování a s ohledem na rozpočtová
 omezení.
 3.2.3.2. Odhadované potřeby v
 oblasti lidských zdrojů
 ̈ Návrh/podnět nevyžaduje využití lidských zdrojů.
 þ Návrh/podnět vyžaduje využití lidských zdrojů, jak
 je vysvětleno dále:
 Odhad vyjádřete v přepočtu na plné pracovní úvazky
 || || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020
 ||  Pracovní místa podle plánu pracovních míst (místa úředníků a dočasných zaměstnanců) || ||
 || XX 01 01 01 (v ústředí a v zastoupeních Komise) || 15 || 10 || 10 || 10 || 10 || 10 || 10
 || XX 01 01 02 (při delegacích) || || || || || || ||
 || XX 01 05 01 (v nepřímém výzkumu) || || || || || || ||
 || 10 01 05 01 (v přímém výzkumu) || || || || || || ||
  Externí zaměstnanci (v přepočtu na plné pracovní úvazky: FTE)[40] ||
 || XX 01 02 01 (SZ, VNO, ZAP z celkového rámce) || || || || || || ||
 || XX 01 02 02 (SZ, MZ, VNO, ZAP a MOD při delegacích) || || || || || || ||
 || XX 01 04 yy[41] || v ústředí || || || || || || ||
 || při delegacích || || || || || || || ||
 || XX 01 05 02 (SZ, VNO, ZAP v nepřímém výzkumu) || || || || || || ||
 || 10 01 05 02 (SZ, ZAP, VNO v přímém výzkumu) || || || || || || ||
 || Jiné rozpočtové položky (upřesněte) || || || || || || ||
 || CELKEM || 15 || 10 || 10 || 10 || 10 || 10 || 10
 XX je oblast politiky nebo dotčená hlava
 rozpočtu.
 Popis úkolů:
 Úředníci a dočasní zaměstnanci || Viz popis výše
 Externí zaměstnanci ||
 3.2.4. Soulad se stávajícím víceletým
 finančním rámcem
 · ̈ Návrh/podnět
 je v souladu se stávajícím víceletým finančním rámcem.
 · ̈ Návrh/podnět
 si vyžádá úpravu příslušného okruhu víceletého finančního rámce.
 Upřesněte požadovanou úpravu,
 příslušné rozpočtové položky a odpovídající částky.
 · ̈ Návrh/podnět
 vyžaduje použití nástroje pružnosti nebo změnu víceletého finančního
 rámce[42].
 Upřesněte potřebu, příslušné
 okruhy a rozpočtové položky a odpovídající částky.
 3.2.5. Příspěvky
 třetích stran
 · Návrh/podnět nepočítá se spolufinancováním od třetích
 stran.
 · Návrh/podnět počítá se spolufinancováním podle následujícího
 odhadu:
 prostředky
 v milionech EUR (zaokrouhleno na tři desetinná místa)
 || Rok N || Rok N+1 || Rok N+2 || Rok N+3 || Vložit počet let podle trvání finančního dopadu (viz bod 1.6) || Celkem
 Upřesněte spolufinancující subjekt || || || || || || || ||
 Spolufinancované prostředky CELKEM || || || || || || || ||
 3.3. Odhadovaný dopad na
 příjmy
 · þ Návrh/podnět
 nemá žádný finanční dopad na příjmy.
 · ̈ Návrh/podnět
 má tento finanční dopad:
 ·
 ̈ dopad na vlastní zdroje
 ·
 ̈ dopad na různé příjmy
 v
 milionech EUR (zaokrouhleno na tři desetinná místa)
 Příjmová rozpočtová položka: || Prostředky dostupné v běžném rozpočtovém roce || Dopad návrhu/podnětu[43]
 Rok N || Rok N+1 || Rok N+2 || Rok N+3 || Vložit počet let podle trvání finančního dopadu (viz bod 1.6)
 Článek ............. || || || || || || || ||
 U účelově vázaných různých
 příjmů upřesněte dotčené výdajové rozpočtové
 položky.
 Upřesněte způsob výpočtu
 dopadu na příjmy.
 [1] Sdělení Komise Evropskému parlamentu a Radě s
 názvem „Plán ustavení bankovní unie“, COM(2012) 510, 12.9.2012.
 [2] Sdělení Komise s názvem
 „Návrh prohloubené a skutečné hospodářské a měnové unie:
 zahájení evropské diskuse“, COM(2012) 777 final/2, 30.11.2012.
 [3] „Směrem ke skutečné
 hospodářské a měnové unii“, zpráva předsedy Evropské rady
 Hermana Van Rompuye, EUCO 120/12, 26.6.2012.
 [4] COM(2012) 511.
 [5] Návrh směrnice Evropského parlamentu a Rady, kterou
 se stanoví rámec pro ozdravné postupy a řešení problémů
 úvěrových institucí a investičních podniků a kterou se mění
 směrnice Rady 77/91/EHS a 82/891/ES, směrnice 2001/24/ES, 2002/47/ES,
 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES a 2011/35/ES a nařízení (EU) č.
 1093/2010, COM(2012) 280, 6.6.2012.
 [6] Nařízení a směrnice o kapitálových požadavcích
 http://ec.europa.eu/internal_market/bank/regcapital/index_en.htm.
 [7] V závislosti na konečném výsledku jednání mezi
 Parlamentem a Radou by úplný vstup odepsání závazků v platnost mohl
 být předmětem další přechodné fáze, možná až do roku 2018, jak
 navrhla Komise.
 [8] Viz závěry Rady o posilování opatření pro
 finanční stabilitu v EU ze dne 9. října 2007
 http://www.consilium.europa.eu/ueDocs/cms_Data/docs/pressData/en/ecofin/96351.pdf.
 [9] Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č.
 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na
 úvěrové instituce a investiční podniky a o změně
 nařízení (EU) č. 648/2012, Úř. věst. L 176, 27.6.2013, s.1.
 [10] Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU ze
 dne 26. června 2013 o přístupu k činnosti
 úvěrových institucí a o obezřetnostním dohledu nad
 úvěrovými institucemi a investičními podniky, o změně
 směrnice 2002/87/ES a zrušení směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES,
 Úř. věst. L 176, 27.6.2013, s. 338.
 [11] Úř. věst. C , , s. .
 [12] Úř. věst. C , , s. .
 [13] Směrnice Evropského parlamentu a Rady, kterou se
 stanoví rámec pro ozdravné postupy a řešení problémů úvěrových
 institucí a investičních podniků a kterou se mění směrnice
 Rady 77/91/EHS a 82/891/ES, směrnice 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES,
 2005/56/ES, 2007/36/ES a 2011/35/ES a nařízení (EU) č. 1093/2010
 (Úř. věst. C , , s. ).
 [14] Nařízení Rady (EU) č. .../..., kterým se Evropské
 centrální bance svěřují zvláštní úkoly týkající se politik, které se
 vztahují k obezřetnostnímu dohledu nad úvěrovými institucemi.
 [15] Směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/19/ES ze dne
 30. května 1994 o systémech pojištění vkladů (Úř.
 věst. L 135, 31.5.1994, s. 5).
 [16] Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č.
 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na
 úvěrové instituce a investiční podniky a o změně
 nařízení (EU) č. 648/2012 (Úř. věst. L 176, 27.6.2013,
 s.1).
 [17] Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU ze
 dne 26. června 2013 o přístupu k činnosti
 úvěrových institucí a o obezřetnostním dohledu nad
 úvěrovými institucemi a investičními podniky a o změně
 směrnice 2002/87/ES a zrušení směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES
 (Úř. věst. L 176, 27.6.2013, s. 338).
 [18] Směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/18/ES ze dne
 30. května 1994, kterou se mění směrnice 80/390/EHS o koordinaci
 požadavků na sestavení, kontrolu a šíření prospektů cenných
 papírů, které mají být zveřejněny pro přijetí cenných
 papírů ke kotování na burze cenných papírů, s ohledem na
 povinnost zveřejnit prospekty cenných papírů (Úř. věst.
 L 135, 31.5.1994, s. 1).
 [19] Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU ze
 dne 26. června 2013 o přístupu k činnosti úvěrových
 institucí a o obezřetnostním dohledu nad úvěrovými institucemi a
 investičními podniky a o změně směrnice 2002/87/ES a
 zrušení směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES (Úř. věst. L 176,
 27.6.2013, s. 338).
 [20] Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č.
 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na
 úvěrové instituce a investiční podniky a o změně
 nařízení (EU) č. 648/2012 (Úř. věst. L 176, 27.6.2013,
 s.1).
 [21] Směrnice Evropského
 parlamentu a Rady 97/9/ES ze dne 3. března 1997 o systémech pro
 odškodnění investorů (Úř.
 věst. L 84, 26.3.1997, s. 22).
 [22] Směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001
 o sbližování právních předpisů členských států týkajících
 se zachování práv zaměstnanců v případě převodů
 podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů (Úř.
 věst. L 82, 22.3.2001, s. 16).
 [23] Směrnice Evropského parlamentu a
 Rady 98/26/ES ze dne 19. Května 1998 o
 neodvolatelnosti zúčtování v platebních systémech a v systémech
 vypořádání obchodu s cennými papíry, Úř. věst. L 166, 11.6.1998,
 s. 45.
 [24] Směrnice Evropského parlamentu a
 Rady 2009/65/ES ze dne 13. července 2009 o koordinaci právních a správních
 předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do
 převoditelných cenných papírů (SKIPCP).
 [25]
 [26] Úř. věst. L 298, 26.10.2012, s. 1.
 [27] Úř. věst. 17, 6.10.1958, s. 385.
 [28] Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č.
 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k
 dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise, Úř. věst. L
 145, 31.5.2001, s. 43.
 [29] Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č.
 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se
 zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o
 volném pohybu těchto údajů, Úř. věst. L 8, 12.1.2001, s. 1.
 [30] Směrnice Evropského parlamentu a
 Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v
 souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto
 údajů, Úř. věst. L 281, 23.11.1995, s. 31.
 [31] ABM: řízení podle činností (activity-based
 management) – ABB: sestavování rozpočtu podle činností
 (activity-based budgeting).
 [32] Uvedené v čl. 54 odst. 2 písm. a) nebo b)
 finančního nařízení.
 [33] Vysvětlení způsobů řízení spolu s
 odkazem na finanční nařízení jsou k dispozici na stránkách BudgWeb: http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_en.html
 [34] Rokem N se rozumí rok, kdy se návrh/podnět
 začíná provádět.
 [35] Technická a/nebo administrativní pomoc a výdaje na podporu
 provádění programů a/nebo akcí EU (bývalé položky „BA“), nepřímý
 výzkum, přímý výzkum.
 [36] Výstupy se rozumí produkty a služby, které mají být dodány
 (např. počet financovaných studentských výměn, počet
 vybudovaných kilometrů silnic atd.).
 [37] Popsaný v bodě 1.4.2. „Specifické cíle...“.
 [38] Rokem N se rozumí rok, kdy se návrh/podnět
 začíná provádět.
 [39] Technická a/nebo administrativní pomoc a výdaje na podporu
 provádění programů a/nebo akcí EU (bývalé položky „BA“), nepřímý
 výzkum, přímý výzkum.
 [40] SZ = smluvní zaměstnanec; MZ = místní
 zaměstnanec; VNO = vyslaný národní odborník; ZAP = zaměstnanec
 agentury práce; MOD = mladý odborník při delegaci.
 [41] Dílčí strop na externí zaměstnance financované z
 operačních prostředků (bývalé položky „BA“).
 [42] Viz body 19 a 24 interinstitucionální dohody (na období
 2007–2013).
 [43] Pokud jde o tradiční vlastní zdroje (cla, dávky z
 cukru), je třeba uvést čisté částky, tj. hrubé částky po
 odečtení 25% nákladů na výběr.