type: wikipedia

text:
Kovo 20 yra 79-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 80-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 286 dienos.
 Informacija
 Šventės
 Pasaulinė Žemės diena
 Tunisas – Nepriklausomybės diena
 Vardadieniai
 Filomenas – Irma – Irmantas – Irmina – Irmgarda – Joakimas – Tautvilė – Žygimantas – Irmantė
 Šią dieną Lietuvoje
 Įvykiai
 1361 – Vobelio mūšis: Lietuvos Rusią puolusios Rastenburgo viršininko Henriko fon Kranichsfeldo pajėgos užklupo Kęstučio, Patriko ir Algirdo kariuomenę prie Vobelio (dab. Ubliko) ežero. Žuvo iki 130 lietuvių, Kęstutis pateko į nelaisvę;
 1440 – Trakuose nužudytas Lietuvos didysis kunigaikštis Žygimantas Kęstutaitis;
 1948 – LKP(b) Centro komitetas ir LSSR Ministrų Taryba priėmė nutarimą „Dėl kolūkių organizavimo Lietuvos TSR“;
 1989 – įvyko 1989 m. kovo 20 d. G/S „Azotas“ avarija.
 Gimimo dienos
 1893 m. – Juozas Pronskus, lietuvių žurnalistas (m. 1984);
 1899 m. – Jonas Paukštys, SJ, Romos katalikų vienuolis jėzuitas, pedagogas (m. 1965 m.).
 1905 m. – Jonas Dumčius, klasikinės filologijos tyrinėtojas, vertėjas, humanitarinių mokslų daktaras (m. 1986 m.).
 1907 m. – Stasys Padleckas, vargonininkas, muzikos mokytojas, chorvedys (m. 1986 m.).
 1912 m.:
 Jonas Karosas, Lietuvos žurnalistas (m. 1975 m.).
 Steponas Jurgis Gailiušis, Lietuvos kunigas (m. 2002 m.).
 1913 m. – Stasys Yla, Lietuvos muzikologas, pedagogas, vertėjas (m. 2003 m.).
 1920 m. – Birutė Knizikevičienė, Lietuvos bibliotekininkė, bibliografė, kraštotyrininkė.
 1924 m. – Vladas Ravka, statybininkas, publicistas, poetas, visuomenės veikėjas, Šiaulių miesto Garbės pilietis (m. 2006 m.).
 1927 m. – Elena Moncevičiūtė-Eringienė, Lietuvos gydytoja onkologė, imunologė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė. Navikų imunologijos pradininkė Lietuvoje ir naujos vėžio kilmės teorijos kūrėja (m. 2020 m.).
 1929 m. – Jonas Grigonis, Lietuvos filosofas, humanitarinių mokslų daktaras.
 1932 m.:
 Leonas Ciunis, Lietuvos teatro aktorius, režisierius.
 Vytautas Kanapeckas, pedagogas, žurnalistas, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas (m. 2006 m.).
 1935 m.:
 Algirdas Blažys, Lietuvos ir Panevėžio miesto politinis bei visuomenės veikėjas (m. 2021 m.).
 Jonas Rimantas Glemža, Lietuvos architektas, paveldosaugininkas, humanitarinių mokslų daktaras.
 1940 m. – Žibartas Juozas Jackūnas, Lietuvos filosofas, humanitarinių mokslų daktaras, politinis bei visuomenės veikėjas.
 1941 m. – Benediktas Jankauskas, Lietuvos agrochemikas ir dirvožemininkas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.
 1942 m.:
 Elena Janušaitienė-Makarevičiūtė, muzikos mokytoja ir chorvedė.
 Vanda Liesienė, Lietuvos gydytoja neurologe, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.
 1943 m.:
 Jonas Edmundas Kvedaravičius, Lietuvos inžinierius, ekonomistas, vadybos specialistas, habilituotas socialinių mokslų daktaras.
 Liudvikas Pranevičius, Lietuvos fizikas, habilituotas fizikos-matematikos mokslų daktaras, Lietuvos mokslų akademijos tikrasis narys (akademikas).
 1944 m. – Vaclovas Vingras, inžinierius statybininkas, Šiaulių miesto politinis ir visuomenės veikėjas.
 1945 m. – Arvydas Mačiulis, Lietuvos ir Anykščių rajono politinis bei visuomenės veikėjas.
 1946 m. – Ieva Meilienė, Lietuvos politinė veikėja.
 1947 m. – Jadvyga Barbaravičienė, Lietuvos ir Širvintų rajono savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja.
 1948 m. – Adomas Balsys, lietuvių verslininkas.
 1949 m. – Česlovas Judeikis, lietuvių teatro ir kino aktorius.
 1953 m. – Romas Leščinskas, Lietuvos ir Lazdijų rajono politinis bei visuomenės veikėjas.
 1956 m. – Nijolė Miknevičienė-Čivilytė, muzikos mokytoja ir chorvedė.
 1959 m. – Stasys Karčinskas, Lietuvos ir Panevėžio miesto politinis bei visuomenės veikėjas.
 1960 m.:
 Rasa Kairienė, lietuvių diplomatė, ambasadorė.
 Vaidotas Kuliešius, Lietuvos architektas, visuomenės veikėjas.
 1965 m. – Gintautas Petrauskas, teisininkas, Lietuvos ir Pagėgių savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
 1966 m. – Asta Skaisgirytė-Liauškienė, diplomatė, ambasadorė.
 1973 m. – Lina Balčiūnienė, medikė, Lietuvos ir Kelmės rajono politinė bei visuomenės veikėja.
 1975 m.:
 Andrius Kupčinskas, Lietuvos ir Kauno miesto politinis bei visuomenės veikėjas, Kauno miesto savivaldybės meras.
 Vilija Venckutė-Palaitienė, Lietuvos ir Klaipėdos miesto savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja.
 1979 m. – Valdas Trakys, Lietuvos futbolininkas, puolėjas.
 1980 m.:
 Robertas Javtokas, lietuvių krepšnininkas, vidurio puolėjas. Vedęs, žmona Vilma.
 Stasys Buškevičius, Lietuvos ir Kauno miesto politinis bei visuomenės veikėjas.
 1981 m. – Rasa Drazdauskaitė, Lietuvos ilgų nuotolių ir maratono bėgikė.
 Neaprašyti
 1923 – Bronė Liniauskienė, poetė.
 Mirtys
 1440 m. – Žygimantas Kęstutaitis, Lietuvos didysis kunigaikštis (1432–1440 m.), LDK submonarcho Kęstučio ir jo žmonos Birutės jauniausias sūnus. Taip pat 1398(?) – ~1421 m. Naugarduko, ~1421–1432 m. Starodubo kunigaikštis. Apsikrikštijęs Marienburgo pilyje gavo katalikišką Zigmanto () vardą. Tautinis Žygimanto vardas, kurį jis turėjo iki krikšto nežinomas (g. 1350 m.).
 1964 m. – Vincas Žilionis, lietuvių rašytojas (g. 1905 m.).
 1980 m. – Stanislova Borisienė, Lietuvos teatro aktorė, teatro ir televizijos režisierė (g. 1925 m.).
 1996 m. – Vladas Bakūnas, Lietuvos lengvaatletis, bėgikas, sporto veikėjas (g. 1911 m.).
 1997 m. – Juozas Požėra, rašytojas, prozininkas, publicistas (g. 1927 m.).
 2000 m. – Juozas Juškauskas, Lietuvos inžinierius hidrotechnikas, habilituotas technologijos mokslų daktaras (g. 1931 m.).
 Šią dieną pasaulyje
 Įvykiai
 1815 – Napoleonas įžengia į Paryžių: prasideda jo Šimto dienų valdymo laikotarpis;
 1902 – Natanas Stablefyldas pademonstruoja pirmąjį bevielį telefoną;
 1995 – japonų sekta „Aum Sinrike“ 16-oje Tokijo metropoliteno stočių paleido nervus paralyžiuojančias dujas zariną, išrastą vokiečių dar Antrojo pasaulinio karo metais. Apie 5500 žmonių apsinuodijo, 13 mirė;
 2003 – prasidėjo Irako karas, kai daugianacionalinės pajėgos, vadovaujamos JAV ir JK, užpuolė Iraką. Į sąjungininkų kontingentą taip pat įėjo nedidelės Australijos, Danijos ir Lenkijos pajėgos.
 Gimimo dienos
 43 m. pr. m. e. – Publius Ovidius Naso, romėnų poetas (m. 17 m.).
 1639 m. – Ivan Mazepa, Ukrainos etmonas, nuo 1687 iki 1709 valdęs šalį (m. 1709 m.).
 1811 m. – Napoleonas II, II Prancūzijos imperatorius (m. 1832 m.).
 1819 m. – Roger Fenton, britų fotografijos pradininkas, vienas pirmųjų karo fotografų (m. 1869 m.).
 1828 m. – Henrik Johan Ibsen, žymus Norvegijos dramaturgas, dažnai vadinamas „šiuolaikinės dramos tėvu“ (m. 1906 m.).
 1943 m. – Sekinari Nii, Japonijos politikas, nuo 1996 m. einantis Jamagučio prefektūros gubernatoriaus pareigas.
 1944 m. – Erwin Neher, 1991 m. Nobelio fiziologijos ir medicinos premijos laureatas.
 1945 m. – Patrick James „Pat“ Riley, Majamio „Heat“ komandos vyriausiasis treneris ir komandos prezidentas. Prieš dirbdamas Majamyje jis treniravo Los Andželo „Lakers“ ir Niujorko „Knicks“ komandas. 1996 m. renkant NBA 50-mečio visų laikų komandą Riley pateko tarp 10 geriausių NBA trenerių.
 1964 m. – Natacha Atlas, arabų kilmės Belgijos atlikėja. Atlieka daugiausia arabišką ir Šiaurės Afrikos muziką, maišytą su vakarietiškos elektroninės muzikos ritmais.
 1972 m. – Algirdas Juozas Vilkelis, Lenkijos lietuvių visuomenės veikėjas.
 1976 m. – Česteris Čarlzas Beningtonas, grupės Linkin Park pagrindinis vokalistas, dainų autorius. Dalyvauja visokiuose projektuose, turi savo drabužių liniją Ve’Cel. Sukūrė savo grupę Dead By Sunrise.
 1979 m. – Fransileudas Silva dos Santosas, iš Brazilijos kilęs Tuniso futbolininkas, Tuniso rinktinės, Istres puolėjas.
 1980 m. – Jose Negreiros, Brazilijos futbolininkas.
 1981 m. – Travis Watson, profesionalus JAV krepšininkas, rungtyniaujantis Kauno Žalgirio komandoje.
 1982 m. – Tomašas Kuščakas, Lenkijos futbolininkas (vartininkas), žaidžiantis Manchester United klube ir Lenkijos futbolo rinktinėje. Su rinktine žaidė 2006-ųjų pasaulio futbolo čempionate, kur nebuvo išleistas į aikštę nė vienose rungtynėse.
 1983 m. – Oskaras Renė Kardosas, Paragvajaus futbolininkas. Žaidžia puolėjo pozicijoje Paragvajaus nacionalinėje rinktinėje ir Portugalijos klube S.L. Benfica.
 1984 m. – Fernandas Chosė Toresas Sanzas, futbolininkas, Ispanijos rinktinės ir Liverpool FC klubo puolėjas.
 1989 m. – Zheng Xingjuan, kinų šuolininkė į aukštį.
 Mirtys
 1239 m. – Hermanas Salza arba Hermanas Zalca, VOkiečių ordino karinis ir valstybės veikėjas, Vokiečių ordino magistras (g. 1170 m.).
 1393 m. – Šv. Jonas Nepomukas, šventasis, Čekijos globėjas. 1729 m. kovo 19 d. jį kanonizavo popiežius Benediktas XII (g. 1340 m.).
 1568 m. – Albrechtas Brandenburgietis, paskutinis VOkiečių ordino didysis magistras, pirmasis Prūsijos kunigaikštystės kunigaikštis (g. 1490 m.).
 1898 m. – Ivanas Ivanovičius Šiškinas, rusų tapytojas peizažistas, graveris (g. 1832 m.).
 1942 m. – Teodoras Valkarselis, Peru žydų kilmės kompozitorius, pianistas (virtuozas), folklorininkas. Vaikystėje garsėjo kaip vunderkindas (g. 1896 m.).
 1943 m. – Heinrich Zimmer, vokiečių indologas, Pietų Azijos meno specialistas (g. 1890 m.).
 1945 m. – Erhardas Aueris, darbininkas, vienas iš Vokietijos SPD lyderių (g. 1874 m.).
 1962 m. – Endriu Elikotas Daglasas, JAV astronomas ir archeologas (g. 1867 m.).
 1980 m. – Tamara de Lempicka, garsi lenkų kilmės Art Deco stiliaus dailininkė (g. 1898 m.).
 1990 m. – Levas Ivanovičius Jašinas, rusų futbolininkas, Tarybų Sąjungos rinktinės ir vartininkas, išgarsėjęs atletiškumu ir išskirtiniais vartų saugojimo sugebėjimais, laikomas šiuolaikinio vartininkų žaidimo įkvėpėju. Tarptautinė futbolo istorijos ir statistikos federacija (IFFHS) jį išrinko geriausiu XX amžiaus vartininku (g. 1929 m.).
 Nuorodos
 Kovas


type: other

text:
Uued võimalused käibemaksu maha arvamiseks - Raamatupidaja
 Tõnis Elling tutvustab uusi võimalusi käibemaksu maha arvamiseks
 Kas teadsid, et sisendkäibemaksu saab maha arvata ka siis, kui müüja ei ole registreeritud käibemaksukohustuslane? Leinonen OÜ nõustamisüksuse juht Tõnis Elling selgitab, millistel tingimustel seda teha saab.
 Oktoobris jõudis Riigikohtus lõpule vaidlus selle üle, kas ostja saab sisendkäibemaksu maha arvata, kui müüja ei olnud müügi hetkel nõuetekohaselt käibemaksukohustuslaseks registreeritud[1]. Euroopa Kohus on selleteemalisi vaidlusi lahendanud juba mitmeid ja kohus on korduvalt öelnud, et kui isik käitub nagu maksukohustuslane ja tema poolt väljastatud arvel on näha kõik vajalikud rekvisiidid, siis ei takista ostja sisendkäibemaksu mahaarvamise õigust müüjapoolsed võimalikud formaalsuste täitmata jätmised (näiteks ei olnud müüja nõuetekohaselt registreeritud käibemaksukohustuslaseks).
 Nüüd jõudis esmakordselt üks selline vaidlus ka Eestis Riigikohtusse välja. Riigikohus toetus otsuse tegemisel ulatuslikule Euroopa Kohtu praktikale selles osas ja sellega on ka Eestis seni kehtinud seaduse grammatiline tõlgendamine ajalooks saanud.
 Riigikohus rõhutas, et käibemaksuseaduse (KMS) sätteid tuleb tõlgendada kooskõlas käibemaksudirektiiviga[2].
 Kuigi KMS § 29 lg 3 p 1, § 31 lg 1 ja § 3 lg 1 grammatilisel tõlgendamisel võib jõuda järeldusele, et sisendkäibemaksu on võimalik arvestada ainult teiselt käibemaksukohustuslasena registreeritud või selleks kohustatud isikult saadud arve alusel, ei ole selline tõlgendus kooskõlas Euroopa Kohtu seisukohtadega käibemaksudirektiivist tuleneva sisendkäibemaksu mahaarvamise tingimuste kohta.
 Käibemaksudirektiivi art 168 järgi on sisendkäibemaksu mahaarvamise tingimusteks, et maksukohustuslane peab kaupu või teenuseid kasutama oma maksustatavate tehingute tarbeks ja et neid kaupu või teenuseid peab talle tarnima või osutama mõni teine maksukohustuslane. Direktiivist ei tulene, et maksukohustuslase staatus sõltub käibemaksukohustuslase registreeringu olemasolust. Samuti ei tähenda asjaolu, et maksukohustuslasest tarnija ei ole käibemaksukohustuslasena registreeritud seda, et tema väljastatud arve alusel ei saa sisendkäibemaksu maha arvata, kui arve sisaldab kõiki direktiivis nõutud andmeid[3].
 Euroopa Kohus on otsesõnu selgitanud, et käibemaksukohustuslasena registreerimise kohustuse puhul on tegemist kõigest kontrolliotstarbelise vorminõudega, mis ei saa seada kahtluse alla õigust käibemaksu maha arvata, kui selle õiguse tekkimise materiaalõiguslikud tingimused on täidetud[4].
 Riigikohus oli teiselt poolt maksuhalduriga nõus, et liikmesriikidel on õigus rakendada oma finantshuvide kaitseks ja maksudest kõrvalehoidmise vältimiseks vajalikke meetmeid, sh kehtestada lisaks registreerimiskohustusele muid kohustusi (käibemaksudirektiivi art 273 lg 1). Samas ei või direktiivi art 273 lg 2 järgi nimetatud võimalust kasutada selleks, et kehtestada täiendavaid arvetega seotud kohustusi lisaks direktiivi 3. peatükis sätestatud kohustustele. Liikmesriigi võetavad meetmed ei tohi minna kaugemale nende kehtestamise eesmärgist ja seada kahtluse alla käibemaksu mahaarvamise õigust, mis on ühise käibemaksusüsteemi aluspõhimõte[5].
 Euroopa Kohus on korduvalt leidnud, et maksukohustuslasel on õigus maha arvata käibemaks, mille ta on tasunud teisele maksukohustuslasele, kes ei ole end käibemaksukohustuslasena registreerinud, kui arvetel on märgitud direktiivis nõutud andmed, eeskätt teave, mis võimaldab tuvastada arve koostanud isiku ja osutatud teenuste või tarnitud kauba laadi[6].
 Tuginedes eelnevalt viidatud Euroopa Kohtu praktikale jõudis Riigikohus järeldusele, et sisendkäibemaksu mahaarvamise õigust ei saa seada sõltuvusse ja ostja mahaarvamise õiguse kasutamist keelata ainuüksi põhjusel, et arve väljastaja ei ole käibemaksukohustuslasena registreeritud, kui arve sisaldab kõiki andmeid, mis võimaldavad tuvastada tehingute sisu ja toimumise arvel märgitud isikute vahel.
 [1] 3-15-838
 [2] 3-3-1-51-15
 [3] C-277/14: PPUH Stehcemp, p-d 28, 33, 34, 40 ja 41.
 [4] C-183/14: Salomie ja Oltean, p 60.
 [5] C-438/09: Dankowski, p 37.
 [6] C-438/09, p 38; C-324/11: Tóth, p-d 32–34.
 URL: http://www.raamatupidaja.ee/uudised/2017/11/20/uued-voimalused-kaibemaksu-maha-arvamiseks


text:
Nāḩiyat al Mushannaf (arabiska: ناحية المشنف) är ett subdistrikt i Syrien. Det ligger i provinsen as-Suwayda', i den södra delen av landet, km sydost om huvudstaden Damaskus.
 Omgivningarna runt Nāḩiyat al Mushannaf är i huvudsak ett öppet busklandskap. Runt Nāḩiyat al Mushannaf är det glesbefolkat, med invånare per kvadratkilometer. I trakten råder ett kallt ökenklimat. Årsmedeltemperaturen i trakten är °C. Den varmaste månaden är juni, då medeltemperaturen är °C, och den kallaste är januari, med °C. Genomsnittlig årsnederbörd är millimeter. Den regnigaste månaden är januari, med i genomsnitt mm nederbörd, och den torraste är juni, med mm nederbörd.
 Källor
 Indelningar i as-Suwayda' (provins)


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
ARCHIVES HISTORIQUES
 DE LA COMMISSION
 COLLECTION RELIEE DES
 DOCUMENTS "COM"
 COM (83) 099
 Vol. 1983/0031
 ---pagebreak--- Disclaimer
 Conformément au règlement (CEE, Euratom) n° 354/83 du Conseil du 1er février 1983
 concernant l'ouverture au public des archives historiques de la Communauté économique
 européenne et de la Communauté européenne de l'énergie atomique (JO L 43 du 15.2.1983,
 p. 1), tel que modifié par le règlement (CE, Euratom) n° 1700/2003 du 22 septembre 2003
 (JO L 243 du 27.9.2003, p. 1), ce dossier est ouvert au public. Le cas échéant, les documents
 classifiés présents dans ce dossier ont été déclassifiés conformément à l'article 5 dudit
 règlement.
 In accordance with Council Regulation (EEC, Euratom) No 354/83 of 1 February 1983
 concerning the opening to the public of the historical archives of the European Economic
 Community and the European Atomic Energy Community (OJ L 43, 15.2.1983, p. 1), as
 amended by Regulation (EC, Euratom) No 1700/2003 of 22 September 2003 (OJ L 243,
 27.9.2003, p. 1), this file is open to the public. Where necessary, classified documents in this
 file have been declassified in conformity with Article 5 of the aforementioned regulation.
 In Übereinstimmung mit der Verordnung (EWG, Euratom) Nr. 354/83 des Rates vom 1.
 Februar 1983 über die Freigabe der historischen Archive der Europäischen
 Wirtschaftsgemeinschaft und der Europäischen Atomgemeinschaft (ABI. L 43 vom 15.2.1983,
 S. 1), geändert durch die Verordnung (EG, Euratom) Nr. 1700/2003 vom 22. September 2003
 (ABI. L 243 vom 27.9.2003, S. 1), ist diese Datei der Öffentlichkeit zugänglich. Soweit
 erforderlich, wurden die Verschlusssachen in dieser Datei in Übereinstimmung mit Artikel 5
 der genannten Verordnung freigegeben.
 ---pagebreak--- ΕΠΙΤΡΟΠΗ ΤΩΝ ΕΥΡΩΠΑΪΚΩΝ ΚΟΙΝΟΤΗΤΩΝ
 COM(83) 99 τελικό
 Βρυξέλλες, 22 Φεβρουαρίου 1983
 ΠΡΟΤΑΣΗ ΚΑΝΟΝΙΣΜΟΥ (ΕΟΚ) ΤΟΥ ΣΥΜΒΟΥΛΙΟΥ
 πou τροποποιεί τον κανονισμό (ΕΟΚ) αριθ. 178/83 του Συμβουλίου,που θεσπίζει
 ορισμένα προσωρινά μέτρα για τη διατήρηση και τη διαχείριση των αλιευτικών
 πόρων, τ α οποία εφαρμόζονται σε σκόφη υπό νορβηγική σημαία
 (υποβληθείσα από την Επιτροπή στο Συμβούλιο)
 (COM(83) 9 9 τελικό
 ---pagebreak--- ΑΙΤΙΟΛΟΓΙΚΗ ΕΚΘΕΣΗ
 Διεξήχθησαν διαβουλεύσεις ανάμεσα στην Κοινότητα και τη
 Νορβηγία σχετικά με τις άδειςς του 1983 στις 9 Φεβρουαρίου 19Β3 στο
 Bergen · Προέκυψε από αυτές τις διαπραγματεύσεις ότι οι διατάζεις που
 περιέχονται στον κανονισμό του Συμβουλίου (ΕΟΚ) αριθ. 178/83, που θε
 σπίζει ορισμένα ενδιάμεσα "μέτρα για τη διατήρηση και τη διαχείριση των
 αλιευτικών πάρων, τα οποία εφαρμόζονται σε σκάφη υπό νορβηγική σημαία,
 πρέπει να τροποποιηθβύν.
 ---pagebreak--- ΠΡΟΤΑΣΗ ΚΑΝΟΝΙΣΜΟΥ ('ΕΟΚ) ΤΟΥ ΣΥΜΒΟΥΛΙΟΥ
 που τροποποιεί τον κανονισμό (ΕΟΚ) αριθ. 178/83 του Συμβουλίου
 που βυοκίζει ορισμένα προσωρινά μέτρα για τη
 διατήρηση και τη διαχείριση των αλιευτικών πόρων, τα οποία εφαρμόζονται
 σε σκάφη υπό νορβηγική σημαία
 ΤΟ ΣΥΜΒΟΥΛΙΟ ΤΩΝ ΕΥΡΩΠΑΪΚΩΝ ΚΟΙΝΟΤΗΤΩΝ,
 Έχοντας υπόψη :
 τη συνθήκη περί ιδρύσεως της Ευρωπαϊκής Οικονομικής Κοινότητας,
 την αλιευτική συμφωνία αλιείας μεταξύ της ΕυρωπαΤκής Οικονομικής Κοινότητας,
 και του Βασιλείου της Νορβηγίας (ΐ),
 τον κανονισμό [ΕΟΚ) αριθ. 170/83 του Συμβουλίου της 25ης Ιανουαρίου 1983,
 που καθιερώνει ένα κοινοτικό σύστημα για τη διατήρηση και τη διαχείριση των
 αλιευτικών πόρων ( 2 ) , και ιδίως τα άρθρα 3 και 11,
 την πρόταση της Επιτροπής,
 Εκτιμώντας :
 ότι σύμφωνα με τις διαδικασίες που προβλέπονται από την συμφωνία αλνείας
 μεταξύ της Ευρωπαϊκής Οικονομικής Κοινότητας και του Βασιλείου της Νορβηγίας·-
 διεξήχθηκαν διαβουλεύσεις σχετικά με τις άδειες αλιείας για το 1963,
 ότι προέκυψε από τις διαβουλεύσεις ότι οι διατάξεις για την έκδοση αδειών
 αλιείας παυ περιέχονται στον κανονισμό (ΕΟΚ) αριθ. 178/83 ( 3 ) , πρέπει να
 τρόπο ιηθούν,
 ΕΞΕΔΩΣΕ ΤΟΝ ΠΑΡΟΝΤΑ ΚΑΝΟΝΙΣΜΟ:
 (1) ΕΕ Ι_ 226, 29.8.1980, σ. 48
 12] ΕΕ Ι_ 24 , 27.1.1983, σ. 1
 [3) ΕΕ ί. 24, 27.1.1983, σ. 79
 ---pagebreak--- - 2 -
 Άρθρο 1
 To άρθρα 3 παράγραφος 3 του κανονισμού (ΕΟΚ) αριθ. 178/83
 αντικαθιστάται από το ακόλουθο κείμενο:
 "3. Η έκδοση αδειών για το σκοπό που αναφέρεται οτην παράγραφο 1 πραγμα
 τοποιείται υπό τον όρο ότι οι άδειες δεν υπερβαίνουν τον αριθμό ι
 (α) 17 για την αλιεία ιππόγλοσσας Γροιλανδίας και ιππόγλωσσας στην
 υποζώνη ICES XIV και στη διαίρεση Va) και στην unaζώνη NAFQ 1.
 0 αριθμός τον σκαφών που αλιεύουν ταυτόχρονα δεν μπορεί ν α υπερ
 βαίνει τα 10 στην υποζώνη ICES XIV και υποδιαίρεση V a ) , και τα 13
 στην υποζώνη NAFQ 1.
 (β) 23 γιο την αλιεία βυθίων γαρίδων (Pandalus b o r e a l i s ) οτην υποζώνη
 ICES XIV και στην διαίρεση V a ) , και στην υποζώνη NAF0 1. 0 αριθμός
 σκαφών που αλιεύουν ταυτόχρονα δεν μπορεί να υπερβαίνει τα 18 στην
 υποζώνη ICES XIV και στη διαίρεση V a ) , και το 12 στην υποζώνη NAF0 1."
 Άρθρο 2
 0 παρών κανονισμός αρχίζει να ισχύει από την ημέρα που δημοσιεύε
 ται στην Επίσημη Εφημερίδα τον Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων,
 0 παρών κανονισμός είναι δεσμευτικός ος προς όλα τα μέρη του
 και ισχύει άμεσα σε κάθε Κράτος μέλος.
 Έ γ ι ν ε στις Βρυξέλλες, Για το Συμβούλιο,
 0 Πρόεδρος


text:
 EUROPOS KOMISIJA
 Briuselis, 2020 01 22
 COM(2020) 24 final
 2020/0011(NLE)
 Pasiūlymas
 TARYBOS SPRENDIMAS
 kuriuo valstybės narės įgaliojamos dėl Europos Sąjungos interesų ratifikuoti 2019 m. Tarptautinės darbo organizacijos konvenciją dėl smurto ir priekabiavimo (Nr. 190)
 AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS
 1.PASIŪLYMO DALYKAS
 Siūlomu Tarybos sprendimu valstybėms narėms bus suteikta galimybė Sąjungos kompetencijai priklausančiais klausimais ratifikuoti Konvenciją dėl smurto ir priekabiavimo darbo aplinkoje panaikinimo, dar vadinamą 2019 m. Tarptautinės darbo organizacijos (TDO) konvencija dėl smurto ir priekabiavimo (Nr. 190) (toliau – Konvencija).
 2.PASIŪLYMO APLINKYBĖS
 Kaip neseniai atskleidė #metoo ir kiti panašūs judėjimai, smurtas ir priekabiavimas darbo aplinkoje, įskaitant smurtą ir priekabiavimą dėl lyties, paplitę visame pasaulyje. Būtina stiprinti prevenciją ir aukų apsaugą.
 Siekiant šio tikslo, 2019 m. birželio 21 d. 108-ojoje (šimtųjų metinių) Tarptautinėje darbo konferencijoje buvo priimta 2019 m. TDO konvencija dėl smurto ir priekabiavimo (Nr. 190) ir 2019 m. rekomendacija dėl smurto ir priekabiavimo (Nr. 206) (toliau – Rekomendacija).
 Konvencija yra pirmasis tarptautinės teisės aktas, kuriuo nustatomi konkretūs, visuotinai taikytini kovos su priekabiavimu ir smurtu darbe standartai ir nurodomos priemonės, kurių reikia imtis valstybėms ir kitiems šioje srityje dirbantiems subjektams. Konvencijos ir Rekomendacijos tikslas – nustatyti įtraukią, integruotą ir lyčių aspektu pagrįstą smurto ir priekabiavimo darbo aplinkoje prevencijos ir panaikinimo koncepciją.
 Europos Sąjunga (ES) yra įsipareigojusi tiek savo vidaus erdvėje, tiek išorės santykių srityje propaguoti žmogaus teises ir deramas (be kita ko, saugias ir sveikas) darbo sąlygas, moterų ir vyrų lygybę ir siekti panaikinti diskriminaciją.
 ES lygmeniu po Komisijos surengtų konsultacijų su Europos socialiniais partneriais dėl smurto darbe ir jo poveikio darbuotojų sveikatai ir saugai
 1
 2007 m. Europos socialiniai partneriai sudarė Pagrindų susitarimą dėl priekabiavimo ir smurto darbe
 2
 . Juo sukurta sistema, pagal kurią darbdaviai, darbuotojai ir jų atstovai gali aktyviais veiksmais nustatyti priekabiavimo ir smurto darbe problemas, užkirsti joms kelią ir jas spręsti.
 Įgyvendinti tarptautinės teisės aktą dėl kovos su smurtu ir priekabiavimu darbe savo vidaus teisės sistemoje ES suinteresuota dėl to, kad Konvencijoje aptariamos tam tikros Sąjungos teisės sritys, o Europos Sąjunga neturi galimybės prie jos prisijungti. Kalbant apie materialinę teisę, Konvencijos nuostatų turinys nekelia problemų galiojančios ES acquis požiūriu. Taigi ES valstybės narės turėtų ratifikuoti Konvenciją dėl ES interesų. Tuo tikslu, atsižvelgiant į ES kompetenciją Konvencijos reglamentuojamose srityse, reikia pašalinti visas ES lygmens teisines kliūtis, trukdančias ES valstybėms narėms ratifikuoti Konvenciją.
 2.1Konvencijos turinys
 Toliau apibendrinamas 2019 m. TDO konvencijos dėl smurto ir priekabiavimo (Nr. 190) turinys.
 Konvencijos preambulėje:
 ·pripažįstama kiekvieno asmens teisė į darbą be smurto ir priekabiavimo;
 ·pripažįstama, kad smurtas ir priekabiavimas darbe gali būti žmogaus teisių pažeidimas ar piktnaudžiavimas jomis, kad smurtas ir priekabiavimas kelia grėsmę lygioms galimybėms, yra nepriimtini ir nesuderinami su deramomis darbo sąlygomis;
 ·pripažįstama, kad smurtas ir priekabiavimas darbe veikia asmens psichologinę, fizinę ir lytinę sveikatą, orumą ir šeimos bei socialinę aplinką, gali trukdyti asmenims, ypač moterims, patekti į darbo rinką, joje išlikti ir kilti karjeros laiptais.
 Konvencijos I dalyje „Terminų apibrėžtys“:
 ·nustatoma bendra smurto ir priekabiavimo apibrėžtis, apimanti įvairų nepriimtiną elgesį ir praktiką arba jų grėsmę, nesvarbu, ar tai pavienis, ar pasikartojantis reiškinys, jei juo siekiama, daroma arba gali būti daroma fizinė, psichologinė, seksualinė arba ekonominė žala (1 straipsnio a punktas);
 ·apibrėžiama smurto dėl lyties ir priekabiavimo sąvoka (1 straipsnio b punktas);
 ·nedarant poveikio bendrai smurto ir priekabiavimo apibrėžčiai, nustatoma, kad nacionaliniuose įstatymuose ir kituose teisės aktuose smurtas ir priekabiavimas gali būti apibrėžiami kaip viena arba kaip atskiros sąvokos (1 straipsnio 2 dalis).
 Konvencijos II dalyje „Taikymo sritis“:
 ·nustatoma, kad turi būti ginami darbuotojai ir kiti asmenys darbo aplinkoje, įskaitant darbuotojus, kaip apibrėžta nacionalinėje teisėje ir praktikoje, taip pat dirbantys asmenys, kad ir koks būtų jų sutartinis statusas, mokomąją praktiką atliekantys asmenys, įskaitant stažuotojus ir pameistrius, darbuotojai, kurių darbo sutartis buvo nutraukta, savanoriai, darbo ieškantys asmenys ir darbo paraiškas pateikę asmenys, taip pat asmenys, vykdantys darbdavio įgaliojimus, pareigas ar atsakomybę (2 straipsnis);
 ·nustatoma, kad Konvencija taikoma smurtui ir priekabiavimui darbo aplinkoje, kuris apima daugiau nei darbo vietą – tai ir su darbu susijusi infrastruktūra ir ryšiai, kelionės ir socialinė veikla, taip pat darbdavio teikiamas apgyvendinimas bei kelionė į darbą ir iš jo (3 straipsnis).
 Pagal III dalį „Pagrindiniai principai“ ratifikuojančios valstybės, turi, be kita ko:
 ·nustatyti įtraukią, integruotą ir lyčių aspektu pagrįstą smurto ir priekabiavimo darbo aplinkoje prevencijos ir panaikinimo koncepciją, be kita ko, priimdamos teisės aktus, kuriais draudžiamas smurtas ir priekabiavimas (4 straipsnio 2 dalis);
 ·užtikrinti, kad būtų vykdomos atitinkamos kovos su smurtu ir priekabiavimu politikos priemonės (4 straipsnio 2 dalies b punktas);
 ·priimti visapusišką kovos su smurtu ir priekabiavimu strategiją ir užtikrinti aukoms galimybę pasinaudoti teisių gynimo priemonėmis ir parama (4 straipsnio 2 dalies c punktas);
 ·priimti įstatymus ir kitus teisės aktus bei politikos priemones, kuriais užtikrinama teisė į lygybę ir nediskriminavimą užimtumo srityje, be kita ko, skirtus pažeidžiamoms grupėms ir pažeidžiamose situacijose esančioms grupėms (6 straipsnis).
 Pagal IV dalį „Apsauga ir prevencija“ ratifikuojančios valstybės visų pirma turi:
 ·priimti reikiamas smurto ir priekabiavimo darbo aplinkoje prevencijos priemones (8 straipsnis);
 ·priimti įstatymus ir kitus teisės aktus, kuriais reikalaujama, kad darbdaviai užkirstų kelią smurtui ir priekabiavimui, be kita ko, įvertindami smurto ir priekabiavimo riziką, suteikdami atitinkamiems asmenims informaciją ir rengdami mokymus (9 straipsnis).
 Be to, pagal V dalį „Vykdymo užtikrinimas ir teisių gynimo priemonės“ ratifikuojančios valstybės turi imtis reikiamų veiksmų, kad užtikrintų galimybę paprastai pasinaudoti tinkamomis ir veiksmingomis teisių gynimo priemonėmis; pripažinti smurto šeimoje poveikį ir, kiek praktiškai įmanoma, švelninti jo poveikį darbo aplinkoje, taip pat užtikrinti darbuotojų teisę pasitraukti iš darbe susidariusios situacijos, kuri kelia neišvengiamą ir didelį pavojų patirti smurtą ir priekabiavimą (10 straipsnis).
 Konvencijoje taip pat išdėstytos nuostatos dėl gairių teikimo, mokymo ir informuotumo didinimo.
 2.2Sąjungos teisės aktai dėl smurto ir priekabiavimo darbo aplinkoje
 Kai kurie Konvencijos ir ją papildančios Rekomendacijos aspektai yra susiję su sritimis, kurioms taikoma ES teisė, visų pirma tai:
 ·SESV 153 straipsnio 1 dalies a ir i punktai ir 157 straipsnio 3 dalis, pagal kuriuos Sąjunga remia ir papildo valstybių narių veiklą, kuria gerinamos darbo sąlygos, kad būtų užtikrinta darbuotojų sveikata ir sauga, taip pat užtikrinama moterų ir vyrų lygybė dėl galimybių darbo rinkoje ir požiūrio darbe, taip pat imasi priemonių užtikrinti, kad būtų taikomas moterų ir vyrų lygių galimybių ir vienodo požiūrio užimtumo bei profesinės veiklos srityje principas;
 ·Pagrindų Direktyva 89/391/EEB
 3
 , kuri taikoma visų rūšių grėsmėms darbuotojų sveikatai ir saugai darbe, įskaitant psichosocialinę riziką, kaip antai priekabiavimą ir smurtą;
 ·2007 m. Europos socialinių partnerių pagrindų susitarimas dėl priekabiavimo ir smurto darbe
 4
 , sudarytas pagal EB sutarties 138 straipsnį (dabar – SESV 155 straipsnis), kuriuo darbdaviams, darbuotojams ir jų atstovams suteikiama veiksmų sistema, leidžianti nustatyti priekabiavimo ir smurto darbe problemas, užkirsti joms kelią ir jas spręsti;
 ·2014–2020 m. ES darbuotojų saugos ir sveikatos strateginė programa
 5
 ir Komisijos komunikatas „Saugesnės ir sveikesnės darbo vietos visiems. ES darbuotojų saugos ir sveikatos teisės aktų ir politikos modernizavimas“
 6
 , kuriuose pabrėžiama, kad svarbu gerinti psichosocialinės rizikos prevenciją darbo vietoje;
 ·Direktyva 2006/54/EB dėl vienodo požiūrio į vyrus ir moteris ir lygių galimybių užimtumo bei profesinėje srityje principo taikymo, kurioje, be kita ko, įtvirtintos priekabiavimo ir seksualinio priekabiavimo draudimo nuostatos
 7
 ;
 ·2000 m. lapkričio 27 d. direktyva 2000/78/EB, nustatanti vienodo požiūrio užimtumo ir profesinėje srityje bendruosius pagrindus
 8
 ;
 ·Direktyva 2000/43/EB, įgyvendinanti vienodo požiūrio principą asmenims nepriklausomai nuo jų rasės arba etninės priklausomybės
 9
 ;
 ·2017 m. gegužės 11 d. Tarybos sprendimai dėl Europos Tarybos konvencijos dėl smurto prieš moteris ir smurto šeimoje prevencijos ir kovos su juo (Stambulo konvencija)
 10
 pasirašymo Sąjungos vardu
 11
 ir vykstančios diskusijos Taryboje dėl Sąjungos prisijungimo prie Stambulo konvencijos, kurioje įtvirtintos nuostatos dėl smurto prieš moteris ir smurto šeimoje, įskaitant seksualinį priekabiavimą, prevencijos, tokio smurto aukų apsaugos ir nusikaltėlių baudimo.
 Dar kiti Konvencijos ir Rekomendacijos aspektai yra susiję su sritimis, kurioms taikoma Sąjungos teisė teisminio bendradarbiavimo ir nusikaltimų aukų teisių
 12
 , migracijos, prieglobsčio ir laisvo judėjimo
 13
 srityse – šiose srityse Sąjungos antrinės teisės
 14
 nuostatomis įtvirtintos nusikaltimų aukų ir jų šeimos narių teisė gauti tinkamą informaciją, paramą ir apsaugą, dalyvauti baudžiamajame procese, būti pripažintiems ir teisė į pagarbų, profesionalų ir nediskriminacinį elgesį.
 Konvencijoje ir Rekomendacijoje taip pat yra valstybių narių kompetencijai priklausančių nuostatų, visų pirma derybų dėl kolektyvinių sutarčių klausimais.
 3.KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI
 Netaikoma.
 4.ĮGALIOJIMAS DĖL SĄJUNGOS INTERESŲ RATIFIKUOTI KONVENCIJĄ
 Konvencijoje aptariamos tam tikros Sąjungos teisės sritys, kaip antai darbuotojų sveikata ir sauga, lygybė ir nediskriminavimas, kuriose pasiektas gana aukštas reglamentavimo lygis.
 Pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo išaiškintus išorės kompetencijų principus
 15
 , be kita ko, konkrečiai dėl TDO konvencijų sudarymo ir ratifikavimo
 16
 , pačios valstybės narės negali ratifikuoti Konvencijos, nes tam tikros Konvencijos dalys pagal SESV 3 straipsnio 2 dalį priklauso Sąjungos kompetencijai.
 Tačiau ES negali ratifikuoti TDO konvencijos, nes pagal TDO įstatus
 17
 tokių konvencijų šalimis gali būti tik valstybės.
 Todėl ES institucijos ir valstybės narės turi imtis reikiamų bendradarbiavimo priemonių, kad galėtų ratifikuoti Konvenciją ir įgyvendinti joje nustatytus įsipareigojimus
 18
 .
 Nuo 2005 m. Taryba yra įgaliojusi valstybes nares dėl ES interesų ratifikuoti penkias TDO konvencijas ir vieną TDO protokolą, kurių tam tikros dalys priklauso ES kompetencijai
 19
 .
 Kalbant apie materialinę teisę, Konvencijos nuostatų turinys nekelia problemų galiojančios ES acquis požiūriu. Pagal TDO įstatų 19 straipsnio 8 dalį Konvencijoje nustatyti būtiniausi standartai. Tai reiškia, kad ES teisės nuostatos gali būti griežtesnės nei Konvencijos ir atvirkščiai
 20
 .
 Todėl siūlomu Tarybos sprendimu valstybės narės bus įgaliotos dėl ES interesų ratifikuoti ES kompetencijai priklausančias Konvencijos dalis ir paragintos dėti pastangas, kad tai būtų padaryta iki 2022 m. pabaigos.
 5.TEISINIS PAGRINDAS
 5.1Procedūrinis teisinis pagrindas
 Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 218 straipsnio 6 dalis taikoma neatsižvelgiant į tai, ar Sąjunga yra tarptautinį susitarimą priėmusios organizacijos narė
 21
 .
 5.2Materialinis teisinis pagrindas
 5.2.1Principai
 Sprendimo pagal SESV 218 straipsnio 6 dalį materialinis teisinis pagrindas pirmiausia priklauso nuo tarptautinio susitarimo, kuris turi būti ratifikuotas dėl Sąjungos interesų, tikslo ir turinio. Jeigu susitarimu siekiama dviejų tikslų arba jį sudaro dvi dalys ir jeigu vieną iš tų tikslų ar dalių galima laikyti pagrindiniu tikslu arba pagrindine dalimi, o kita dalis ar kiti tikslai yra tik papildomi, sprendimas pagal SESV 218 straipsnio 6 dalį turi būti grindžiamas tik vienu materialiniu teisiniu pagrindu – tuo, kurio reikalauja pagrindinis ar svarbesnis tikslas arba dalis. Atsižvelgiant į tai, kad susitarimu siekiama kelių tikslų arba jį sudaro kelios dalys, kuri (-ios) yra neatsiejamai susiję (-ios) ir nė vienas (-a) iš jų nėra tik papildomas (-a), sprendimo pagal SESV 218 straipsnio 6 dalį materialinis teisinis pagrindas išimties tvarka turės apimti įvairius atitinkamus teisinius pagrindus.
 5.2.2. Principų taikymas nagrinėjamu atveju (taip pat žr. 2 skyriuje pateiktą informaciją apie Sąjungos teisę)
 Nors Konvencijoje yra nuostatų dėl nediskriminavimo, teisminio bendradarbiavimo ir nusikaltimų aukų teisių, pagrindinis jos tikslas ir turinys yra susiję su socialine politika – visų pirma tai darbo aplinkos gerinimas siekiant apsaugoti darbuotojų sveikatą bei saugą (SESV 153 straipsnio 1 dalies a punktas) bei moterų ir vyrų lygybė, susijusi su galimybėmis darbo rinkoje ir požiūriu darbe (SESV 153 straipsnio 1 dalies i punktas), t. y. sritys, kuriose pagal SESV 153 straipsnio 2 dalį yra priimta direktyvų, taip pat moterų ir vyrų lygių galimybių ir vienodo požiūrio į moteris ir vyrus užimtumo bei profesinės veiklos srityje principo taikymas pagal SESV 157 straipsnio 3 dalį.
 Konvencijos tikslo ir turinio ryšys su kova su diskriminacija pagal 19 straipsnį yra antrinis.
 Todėl siūlomo sprendimo materialinis teisinis pagrindas yra SESV 153 straipsnio 2 dalis kartu su 153 straipsnio 1 dalies a punktu, 153 straipsnio 1 dalies i punktu ir 157 straipsnio 3 dalimi.
 6.Išvada
 Siūlomo sprendimo teisinis pagrindas turėtų būti SESV 153 straipsnio 2 dalis, 153 straipsnio 1 dalies a punktas, 153 straipsnio 1 dalies i punktas ir 157 straipsnio 3 dalis – kartu su SESV 218 straipsnio 6 dalimi tai yra pagrindinis Sąjungos teisės aktų, susijusių su sveikata ir sauga darbe bei vyrų ir moterų lygybe užimtumo ir profesinėje srityje, teisinis pagrindas.
 2020/0011 (NLE)
 Pasiūlymas
 TARYBOS SPRENDIMAS
 kuriuo valstybės narės įgaliojamos dėl Europos Sąjungos interesų ratifikuoti 2019 m. Tarptautinės darbo organizacijos konvenciją dėl smurto ir priekabiavimo (Nr. 190)
 EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
 atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 153 straipsnio 2 dalį kartu su 153 straipsnio 1 dalies a ir i punktais, 157 straipsnio 3 dalimi bei 218 straipsnio 6 dalies a punkto v papunkčiu,
 atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
 atsižvelgdama į Europos Parlamento pritarimą,
 kadangi:
 (1)2019 m. 108-ojoje sesijoje Tarptautinė darbo konferencija priėmė Tarptautinės darbo organizacijos konvenciją dėl smurto ir priekabiavimo darbo aplinkoje panaikinimo, dar vadinamą 2019 m. konvencija dėl smurto ir priekabiavimo (Nr. 190) (toliau – Konvencija);
 (2)siekdama visiems darbuotojams suteikti deramas darbo sąlygas, užtikrinti sveikatą ir saugą, ginti lyčių lygybę ir kovoti su diskriminacija, Sąjunga skatina ratifikuoti tarptautines darbo konvencijas, kurias Tarptautinė darbo organizacija yra pripažinusi aktualiomis;
 (3)kai kurios Konvencijos nuostatos pagal SESV 153 straipsnio 2 dalį, 153 straipsnio 1 dalies a ir i punktus ir 157 straipsnio 3 dalį patenka į Sąjungos socialinės politikos acquis dėl sveikatos ir saugos darbe bei vyrų ir moterų lygybės užimtumo ir profesinėje srityje
 22
 . Dar kitos Konvencijos nuostatos patenka į Sąjungos acquis kovos su diskriminacija srityje
 23
 ;
 (4)dėl to tam tikros Konvencijos dalys priklauso Sąjungos kompetencijai, ir valstybės narės negali prisiimti su šiomis dalimis susijusių įsipareigojimų nedalyvaujant Sąjungos institucijoms
 24
 ;
 (5)Sąjunga negali ratifikuoti Konvencijos, nes jos šalimis gali būti tik valstybės;
 (6)todėl valstybės narės turėtų būti įgaliotos, bendrai veikdamos Sąjungos interesų labui, ratifikuoti Sąjungos kompetencijai priklausančias Konvencijos dalis,
 PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
 1 straipsnis
 Valstybės narės įgaliojamos ratifikuoti pagal SESV 153 straipsnio 2 dalį, 153 straipsnio 1 dalies a ir i punktus ir 157 straipsnio 3 dalį Europos Sąjungos kompetencijai priklausančias 2019 m. Tarptautinės darbo organizacijos konvencijos dėl smurto ir priekabiavimo (Nr. 190) dalis.
 2 straipsnis
 Valstybės narės turėtų imtis reikiamų veiksmų, kad kuo greičiau, pageidautina iki 2022 m. gruodžio 31 d., deponuotų Konvencijos ratifikavimo dokumentus Tarptautinio darbo biuro generaliniam direktoriui.
 3 straipsnis
 Šis sprendimas skirtas valstybėms narėms.
 Priimta Briuselyje
 Tarybos vardu
 Pirmininkas
 (1)
 C/2004/5220.
 (2)
 COM(2007) 686.
 (3)
 1989 m. birželio 12 d. Tarybos direktyva dėl priemonių darbuotojų saugai ir sveikatos apsaugai darbe gerinti nustatymo (89/391/EEB), OL L 183, 1989 6 29, p. 1–8.
 (4)
 COM(2007) 686.
 (5)
 COM(2014) 332 final.
 (6)
 COM/2017/012 final.
 (7)
 OL L 204, 2006 7 26, p. 23–36. Panašios nuostatos taip pat įtvirtintos 2004 m. gruodžio 13 d. Tarybos direktyvoje 2004/113/EB, įgyvendinančioje vienodo požiūrio į moteris ir vyrus principą dėl galimybės naudotis prekėmis bei paslaugomis ir prekių tiekimo bei paslaugų teikimo, OL L 373, 2004 12 21, p. 37–43, ir 2010 m. liepos 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2010/41/ES dėl vienodo požiūrio į savarankiškai dirbančius vyrus ir moteris principo taikymo, kuria panaikinama Tarybos direktyva 86/613/EEB, OL L 180, 2010 7 15, p. 1–6.
 (8)
 OL L 303, 2000 12 2, p. 16–22.
 (9)
 OL L 180, p. 22–26.
 (10)
 Europos Tarybos konvencija dėl smurto prieš moteris ir smurto šeimoje prevencijos ir kovos su juo, Europos Tarybos sutarčių rinkinys, Nr. 210, paskelbta
 https://www.coe.int/en/web/conventions/full-list/-/conventions/rms/090000168008482e
 .
 (11)
 2017 m. gegužės 11 d. Tarybos sprendimas 2017/865 dėl Europos Tarybos konvencijos dėl smurto prieš moteris ir smurto šeimoje prevencijos ir kovos su juo pasirašymo Europos Sąjungos vardu atsižvelgiant į klausimus, susijusius su teisminiu bendradarbiavimu baudžiamosiose bylose, OL L 131, 2017 5 20, p. 11–12; 2017 m. gegužės 11 d. Tarybos sprendimas 2017/866 dėl Europos Tarybos konvencijos dėl smurto prieš moteris ir smurto šeimoje prevencijos ir kovos su juo pasirašymo Europos Sąjungos vardu atsižvelgiant į prieglobstį ir negrąžinimo principą, OL L 131, 2017 5 20, p. 13–14.
 (12)
 SESV 82, 83, 84 ir 156 straipsniai.
 (13)
 SESV 21, 46, 78 ir 79 straipsniai.
 (14)
 2012 m. spalio 25 d. direktyva 2012/29/ES, kuria nustatomi būtiniausi nusikaltimų aukų teisių, paramos joms ir jų apsaugos standartai, OL L 315, 2012 11 14, p. 57–73.
 (15)
 1971 m. kovo 31 d. ETT sprendimas dėl AETR (Europos šalių susitarimo dėl kelių transporto priemonių ekipažų, važiuojančių tarptautiniais maršrutais, darbo), byla 22/70, Rink. 1971, 263.
 (16)
 1993 m. kovo 19 d. ETT nuomonė byloje 2/91dėl TDO cheminių medžiagų konvencijos Nr. 170, Rink. 1993-I, p. 1061.
 (17)
 TDO įstatų 1 straipsnio 2 dalis.
 (18)
 ETT nuomonė byloje 2/91 (ten pat), 36, 37 ir 38 punktai.
 (19)
 2005 m. balandžio 14 d. Tarybos sprendimas, įgaliojantis valstybes nares Bendrijos interesų labui ratifikuoti Tarptautinės darbo organizacijos konvenciją dėl jūrininkų tapatybės dokumentų (Konvencija Nr. 185), OL L 136, 2005 5 30, p.1; 2007 m. birželio 7 d. Tarybos sprendimas, įgaliojantis valstybes nares Europos bendrijos interesų labui ratifikuoti Tarptautinės darbo organizacijos 2006 m. darbo jūroje konvenciją, OL L 161, 2007 6 22, p. 63; 2010 m. birželio 7 d. Tarybos sprendimas, kuriuo valstybės narės įgaliojamos Europos Sąjungos interesų labui ratifikuoti Tarptautinės darbo organizacijos 2007 m. Darbo žvejybos sektoriuje konvenciją (Konvencija Nr. 188), OL L 145, 2010 6 11, p. 12. 2014 m. sausio 28 d. Tarybos sprendimas, kuriuo valstybės narės įgaliojamos Europos Sąjungos interesų labui ratifikuoti 1990 m. Tarptautinės darbo organizacijos konvenciją dėl saugumo darbe naudojant chemines medžiagas (Konvencija Nr. 170) (2014/52/ES); 2014 m. sausio 28 d. Tarybos sprendimas, kuriuo valstybės narės įgaliojamos Europos Sąjungos interesų labui ratifikuoti 2011 m. Tarptautinės darbo organizacijos konvenciją dėl deramo darbo namų ūkio darbuotojams (Konvencija Nr. 189) (2014/51/ES); 2015 m. lapkričio 10 d. Tarybos sprendimas (ES) 2015/2071, kuriuo valstybės narės įgaliojamos dėl Europos Sąjungos interesų ratifikuoti 1930 m. Tarptautinės darbo organizacijos konvencijos dėl priverstinio ar privalomojo darbo 2014 m. protokolo 1–4 straipsnių nuostatas, susijusias su teisminiu bendradarbiavimu baudžiamosiose bylose, OL L 301, 2015 11 18; 2015 m. lapkričio 10 d. Tarybos sprendimas (ES) 2015/2037, kuriuo valstybės narės įgaliojamos dėl Europos Sąjungos interesų ratifikuoti 1930 m. Tarptautinės darbo organizacijos konvencijos dėl priverstinio ar privalomojo darbo 2014 m. protokolo nuostatas, susijusias su socialine politika, OL L 298, 2015 11 14.
 (20)
 ETT nuomonė byloje 2/91 (ten pat), 18 punktas.
 (21)
 ETT nuomonė dėl Cheminių medžiagų konvencijos Nr. 170, 2/91 (ten pat), ir 2014 m. spalio 7 d. Teisingumo Teismo sprendimas Vokietija prieš Tarybą, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 64 punktas.
 (22)
 1989 m. birželio 12 d. Tarybos direktyva dėl priemonių darbuotojų saugai ir sveikatos apsaugai darbe gerinti nustatymo (89/391/EEB), OL L 183, 1989 6 29, p. 1–8; 2006 m. liepos 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/54/EB dėl moterų ir vyrų lygių galimybių ir vienodo požiūrio į moteris ir vyrus užimtumo bei profesinės veiklos srityje principo įgyvendinimo (nauja redakcija), OL L 204, 2006 7 26, p. 23–36; taip pat 2004 m. gruodžio 13 d. Tarybos direktyva 2004/113/EB, įgyvendinanti vienodo požiūrio į moteris ir vyrus principą dėl galimybės naudotis prekėmis bei paslaugomis ir prekių tiekimo bei paslaugų teikimo, OL L 373, 2004 12 21, p. 37–43, ir 2010 m. liepos 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2010/41/ES dėl vienodo požiūrio į savarankiškai dirbančius vyrus ir moteris principo taikymo, kuria panaikinama Tarybos direktyva 86/613/EEB, OL L 180, 2010 7 15, p. 1–6.
 (23)
 2000 m. lapkričio 27 d. Tarybos direktyva 2000/78/EB, nustatanti vienodo požiūrio užimtumo ir profesinėje srityje bendruosius pagrindus, OL L 303, 2000 12 2, p. 16–22; 2000 m. birželio 29 d. Tarybos direktyva 2000/43/EB, įgyvendinanti vienodo požiūrio principą asmenims nepriklausomai nuo jų rasės arba etninės priklausomybės, OL L 180, 2000 7 19, p. 22–26.
 (24)
 1993 m. kovo 19 d. Europos Teisingumo Teismo nuomonė 2/91, Rink. 1993-I, p. 1061, 26 punktas.


text:
 11.10.2018
 PL
 Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej
 L 255/7
 ROZPORZĄDZENIE WYKONAWCZE KOMISJI (UE) 2018/1507
 z dnia 10 października 2018 r.
 w sprawie nadzwyczajnych środków wspierania rynku w sektorach jaj i mięsa drobiowego w Polsce
 KOMISJA EUROPEJSKA,
 uwzględniając Traktat o funkcjonowaniu Unii Europejskiej,
 uwzględniając rozporządzenie Parlamentu Europejskiego i Rady (UE) nr 1308/2013 z dnia 17 grudnia 2013 r. ustanawiające wspólną organizację rynków produktów rolnych oraz uchylające rozporządzenia Rady (EWG) nr 922/72, (EWG) nr 234/79, (WE) nr 1037/2001 i (WE) nr 1234/2007 (1), w szczególności jego art. 220 ust. 1 lit. a),
 a także mając na uwadze, co następuje:
 (1)
 Między dniem 3 grudnia 2016 r. a dniem 16 marca 2017 r. Polska potwierdziła i zgłosiła 65 ognisk wysoce zjadliwej grypy ptaków podtypu H5. Do dotkniętych gatunków należą: kaczki, gęsi, indyki, pisklęta Gallus domesticus i kury nioski.
 (2)
 Polska niezwłocznie i skutecznie wprowadziła wszelkie niezbędne środki w zakresie zdrowia zwierząt i środki weterynaryjne wymagane zgodnie z dyrektywą Rady 2005/94/WE (2).
 (3)
 W szczególności Polska wprowadziła środki kontroli, monitorowania i zapobiegania oraz ustanowiła obszary zapowietrzone i zagrożone („obszary objęte ograniczeniami”) zgodnie z decyzjami wykonawczymi Komisji (UE) 2016/2219 (3), (UE) 2016/2367 (4), (UE) 2017/14 (5), (UE) 2017/116 (6), (UE) 2017/155 (7), (UE) 2017/247 (8), (UE) 2017/417 (9) i (UE) 2017/554 (10).
 (4)
 Stosując te środki, Polsce udało się powstrzymać i wyeliminować rozprzestrzenianie się choroby. Unijne i krajowe środki w zakresie zdrowia zwierząt i środki weterynaryjne były stosowane do dnia 22 maja 2017 r. we wszystkich odnośnych gospodarstwach rolnych.
 (5)
 Polska poinformowała Komisję, że niezbędne środki w zakresie zdrowia i środki weterynaryjne zastosowane w celu powstrzymania i zwalczenia choroby miały negatywne skutki dla bardzo wielu podmiotów i że podmioty te poniosły straty w dochodach, które nie kwalifikują się do wkładu finansowego Unii na podstawie rozporządzenia Parlamentu Europejskiego i Rady (UE) nr 652/2014 (11).
 (6)
 W dniu 17 lipca 2017 r. Komisja otrzymała od władz Polski formalny wniosek o częściowe sfinansowanie niektórych środków nadzwyczajnych na podstawie art. 220 ust. 3 rozporządzenia (UE) nr 1308/2013. W dniach 11 kwietnia 2018 r., 10 maja 2018 r. i 19 czerwca 2018 r. władze polskie wyjaśniły swój wniosek.
 (7)
 W wyniku zastosowania środków w zakresie zdrowia zwierząt i środków weterynaryjnych przedłużono okresy zakazu utrzymywania drobiu w gospodarstwach, zabroniono wstawień ptactwa i ograniczono przemieszczanie w gospodarstwach utrzymujących wszelkiego rodzaju drób położonych na obszarach objętych ograniczeniami, ustanowionych w następstwie pojawienia się ognisk wysoce zjadliwej grypy ptaków podtypu H5. Dotyczyło to następujących gatunków: kaczki, gęsi, indyki, pisklęta Gallus domesticus i kury nioski. Doprowadziło to do strat w produkcji w tych gospodarstwach drobiarskich. Należy zatem zrekompensować te straty.
 (8)
 Zgodnie z art. 220 ust. 5 rozporządzenia (UE) nr 1308/2013 Unia jest zobowiązana do zapewnienia częściowego finansowania nadzwyczajnych środków wspierania rynku odpowiadającego 50 % wydatków poniesionych przez Polskę. Komisja powinna ustalić maksymalne ilości kwalifikujące się do finansowania w odniesieniu do każdego nadzwyczajnego środka wspierania rynku po rozpatrzeniu wniosku przedłożonego przez Polskę.
 (9)
 Aby uniknąć ryzyka nadmiernej rekompensaty, kwota ryczałtowa powinna opierać się na badaniach technicznych i ekonomicznych lub dokumentach księgowych oraz powinna być ustalona na odpowiednim poziomie dla każdego zwierzęcia i produktu w zależności od kategorii wyprodukowanych zwierząt.
 (10)
 W celu uniknięcia ryzyka podwójnego finansowania poniesione straty nie mogą być stratami już zrekompensowanymi w ramach pomocy państwa lub ubezpieczenia, a częściowe finansowanie przez Unię na podstawie niniejszego rozporządzenia powinno być ograniczone do kwalifikujących się zwierząt i produktów, w odniesieniu do których nie otrzymano wkładu finansowego Unii na podstawie rozporządzenia (UE) nr 652/2014.
 (11)
 Zakres i czas obowiązywania nadzwyczajnych środków wspierania rynku przewidzianych w niniejszym rozporządzeniu należy ograniczyć do tego, co jest absolutnie niezbędne do wsparcia rynku. W szczególności nadzwyczajne środki wspierania rynku powinny mieć zastosowanie wyłącznie do produkcji drobiu w gospodarstwach położonych na obszarach objętych ograniczeniami i w okresie obowiązywania środków w zakresie zdrowia zwierząt i środków weterynaryjnych ustanowionych w przepisach Unii i Polski w odniesieniu do 65 ognisk wysoce zjadliwej grypy ptaków, potwierdzonych między dniem 3 grudnia 2016 r. a dniem 16 marca 2017 r., oraz do odpowiednich obszarów objętych ograniczeniami.
 (12)
 W celu zapewnienia należytego zarządzania budżetem dla tych nadzwyczajnych środków wspierania rynku jedynie płatności dokonane przez Polskę na rzecz beneficjentów najpóźniej do dnia 30 września 2019 r. powinny kwalifikować się do częściowego finansowania przez Unię. Nie stosuje się art. 5 ust. 2 rozporządzenia delegowanego Komisji (UE) nr 907/2014 (12).
 (13)
 Aby zagwarantować kwalifikowalność i prawidłowość płatności, Polska powinna przeprowadzić kontrole ex ante.
 (14)
 Aby umożliwić Unii przeprowadzenie kontroli finansowej, Polska powinna przekazać Komisji rozliczenie płatności.
 (15)
 Ze względu na to, że ograniczenia związane z ogniskami grypy ptaków weszły w życie w różnych terminach na określonych obszarach objętych ograniczeniami, a niniejsze rozporządzenie nie przewiduje terminu składania wniosków o przyznanie pomocy, do celów art. 29 ust. 4 rozporządzenia delegowanego (UE) nr 907/2014 należy uznać datę wejścia w życie niniejszego rozporządzenia za termin operacyjny dla kursu walutowego w odniesieniu do kwot określonych w niniejszym rozporządzeniu.
 (16)
 W celu zapewnienia natychmiastowego wdrożenia przez Polskę środków określonych w niniejszym rozporządzeniu powinno ono wejść w życie następnego dnia po jego opublikowaniu w Dzienniku Urzędowym Unii Europejskiej.
 (17)
 Środki przewidziane w niniejszym rozporządzeniu są zgodne z opinią Komitetu ds. Wspólnej Organizacji Rynków Rolnych,
 PRZYJMUJE NINIEJSZE ROZPORZĄDZENIE:
 Artykuł 1
 Unia zapewnia częściowe finansowanie odpowiadające 50 % wydatków poniesionych przez Polskę w celu wsparcia rynku jaj i mięsa drobiowego poważnie dotkniętego wystąpieniem 65 ognisk wysoce zjadliwej grypy ptaków podtypu H5, które zostały wykryte i zgłoszone przez Polskę między dniem 3 grudnia 2016 r. a dniem 16 marca 2017 r.
 Artykuł 2
 Wydatki poniesione przez Polskę kwalifikują się do częściowego finansowania przez Unię jedynie:
 a)
 za okres stosowania środków w zakresie zdrowia zwierząt i środków weterynaryjnych, o których mowa w przepisach Unii i Polski wymienionych w załączniku oraz odnoszących się do okresu ustanowionego w art. 1; oraz
 b)
 w odniesieniu do tych gospodarstw drobiarskich, w których zastosowano środki w zakresie stanu zdrowia zwierząt i środki weterynaryjne, i które znajdują się na obszarach, o których mowa w przepisach Unii i Polski wymienionych w załączniku („obszarach objętych ograniczeniami”); oraz
 c)
 jeśli zostały wypłacone beneficjentom przez Polskę najpóźniej do dnia 30 września 2019 r. Art. 5 ust. 2 rozporządzenia delegowanego (UE) nr 907/2014 nie ma zastosowania; oraz
 d)
 jeżeli za okres, o którym mowa w lit. a), na zwierzę lub produkt nie przyznano żadnej rekompensaty z tytułu pomocy państwa ani ubezpieczenia i w odniesieniu do którego nie otrzymano wkładu finansowego Unii na mocy rozporządzenia (UE) nr 652/2014.
 Artykuł 3
 Maksymalny poziom częściowego finansowania przez Unię wynosi 1,411 mln EUR za straty w produkcji drobiu na obszarach objętych ograniczeniami. Zastosowanie mają następujące stawki ryczałtowe:
 a)
 0,0059 EUR za dzień za kurę nioskę objętą kodem CN 0105 94 00 do maksymalnie 186 598 zwierząt;
 b)
 0,0085 EUR za dzień za brojlera kurzego objętego kodem CN 0105 94 00 do maksymalnie 474 567 zwierząt;
 c)
 0,01075 EUR za dzień za kaczkę rzeźną objętą kodem CN 0105 99 10; do maksymalnie 246 131 zwierząt;
 d)
 0,0126 EUR za dzień za gęś rzeźną objętą kodem CN 0105 99 20 do maksymalnie 4 622 zwierząt;
 e)
 0,1757 EUR za dzień za gęś reprodukcyjną objętą kodem CN 0105 99 20 do maksymalnie 55 307 zwierząt;
 f)
 0,0333 EUR za dzień za indyka objętego kodem CN 0105 99 30 do maksymalnie 485 343 zwierząt.
 Artykuł 4
 Polska przeprowadza kontrole administracyjne i fizyczne zgodnie z art. 58 i 59 rozporządzenia Parlamentu Europejskiego i Rady (UE) nr 1306/2013 (13).
 Polska w szczególności sprawdza:
 a)
 kwalifikowalność wnioskodawcy składającego wniosek o przyznanie wsparcia;
 b)
 w odniesieniu do każdego kwalifikującego się wnioskodawcy: kwalifikowalność, ilość i wartość faktycznie poniesionych strat w produkcji;
 c)
 czy żaden z kwalifikujących się wnioskodawców nie otrzymał finansowania z innych źródeł w celu zrekompensowania strat, o których mowa w art. 2 niniejszego rozporządzenia.
 W odniesieniu do kwalifikujących się wnioskodawców, w przypadku których kontrole administracyjne są zakończone, pomoc może zostać wypłacona, nie czekając na przeprowadzenie wszystkich kontroli, zwłaszcza tych dotyczących wnioskodawców wybranych do kontroli na miejscu.
 W przypadkach, w których kwalifikowalność wnioskodawcy nie została potwierdzona, pomoc zostaje odzyskana i stosuje się sankcje.
 Artykuł 5
 Do celów art. 29 ust. 4 rozporządzenia delegowanego (UE) nr 907/2014 terminem operacyjnym dla kursu walutowego w odniesieniu do kwot określonych w art. 3 niniejszego rozporządzenia jest jego data wejścia w życie.
 Artykuł 6
 Polska przekazuje Komisji rozliczenie płatności.
 Artykuł 7
 Niniejsze rozporządzenie wchodzi w życie następnego dnia po jego opublikowaniu w Dzienniku Urzędowym Unii Europejskiej.
 Niniejsze rozporządzenie wiąże w całości i jest bezpośrednio stosowane we wszystkich państwach członkowskich.
 Sporządzono w Brukseli dnia 10 października 2018 r.
 W imieniu Komisji
 Jean-Claude JUNCKER
 Przewodniczący
 (1) Dz.U. L 347 z 20.12.2013, s. 671.
 (2) Dyrektywa Rady 2005/94/WE z dnia 20 grudnia 2005 r. w sprawie wspólnotowych środków zwalczania grypy ptaków i uchylająca dyrektywę 92/40/EWG (Dz.U. L 10 z 14.1.2006, s. 16).
 (3) Decyzja wykonawcza Komisji (UE) 2016/2219 z dnia 8 grudnia 2016 r. zmieniająca załącznik do decyzji wykonawczej (UE) 2016/2122 w sprawie środków ochronnych w odniesieniu do ognisk wysoce zjadliwej grypy ptaków podtypu H5N8 w niektórych państwach członkowskich (Dz.U. L 334 z 9.12.2016, s. 52).
 (4) Decyzja wykonawcza Komisji (UE) 2016/2367 z dnia 21 grudnia 2016 r. zmieniająca załącznik do decyzji wykonawczej (UE) 2016/2122 w sprawie środków ochronnych w odniesieniu do ognisk wysoce zjadliwej grypy ptaków podtypu H5N8 w niektórych państwach członkowskich (Dz.U. L 350 z 22.12.2016, s. 42).
 (5) Decyzja wykonawcza Komisji (UE) 2017/14 z dnia 5 stycznia 2017 r. zmieniająca załącznik do decyzji wykonawczej (UE) 2016/2122 w sprawie środków ochronnych w odniesieniu do ognisk wysoce zjadliwej grypy ptaków podtypu H5N8 w niektórych państwach członkowskich (Dz.U. L 4 z 7.1.2017, s. 10).
 (6) Decyzja wykonawcza Komisji (UE) 2017/116 z dnia 20 stycznia 2017 r. zmieniająca załącznik do decyzji wykonawczej (UE) 2016/2122 w sprawie środków ochronnych w odniesieniu do ognisk wysoce zjadliwej grypy ptaków podtypu H5N8 w niektórych państwach członkowskich (Dz.U. L 18 z 24.1.2017, s. 53).
 (7) Decyzja wykonawcza Komisji (UE) 2017/155 z dnia 26 stycznia 2017 r. zmieniająca załącznik do decyzji wykonawczej (UE) 2016/2122 w sprawie środków ochronnych w odniesieniu do ognisk wysoce zjadliwej grypy ptaków podtypu H5N8 w niektórych państwach członkowskich (Dz.U. L 23 z 28.1.2017, s. 25).
 (8) Decyzja wykonawcza Komisji (UE) 2017/247 z dnia 9 lutego 2017 r. w sprawie środków ochronnych w odniesieniu do ognisk wysoce zjadliwej grypy ptaków w niektórych państwach członkowskich (Dz.U. L 36 z 11.2.2017, s. 62).
 (9) Decyzja wykonawcza Komisji (UE) 2017/417 z dnia 7 marca 2017 r. zmieniająca załącznik do decyzji wykonawczej (UE) 2017/247 w sprawie środków ochronnych w odniesieniu do ognisk wysoce zjadliwej grypy ptaków w niektórych państwach członkowskich (Dz.U. L 63 z 9.3.2017, s. 177).
 (10) Decyzja wykonawcza Komisji (UE) 2017/554 z dnia 23 marca 2017 r. zmieniająca załącznik do decyzji wykonawczej (UE) 2017/247 w sprawie środków ochronnych w odniesieniu do ognisk wysoce zjadliwej grypy ptaków w niektórych państwach członkowskich (Dz.U. L 79 z 24.3.2017, s. 15).
 (11) Rozporządzenie Parlamentu Europejskiego i Rady (UE) nr 652/2014 z dnia 15 maja 2014 r. ustanawiające przepisy w zakresie zarządzania wydatkami odnoszącymi się do łańcucha żywnościowego, zdrowia zwierząt i dobrostanu zwierząt oraz dotyczącymi zdrowia roślin i materiału przeznaczonego do reprodukcji roślin, zmieniające dyrektywy Rady 98/56/WE, 2000/29/WE i 2008/90/WE, rozporządzenia Parlamentu Europejskiego i Rady (WE) nr 178/2002, (WE) nr 882/2004 i (WE) nr 396/2005, dyrektywę Parlamentu Europejskiego i Rady 2009/128/WE i rozporządzenie Parlamentu Europejskiego i Rady (WE) nr 1107/2009 oraz uchylające decyzje Rady 66/399/EWG, 76/894/EWG i 2009/470/WE (Dz.U. L 189 z 27.6.2014, s. 1).
 (12) Rozporządzenie delegowane Komisji (UE) nr 907/2014 z dnia 11 marca 2014 r. uzupełniające rozporządzenie Parlamentu Europejskiego i Rady (UE) nr 1306/2013 w odniesieniu do agencji płatniczych i innych organów, zarządzania finansami, rozliczania rachunków, zabezpieczeń oraz stosowania euro (Dz.U. L 255 z 28.8.2014, s. 18).
 (13) Rozporządzenie Parlamentu Europejskiego i Rady (UE) nr 1306/2013 z dnia 17 grudnia 2013 r. w sprawie finansowania wspólnej polityki rolnej, zarządzania nią i monitorowania jej oraz uchylające rozporządzenia Rady (EWG) nr 352/78, (WE) nr 165/94, (WE) nr 2799/98, (WE) nr 814/2000, (WE) nr 1290/2005 i (WE) nr 485/2008 (Dz.U. L 347 z 20.12.2013, s. 549).
 ZAŁĄCZNIK
 Obszary objęte ograniczeniami i okresy, o których mowa w art. 2
 Części Polski i okresy ustanowione na podstawie dyrektywy 2005/94/WE i określone w następujących aktach prawnych:
 —
 decyzja wykonawcza Komisji (UE) 2016/2219 z dnia 8 grudnia 2016 r. zmieniająca załącznik do decyzji wykonawczej (UE) 2016/2122 w sprawie środków ochronnych w odniesieniu do ognisk wysoce zjadliwej grypy ptaków podtypu H5N8 w niektórych państwach członkowskich (Dz.U. L 334 z 9.12.2016, s. 52),
 —
 decyzja wykonawcza Komisji (UE) 2016/2367 z dnia 21 grudnia 2016 r. zmieniająca załącznik do decyzji wykonawczej (UE) 2016/2122 w sprawie środków ochronnych w odniesieniu do ognisk wysoce zjadliwej grypy ptaków podtypu H5N8 w niektórych państwach członkowskich (Dz.U. L 350 z 22.12.2016, s. 42),
 —
 decyzja wykonawcza Komisji (UE) 2017/14 z dnia 5 stycznia 2017 r. zmieniająca załącznik do decyzji wykonawczej (UE) 2016/2122 w sprawie środków ochronnych w odniesieniu do ognisk wysoce zjadliwej grypy ptaków podtypu H5N8 w niektórych państwach członkowskich (Dz.U. L 4 z 7.1.2017, s. 10),
 —
 decyzja wykonawcza Komisji (UE) 2017/116 z dnia 20 stycznia 2017 r. zmieniająca załącznik do decyzji wykonawczej (UE) 2016/2122 w sprawie środków ochronnych w odniesieniu do ognisk wysoce zjadliwej grypy ptaków podtypu H5N8 w niektórych państwach członkowskich (Dz.U. L 18 z 24.1.2017, s. 53),
 —
 decyzja wykonawcza Komisji (UE) 2017/155 z dnia 26 stycznia 2017 r. zmieniająca załącznik do decyzji wykonawczej (UE) 2016/2122 w sprawie środków ochronnych w odniesieniu do ognisk wysoce zjadliwej grypy ptaków podtypu H5N8 w niektórych państwach członkowskich (Dz.U. L 23 z 28.1.2017, s. 25),
 —
 decyzja wykonawcza Komisji (UE) 2017/247 z dnia 9 lutego 2017 r. w sprawie środków ochronnych w odniesieniu do ognisk wysoce zjadliwej grypy ptaków w niektórych państwach członkowskich (Dz.U. L 36 z 11.2.2017, s. 62),
 —
 decyzja wykonawcza Komisji (UE) 2017/417 z dnia 7 marca 2017 r. zmieniająca załącznik do decyzji wykonawczej (UE) 2017/247 w sprawie środków ochronnych w odniesieniu do ognisk wysoce zjadliwej grypy ptaków w niektórych państwach członkowskich (Dz.U. L 63 z 9.3.2017, s. 177),
 —
 decyzja wykonawcza Komisji (UE) 2017/554 z dnia 23 marca 2017 r. zmieniająca załącznik do decyzji wykonawczej (UE) 2017/247 w sprawie środków ochronnych w odniesieniu do ognisk wysoce zjadliwej grypy ptaków w niektórych państwach członkowskich (Dz.U. L 79 z 24.3.2017, s. 15),
 —
 przepisy prawa krajowego o stwierdzeniu infekcji, potwierdzające wystąpienie ognisk wysoce zjadliwej grypy ptaków między dniem 3 grudnia 2016 r. a dniem 16 marca 2017 r.,
 —
 przepisy prawa krajowego o zniesieniu stwierdzenia infekcji w związku z ogniskami wysoce zjadliwej grypy ptaków potwierdzonymi między dniem 3 grudnia 2016 r. a dniem 16 marca 2017 r.


text:
Sodba in sklep II Ips 522/2002
 VS07305
 ZOR člen 154. ZTVCP člen 195, 205, 206. ZVCP člen 128.
 krivdna odgovornost - odgovornost za drugega - odgovornost države za delo upravnega organa - registracija motornih vozil - začasno prometno dovoljenje - denarna odškodnina za gmotno škodo
 Toženka vozil ni registrirala na način in pod pogoji, ki so veljali za začasno registracijo motornih vozil in priklopnikov, kar pomeni, da določb 205. in 206. člena ZTVCP pri registraciji sploh ni upoštevala. Zato je bilo za vozila in priklopnike izdano napačno prometno dovoljenje, na napačnem obrazcu in z napačno vsebino. Vse povedano pomeni, da bi bilo ob pravilno izvedeni registraciji vsakomur že na prvi pogled (registrske tablice, vsebina prometnega dovoljenja itd.) brez dvoma jasno, za kakšno vozilo gre in da je zelo negotovo, da je tisti, ki je naveden v takem prometnem dovoljenju kot imetnik vozil in priklopnikov, tudi njihov lastnik.
 Sodba I Ips 170/2003
 VS21813
 ZKP člen 36, 36/3, 201, 201/1-3, 207, 207/2.
 pripor - ponovitvena nevarnost - podaljšanje pripora - sojenje v razumnem roku - krajevna pristojnost - odločba o nepristojnosti
 Ob vsakem preizkusu obstoja razlogov za pripor sodišče ugotavlja, ali so se okoliščine od izdaje zadnjega sklepa o priporu spremenile. Če v zvezi z njimi niso nastale bistvene spremembe, je razumljivo, da jih povzema in tudi presoja na enak način. Zato so neutemeljene navedbe vložnika zahteve, da sodišče le prepisuje sklepe, s katerimi odloča o priporu. Ko postane obtožnica pravnomočna, se sodišče ne more več izreči za krajevno nepristojno, stranke pa ne morejo več uveljavljati ugovora krajevne nepristojnosti.
 Sodba I Up 1146/2002
 DENACIONALIZACIJA - DRŽAVLJANSTVO
 VS15327
 ZDen člen 9, 9/1, 63, 63/3. ZUS člen 73.
 postopek denacionalizacije - upravičenci - državljanstvo upravičenca
 Ker iz dveh pravnomočnih ugotovitvenih odločb o državljanstvu izhaja, da tožnikovi pravni prednici nista bili jugoslovanski državljanki in državljanki LR Slovenije, ne izpolnjujeta pogojev za pridobitev statusa denacionalizacijskih upravičenk.
 Sodba II Ips 213/2002
 VS07399
 ZOR člen 154, 154/1, 189, 192, 200, 277, 919, 941. ZSZD člen 24.URS člen 14, 22.ZZD člen 208.ZPP člen 191, 196.
 telesne bolečine - začetek teka zastaralnega roka - denarna odškodnina - strah - duševne bolečine zaradi zmanjšane življenjske aktivnosti - sosporništvo - predhodno vprašanje - odškodninska odgovornost delodajalca - ugovor zastaranja - zakonske zamudne obresti - res iudicata - povrnitev negmotne škode - vezanost na odločbo sodišča združenega dela - krivdna odškodninska odgovornost delodajalca - soodgovornost oškodovanca - opustitev skrbi za lastno varnost - padec pri hoji po neurejeni bližnjici
 Čeprav je sodišče združenega dela dajatveni tožbeni zahtevek zoper tožnikovega delodajalca zavrnilo, saj je ugotovilo, da ne obstoji delodajalčeva odškodninska odgovornost kot ena od materialnopravnih predpostavk za nastanek njegove odškodninske obveznosti, pa to ne veže sodišča pri odločanju v (tem) postopku zoper zavarovalnico, pri kateri je imel delodajalec v času delovne nezgode zavarovano civilno odgovornost. Čeprav sta obe sodišči obravnavali isti historični dogodek ni podana odvisnost obveznosti v procesnem smislu. Zato je treba v tem postopku (ponovno) odločiti o vprašanju odgovornosti delodajalca za tožnikovo škodo. Tožnik, ki bi lahko uporabil urejen prehod med obrati po cesti, se je sam odločil za uporabo neurejene bližnjice. Zato delodajalcu objektivne odškodninske odgovornosti za tožnikovo škodo ni mogoče očitati, pač pa je zanjo krivdno odgovoren. Ker so delavci neurejeno bližnjico običajno uporabljali, je bil namreč dolžan, da takšno ravnanje prepreči ali vsaj prepove. Še več, čeprav je šlo za neurejen prehod, je delodajalec z njegovo uporabo molče soglašal. Tudi tožnikovo lastno ravnanje pa je prispevalo k nastanku škode, saj bi moral upoštevati razmere na poti in lastno obremenjenost. Odgovornost delodajalca in tožnika za nastalo škodo je treba porazdeliti v razmerju 1/2:1/2.
 Sodba I Ips 284/2000
 VS21826
 zahteva za varstvo zakonitosti - zmotna ali nepopolna ugotovitev dejanskega stanja
 S tem ko obsojenčev zagovornik navaja, da niso razčiščena vprašanja v zvezi s čestitko za obsojenčev rojstni dan ter da je ostalo nerazčiščeno tudi vprašanje avtorstva pisma, napisanega dne 4.10., smiselno uveljavlja razlog nepopolne ugotovitve dejanskega stanja, ki ga po določilu 2. odstavka 420. člena ZKP z zahtevo za varstvo zakonitosti ni mogoče uveljavljati.
 Sklep I Up 688/2003
 VS15319
 ZUS člen 70.
 pravno sredstvo - dovoljenost revizije
 Zakon o upravnem sporu revizije kot pravnega sredstva zoper sodbo Vrhovnega sodišča RS ne predvideva in je zato treba vloženo revizijo kot nedovoljeno pravno sredstvo zavreči.
 Sodba I Ips 173/2003
 VS21768
 ZKP člen 201, 201/1-1, 371, 371/1-11, 424, 424/1.
 pripor - begosumnost - utemeljen sum - neogibnost pripora - bistvena kršitev določb kazenskega postopka - nasprotje med razlogi o vsebini listin in samimi listinami - odločilno dejstvo - zahteva za varstvo zakonitosti - obseg preizkusa kršitev zakona
 V sklepu o podaljšanju pripora iz razloga begosumnosti po 1. točki 1. odstavka 201. člena ZKP je v razlogih me drugim navedeno, da obdolženec v Sloveniji nima stalnega prebivališča, kar je v popolnem nasprotju s podatki, ki jih je dal obdolženec glede svojega stalnega prebivališča ter s potrdilom Upravne enote O., iz katerih izhaja, da ima stalno prebivališče na naslovu P. cesta, O. V povezavi s presojo pripornega razloga begosumnosti gre nedvomno za odločilno dejstvo, vendar je za procesno kršitev iz 11. točke 1. odstavka 371. člena ZKP potrebno tudi, da je nasprotje glede odločilnih dejstev precejšnje.
 Sodba I Up 1099/99
 VS15359
 ZUP (1986) člen 234, 234/2.
 upravni postopek - pritožba - dovoljenost pritožbe
 Če je pritožba uperjena zoper pravnomočno upravno odločbo oziroma zoper procesno dejanje - glavno obravnavo, je nedovoljena, ker je po ZUP (1986) dovoljena pritožba le zoper upravni akt prve stopnje.
 Sodba II Ips 542/2002
 VS07383
 ZZZDR člen 17, 18, 19, 23.ZD člen 22.
 voljna sposobnost - obstoj dedne pravice - dedna pravica zakonca
 Za sporazumno prenehanje življenjske skupnosti zakoncev v smislu 3. točke drugega odstavka 22. člena ZD mora biti pri obeh zakoncih podana volja za prenehanje skupnega življenja in s tem tudi sposobnost, oblikovati tako voljo. Pravni red za nastanek posledic različnih izjav volje postavlja delno različne zahteve. Voljno sposobnost poročene osebe za odločitev o prenehanju življenjske skupnosti z zakoncem je treba obravnavati predvsem po merilih, ki jih pravni red zahteva za veljavno izjavo volje o sklenitvi zakonske zveze. Potrebna je torej voljna sposobnost, za katero med drugim ni ovire v smislu 19. člena ZZZDR, po katerem zakonske zveze ne more skleniti oseba, ki je težje duševno prizadeta ali nerazsodna.
 Sodba I Ips 243/2000
 VS21819
 Če vložnik zahteve za varstvo zakonitosti kot izhodišče, na podlagi katerega zatrjuje kršitev kazenskega zakona, jemlje lastno videnje dejanskega stanja, ki iz izpodbijane pravnomočne sodbe ne izhaja, ne gre za zatrjevanje te kršitve, marveč za uveljavljanje zmotne ali nepopolne ugotovitve dejanskega stanja. Iz tega razloga zahteve za varstvo zakonitosti ni mogoče vložiti (2. odstavek 420. člena ZKP).
 Sodba II Ips 445/2002
 VS07393
 ZD člen 141. ZDKZ (1973) člen 19.
 dedovanje - zaščitena kmetija - oddajanje kmetije v zakup - uveljavljanje dedne pravice v pravdi - pravnomočen sklep o dedovanju - dediščinska tožba - sprememba zakona
 Ker sta se tožnici s toženčevim prevzemom kmetije v zapuščinskem postopku strinjali, kljub vednosti v oddajanju kmetije v zakup, pravnomočnega sklepa o dedovanju ne moreta obiti z vloženo dediščinsko tožbo.
 Sodba I Ips 87/2000
 VS21833
 Iz obrazložitve zahteve za varstvo zakonitosti izhaja, da zagovornik v njej uveljavlja zgolj razlog zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja. Iz tega razloga pa zahteve ni mogoče vložiti (2. odstavek 420. člena ZKP).
 Sodba I Ips 305/2000
 VS21769
 KZ člen 146, 3, 302, 302/3. KZ (1977) člen 223, 223/3.ZKP člen 395, 395/1.
 kazniva dejanja zoper javni red in mir - preprečitev uradnega dejanja uradni osebi - grdo ravnanje - časovna veljavnost kazenskega zakona - milejši zakon - pritožba zoper sodbo sodišča prve stopnje - obseg preizkusa pritožbenih trditev - izvajanje dokazov - dokazni predlog
 Obsojenec je bil spoznan za krivega kaznivega dejanja preprečitve uradnega dejanja uradni osebi po 4. v zvezi s 3. in 1. odstavkom 302. člena ZKP. Sodišče je ob izkazanih pogojih iz 1. in 4. odstavka navedene določbe tudi ugotovilo, da je obsojenec s policistom grdo ravnal, tako da je nanj vpil in ga zmerjal, nato stopil iz vozila in ga odrinil v predel prsi tako, da se je policist opotekel in pri tem utrpel lažji zvin desnega gležnja. V opisanem obsojenčevem ravnanju pa so podani vsi znaki grdega ravnanja, kar je potrebno presojati v povezavi s 146. členom KZ, kajti taka poškodba desnega gležnja kot posledica obsojenčevega fizičnega napada na oškodovanca pomeni prizadeto telesno celovitost oškodovanca. Po 1. odstavku 395. člena ZKP sodišče druge stopnje v obrazložitvi sodbe presodi navedbe pritožbe in navede kršitve zakona, ki jih je upoštevalo po uradni dolžnosti. Če tega ne stori in se pomanjkanje razlogov nanaša na odločilno dejstvo, je podana bistvena kršitev določb kazenskega postopka po 11. točki 1. odstavka 371. člena ZKP. Dokazni predlog mora biti določno podan, pri čemer mora stranka tudi utemeljiti, katero dejstvo s tem dokazuje. Obsojenčeve navedbe, da bo po potrebi "pripeljal" navedeno pričo, zato ni mogoče šteti kot dokazni predlog, temveč zgolj kot pripombo. Ker je obsojenec šele v zaključni besedi, torej že po končani glavni obravnavi, izrazil "željo", da se navedena priča zasliši, tega ni mogoče šteti kot dokazni predlog.
 Sodba II Ips 437/2002
 VS07401
 ZPP člen 253.ZOR člen 13, 189, 189/2, 210, 394.URS člen 22.
 gmotna škoda - obseg povrnitve gmotne škode - izgubljeni dobiček - neizplačan dobiček - navadna škoda - čiste denarne terjatve - neupravičena pridobitev - načelo denarnega nominalizma - prepoved zlorabe pravic
 Čeprav gre tako pri terjatvi za plačilo neizplačanega dobička kot pri terjatvi za izplačilo izgubljenega dobička za povrnitev gmotne (premoženjske) škode, pa je narava uveljavljenih terjatev različna. Medtem ko gre pri neizplačanem dobičku za navadno škodo, ki se kaže v izgubi zaslužka za nazaj, pa je izgubljen dobiček škoda, ki se kaže v premoženjski razliki med stanjem, ki bi bilo, če ne bi bilo škodnega dogodka, in premoženjskim stanjem, nastalim kot posledica škodnega dogodka. Pri neizplačanem dobičku gre tako za čisto denarno terjatev, zato se prisodi v nominalnem znesku iz časa nastanka terjatve z zamudnimi obrestmi od tedaj dalje, saj za valorizacijo, glede na načelo denarnega nominalizma (394. člen ZOR), v zakonu ni podlage. Drugače pa velja za izgubljeni dobiček, ki ni čista denarna terjatev in pri katerem šele sodišče določi njegov obseg v denarju. Zato njegovo povračilo sodišče odmerja po cenah ob izdaji sodne odločbe (drugi odstavek 189. člena ZOR) in tečejo zamudne obresti od dneva izdaje sodne odločbe dalje. Tudi zahtevek iz naslova neupravičene pridobitve (210. člen ZOR) ni čista denarna terjatev, saj je treba vrednost dosežene koristi presojati po času uveljavitve oziroma odločanja o vrnitvenem zahtevku. Zato je tudi pravilna odmera tega zahtevka na dan izdaje sodbe, z obrestmi od tedaj dalje.
 Sodba II Ips 447/2002
 VS07255
 povrnitev negmotne škode - višina denarne odškodnine - telesne bolečine - strah - duševne bolečine zaradi zmanjšane življenjske aktivnosti
 Presoja višine odškodnine za negmotne škode.
 Sodba III Ips 76/2002
 VS40631
 ZPP člen 286, 286/1, 286/2, 286/4, 337, 337/1, 339, 339/2-14, 499, 499/3.ZOR člen 142, 142/1, 210, 210/4. Konvencija o mednarodnih železniških prevozih (COTIF). Enotna pravila o pogodbi o mednarodnem železniškem prevozu blaga (CIM) člen 39, 39/2, 39/3, 39/4.
 eventualna maksima - navajanje novih dejstev - prvi narok za glavno obravnavo - mednarodni železniški prevoz blaga - odgovornost za uničenje blaga - domneva o izgubi blaga - plačilo odškodnine - obveznosti zavarovalnice
 Po uveljavitvi novega ZPP so lahko stranke brezpogojno navajale nova dejstva samo še na prvem naroku za glavno obravnavo po začetku veljavnosti novega ZPP. Zato se na naslednjem naroku po prvem naroku stranka ni mogla več sklicevati na pogodbo, na katero se dotlej ni sklicevala, ne da bi navedla, da tega ni mogla storiti prej brez svoje krivde.
 Sodba II Ips 371/2002
 ODŠKODNINSKO PRAVO - MEDIJSKO PRAVO - USTAVNO PRAVO
 VS07420
 URS člen 35.ZOR člen 199, 200.ZPP člen 3, 371, 400. EKČP člen 6, 6/1.
 povrnitev negmotne škode - varstvo osebnostnih pravic - pravica do zasebnosti - duševne bolečine zaradi razžalitve dobrega imena in časti - razžalitev v tisku - objava ovadbe s soglasjem tožnice - objava sodbe
 S tem, ko je tožnica novinarju izročila ovadbo in se z njim dogovorila za objavo zadeve, je privolila v to, da bo del njene zasebnosti glede njenih zdravstvenih težav izpostavljen v javnosti. Ob odsotnosti drugačnega dogovora o posebnem pisnem soglasju je to za objavo zadoščalo. Druga objava je sledila zavrženju kazenske ovadbe, stališče zdravnikov o poteku dogodkov pa se je od tožničinega razlikovalo. Tudi vsebina drugega članka se nanaša na tisti del zasebne sfere tožnice, ki je bil v javnosti (s soglasjem tožnice) že obravnavan. Ker je tožnica svoj primer želela predstaviti javnosti, tudi predstavitev stališč druge stranke nasploh, z vidika varovanja tožničine zasebnosti, ni bila nedopustna. Do posega v tožničino zasebnost naj bi prišlo z nizanjem nepomembnih, neresničnih podrobnosti, izpuščena pa naj bi bila relevantna dejstva. Te navedbe kažejo na to, da naj bi, po revidentkinem mnenju, šlo za vdor v njeno zasebnost zaradi tega, ker so v javnost prišle informacije, podrobnosti, ki jo spravljajo v zadrego, pa tudi takšne, ki jo prikazujejo v napačni luči. Za odločitev v tej zadevi je zato odločilna ugotovitev sodišča prve stopnje, da revidentka v člankih ni bila navedena z imenom in priimkom in je bila zato lahko prepoznavna le v krogu prijateljev in znancev, ki jim je o zadevi tudi sama nekaj zaupala. Samo v tem obsegu bi, po presoji revizijskega sodišča, lahko prišlo do posega v tožničino zasebnost. Vendar pa je pri nadaljnji presoji treba upoštevati, da je tožnica sama kopijo ovadbe in njene dopolnitve (v celoti) prepustila novinarju in se z njim dogovorila za objavo. Če so bile torej v člankih opisane podrobnosti, ki jih revidentka ni imela namena razkriti nikomur, je bila njihova objava posledica njenega lastnega ravnanja. Objavljena članka zato ne predstavljata nedovoljenega posega v tožničino zasebnost in druge osebnostne pravice, saj se je tožnica sama (v tem delu) odrekla svoji zasebnosti.
 Sodba I Up 326/2000
 VS15320
 ZUN člen 73, 73/1, 73/2. ZUP (1986) člen 244, 244/2, 263, 263/2.
 upravni postopek - odločanje organa druge stopnje o pritožbi - sprememba odločbe prve stopnje v škodo pritožnika
 Ker je bil tožnici izrečen ukrep po 2. odstavku 73. člena ZUN, moral pa bi ji biti izrečen po 1. odstavku 73. člena ZUN, gre za očitno kršitev materialnega predpisa, zato je tožena stranka lahko odločila na podlagi 2. odstavka 244. člena ZUP/86, to je v škodo pritožnice.
 Sodba I Ips 248/2002
 VS21811
 ZKP člen 420, 420/2, 424, 424/1.
 zahteva za varstvo zakonitosti - obseg preizkusa kršitev zakona - zmotna ali nepopolna ugotovitev dejanskega stanja
 Pri odločanju o zahtevi za varstvo zakonitosti se Vrhovno sodišče omeji samo na preizkus tistih kršitev zakona, na katere se sklicuje vložnik v svoji zahtevi (1. odstavek 424. člena ZKP). To pa pomeni, da mora vložnik zahteve ne samo navesti kršitev, ki jo uveljavlja, temveč jo tudi obrazložiti.
 Sodba II Ips 37/2003
 VS07398
 ZGO člen 74, 74/1, 101, 101/1/3. ZP člen 41.ZOR člen 189, 189/1, 189/3.
 povrnitev gmotne škode - izgubljeni dobiček od nedovoljene dejavnosti - oddajanje prostor v objektu brez uporabnega dovoljenja v najem - protipravna premoženjska korist - pravno priznana škoda - bodoča škoda
 Nedovoljena dejavnost ne more ustvariti gotove bodoče škode v obliki izgubljenega dobička, saj to ni dobiček, ki bi ga oškodovanec utemeljeno pričakoval.


text:
 15.6.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 154/20
 KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 506/2012
 af 14. juni 2012
 om registrering af en betegnelse i registret over beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser (Kraški pršut (BGB))
 EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
 under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
 under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 510/2006 af 20. marts 2006 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og fødevarer (1), særlig artikel 7, stk. 4, første afsnit, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 I medfør af artikel 6, stk. 2, første afsnit, i forordning (EF) nr. 510/2006 og i overensstemmelse med artikel 17, stk. 2, i samme forordning er Sloveniens ansøgning om registrering af betegnelsen »Kraški pršut« blevet offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende
 (2).
 (2)
 En begrundet indsigelse fra Italien, jf. artikel 7 i forordning (EF) nr. 510/2006, blev indgivet til Kommissionen den 29. marts 2010 i henhold til artikel 7, stk. 3, litra a) og c), i forordning (EF) nr. 510/2006. Ved brev af 14. juni 2010 opfordrede Kommissionen de berørte parter til at indlede passende konsultationer.
 (3)
 Kommissionen modtog den 9. november 2010 meddelelse om, at der inden for fristen på seks måneder var indgået en aftale mellem Slovenien og Italien, som indeholder ændringer af den oprindelige varespecifikation og især, at landsbynavnet Štanjel udgår.
 (4)
 Dette har betydning for beskrivelsen af det geografisk afgrænsede område, og ændringen er derfor ikke uvæsentlig.
 (5)
 I henhold til artikel 7, stk. 5, andet afsnit, i forordning (EF) nr. 510/2006 skal Kommissionen på ny gennemgå ansøgningen, jf. artikel 6, stk. 1, i samme forordning.
 (6)
 På den baggrund er ansøgningen om registrering af betegnelsen »Kraški pršut«, som er ændret efter aftale mellem Slovenien og Italien, blevet offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende
 (3).
 (7)
 Da Kommissionen ikke har modtaget indsigelser, jf. artikel 7 i forordning (EF) nr. 510/2006, bør denne betegnelse registreres —
 VEDTAGET DENNE FORORDNING:
 Artikel 1
 Betegnelsen i bilaget til denne forordning registreres herved.
 Artikel 2
 Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
 Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 14. juni 2012.
 På Kommissionens vegne
 José Manuel BARROSO
 Formand
 (1) EUT L 93 af 31.3.2006, s. 12.
 (2) EUT C 235 af 30.9.2009, s. 32.
 (3) EUT C 284 af 28.9.2011, s. 25.
 BILAG
 Landbrugsprodukter bestemt til konsum og opført i traktatens bilag I:
 Kategori 1.2. Kødprodukter (opvarmet, saltet, røget, m.m.)
 SLOVENIEN
 Kraški pršut (BGB)


type: contracts

text:
 Svarīgs juridisks paziņojums
 |
 21993A1231(10)
 Oficiālais Vēstnesis L 346 , 31/12/1993 Lpp. 0020 - 0024 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 4 Sējums 5 Lpp. 0212 Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 4 Sējums 5 Lpp. 0212
 Nolīgumspar zvejniecību, kas noslēgts sarakstes veidā starp Eiropas Ekonomikas kopienu un Islandes RepublikuOporto, 1992. gada 2. maijāKungi,Nolīguma par Eiropas Ekonomikas zonu parakstīšana ir devusi Islandei un Kopienai iespēju izskatīt piemērotus līdzekļus, lai stiprinātu sadarbību zivsaimniecības sektorā.Šajā sakarā tās ir nolēmušas noslēgt Nolīgumu par zvejniecību un jūras vidi.Saskaņā ar šo nolīgumu Islande piešķirs Kopienai Islandes Ekonomikas zonā zvejas iespējas, kas atbilst 3000 tonnām sarkanasaru ekvivalenta. 1993. gadā tā būs regulētas sarkanasaru zvejas un piezvejas kvota (mencas nav atļautas) apmaiņā pret 30000 tonnām moivu no Kopienas, ko piešķirs saskaņā ar Kopienas un Dānijas valdības un Grenlandes vietējās pārvaldes zvejas nolīgumu. Turpmākajos gados kvotas sastāvu var mainīt saskaņā ar Nolīgumu, ņemot vērā turpmākos zinātniskos pētījumus par makrūrzivju krājumiem.Kopienai piešķirto kvotu zvejo Islandes Ekonomikas zonas teritorijās, ko definē, ar taisnām līnijām savienojot šādas koordinātes:I. DIENVIDRIETUMI1. | 63o12′Z | 23o05′R | GRD uz 62o00′Z 26o00′R |2. | 62o58′Z | 22o25′R | |3. | 63o06′Z | 21o30′R | |4. | 63o03′Z | 21o00′R, | || no turienes – 180oGRD | |II. DIENVIDAUSTRUMI1. | 63o10′Z | 17o00′R, | no turienes – 180o |2. | 63o36′Z | 14o30′R | |3. | 63o53′Z | 13o30′R | |4. | 63o50′Z | 13o10′R | |5. | 63o40′Z | 13o10′R | |6. | 62o58′Z | 11o15′R | |Ja I un II punktā norādītās teritorijas nav piemērotas ekonomiskām zvejas darbībām, kā paredzēts iepriekš, puses vienojas par šo teritoriju nepieciešamajām korekcijām.Islandei piešķirto kvotu var zvejot Grenlandes zvejas zonā vai Islandes ekonomikas zonā.Lai viena puse varētu otrai pusei piešķirt zvejas iespējas savā zvejas zonā, pēc iespējas ātrāk un labu laiku pirms 1992. gada 31. decembra noslēdz Islandes un Kopienas Zvejas nolīgumu. Nolīgums ietver arī noteikumus attiecībā uz nosacījumiem, saskaņā ar kuriem var izmantot zvejas iespējas. Tie ietver zvejas atļauju izsniegšanu ierobežotā skaitā traleriem, kas nav bāzes traleri, uz noteiktu laiku gadā (no jūlija līdz decembrim), paziņošanu par ierašanos un aizbraukšanu no otras puses zvejas zonas, visu to saglabāšanas pasākumu ievērošanu, ko piemēro otras puses kuģiem, ieskaitot pienākumu uz kuģa rēķina pieņemt inspektoru, kamēr kuģis atrodas otras puses zvejas zonā, ja to prasa puse, kuras zonā notiek zveja.Es ierosinu turpmākās sarunas balstīt uz projektu, ko puses jau ir izstrādājušas (pielikums).Es būtu pateicīgs, ja jūs apstiprinātu, ka Eiropas Ekonomikas kopiena piekrīt iepriekš izklāstītajam noregulējumam.Please accept, Sirs, the assurance of my highest consideration.Les ruego acepten, señores, el testimonio de mi mayor consideración.Modtag, mine herrer, forsikringen om min mest udmærkede højagtelse.Genehmigen Sie, sehr geehrte Herren, den Ausdruck meiner ausgezeichnetsten Hochachtung.Παρακαλώ δεχθείτε, Κύριοι, τη διαβεβαίωση της υψίστης εκτιμήσεώς μου.Veuillez agréer, Messieurs, l'assurance de ma trés haute considération.Vogliano accettare, Signori, l'espressione della mia profonda stima.Gelieve, mijne heren, de verzekering van mijn zeer bijzondere hoogachting te aanvaarden.Queiram aceitar, Excelentíssimos Senhores, a expressão da minha mais elevada consideração.For the Government of the Republic of IcelandPor el Gobierno de la República de IslandiaFor regeringen for Republikken IslandFür die Regierung der Republik IslandΓια την κυβέρνηση της Δημοκρατίας της ΙσλανδίαςPour le gouvernement de la république d'IslandePer il governo della Repubblica d'IslandaVoor de Regering van de Republiek IJslandPelo Governo da República da Islândia+++++ TIFF +++++Oporto, 1992. gada 2. maijāKungi,Man ir tas gods apstiprināt, ka saņemta jūsu vēstule ar šodienas datumu, kuras teksts ir šāds:"Nolīguma par Eiropas Ekonomikas zonu parakstīšana ir devusi Islandei un Kopienai iespēju izskatīt piemērotus līdzekļus, lai stiprinātu sadarbību zivsaimniecības sektorā.Šajā sakarā tās ir nolēmušas noslēgt Nolīgumu par zvejniecību un jūras vidi.Saskaņā ar šo nolīgumu Islande piešķirs Kopienai Islandes Ekonomikas zonā zvejas iespējas, kas atbilst 3000 tonnām sarkanasaru ekvivalenta. 1993. gadā tā būs regulētas sarkanasaru zvejas un piezvejas kvota (mencas nav atļautas) apmaiņā pret 30000 tonnām moivu no Kopienas, ko piešķirs saskaņā ar Kopienas un Dānijas valdības un Grenlandes vietējās pārvaldes zvejas nolīgumu. Turpmākajos gados kvotas sastāvu var mainīt saskaņā ar Nolīgumu, ņemot vērā turpmākos zinātniskos pētījumus par makrūrzivju krājumiem.Kopienai piešķirto kvotu zvejo Islandes Ekonomikas zonas teritorijās, ko definē, ar taisnām līnijām savienojot šādas koordinātes:I. DIENVIDRIETUMI1. | 63o12′Z | 23o05′R | GRD uz 62o00′Z 26o00′R |2. | 62o58′Z | 22o25′R | |3. | 63o06′Z | 21o30′R | |4. | 63o03′Z | 21o00′R, | || no turienes – 180oGRD | |II. DIENVIDAUSTRUMI1. | 63o10′Z | 17o00′R, | no turienes – 180o |2. | 63o36′Z | 14o30′R | |3. | 63o53′Z | 13o30′R | |4. | 63o50′Z | 13o10′R | |5. | 63o40′Z | 13o10′R | |6. | 62o58′Z | 11o15′R | |Ja I un II punktā norādītās teritorijas nav piemērotas ekonomiskām zvejas darbībām, kā paredzēts iepriekš, puses vienojas par šo teritoriju nepieciešamajām korekcijām.Islandei piešķirto kvotu var zvejot Grenlandes zvejas zonā vai Islandes ekonomikas zonā.Lai viena puse varētu otrai pusei piešķirt zvejas iespējas savā zvejas zonā, pēc iespējas ātrāk un labu laiku pirms 1992. gada 31. decembra noslēdz Islandes un Kopienas Zvejas nolīgumu. Nolīgums ietver arī noteikumus attiecībā uz nosacījumiem, saskaņā ar kuriem var izmantot zvejas iespējas. Tie ietver zvejas atļauju izsniegšanu ierobežotā skaitā traleriem, kas nav bāzes traleri, uz noteiktu laiku gadā (no jūlija līdz decembrim), paziņošanu par ierašanos un aizbraukšanu no otras puses zvejas zonas, visu to saglabāšanas pasākumu ievērošanu, ko piemēro otras puses kuģiem, ieskaitot pienākumu uz kuģa rēķina pieņemt inspektoru, kamēr kuģis atrodas otras puses zvejas zonā, ja to prasa puse, kuras zonā notiek zveja.Es ierosinu turpmākās sarunas balstīt uz projektu, ko puses jau ir izstrādājušas (pielikums).Es būtu pateicīgs, ja jūs apstiprinātu, ka Eiropas Ekonomikas kopiena piekrīt iepriekš izklāstītajam noregulējumam."Man ir tas gods apstiprināt, ka Eiropas Ekonomikas kopiena piekrīt jūsu vēstules saturam.Les ruego acepte, señor, el testimonio de nuestra mayor consideración.Modtag, hr., forsikringen om vor mest udmærkede højagtelse.Genehmigen Sie, sehr geehrte Herr, den Ausdruck unserer ausgezeichnetsten Hochachtung.Παρακαλώ δεχθείτε, Κύριε, τη διαβεβαίωση της υψίστης εκτιμήσεώς μου.Please accept, Sir, the assurance of our highest consideration.Veuillez agréer, Monsieur, l'assurance de notre trés haute considération.Voglia accettare, Signore, l'espressione della nostra profonda stima.Gelieve, mijnherr, de verzekering van onze zeer bijzondere hoogachting te aanvaarden.Queira aceitar, Excelentíssimo Senhor, a expressão da nossa mais elevada consideração.En nombre del Consejo de las Comunidades EuropeasPå vegne af Rådet for De Europæiske FællesskaberIm Namen des Rates der Europäischen GemeinschaftenΕξ ονόματος του Συμβουλίου των Ευρωπαϊκών ΚοινοτήτωνOn behalf of the Council of the European CommunitiesAu nom du Conseil des Communautés européennesA nome del Consiglio delle Comunità europeeNamens de Raad van de Europese GemeenschappenEm nome do Conselho das Comunidades Europeias+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


jurisdiction: US

text:
 113 HJ 127 IH: Declaring that a state of war exists between the self-described “Islamic State” and its direct affiliates and subsidiaries, and the Government and the people of the United States and making provisions to prosecute the same.
 U.S. House of Representatives
 2014-09-18
 text/xml
 EN
 Pursuant to Title 17 Section 105 of the United States Code, this file is not subject to copyright protection and is in the public domain.
 IA
 113th CONGRESS
 2d Session
 H. J. RES. 127
 IN THE HOUSE OF REPRESENTATIVES
 September 18, 2014
 Mr. Gohmert (for himself, Mrs. Bachmann, Mr. Salmon, Mr. Gosar, Mr. Barton, Mr. Harris, and Mr. Weber of Texas) introduced the following joint resolution; which was referred to the Committee on Foreign Affairs
 JOINT RESOLUTION
 Declaring that a state of war exists between the self-described Islamic State and its direct affiliates and subsidiaries, and the Government and the people of the United States
 and making provisions to prosecute the same.
 Whereas the self-described Islamic State has committed unprovoked acts of war against the Government and the people of the United States of
 America: Now, therefore, be it
 That the state of war between the United States and the self-described Islamic State and its direct affiliates and subsidiaries, which has thus been thrust upon the United States, is
 hereby formally declared; and the President is hereby authorized and
 directed to use all necessary and appropriate force to carry on war
 against the self-described Islamic State and its direct affiliates and subsidiaries; and all the resources of the country are hereby
 pledged by the Congress of the United States.


text:
Nivel 3 is the third album released by Mexican rock band, Coda. It was released in 1997.
 Track listing
 "No Digas No" - 3:20
 "Luz Roja" - 3:42
 "Por Tí" - 3:47
 "Prohibido" - 4:09
 "En La Marea Del Pecado" - 4:18
 "Perdóname" - 4:23
 "Carrusel" - 3:34
 "Muy Bien" - 4:10
 "No Te Quiero Perder" - 5:00
 "Halcón De Invierno" - 4:54
 "¿Que Color Se Necesita?" - 5:27
 Personnel
 Salvador Aguilar - lead vocals
 Toño Ruiz - guitars
 Chucho Esquivel - drums
 Allan Pérez - bass
 David Melchor - keyboards
 Notes
 References
 Album Info at Heavy Harmonies.
 1997 albums
 Coda (band) albums