text:
 |
 52013PC0620
 Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS haitallisten vieraslajien tuonnin ja leviämisen ennaltaehkäisemisestä ja hallinnasta /* COM/2013/0620 final - 2013/0307 (COD) */
 PERUSTELUT
 1. EHDOTUKSEN
 TAUSTA
 Haitalliset vieraslajit ovat lajeja, jotka
 kulkeutuvat ihmistoiminnan seurauksena luontaiselta levinneisyysalueeltaan
 ekologisten leviämisesteiden yli uudelle alueelle, jolla ne selviytyvät,
 lisääntyvät ja leviävät. Tästä aiheutuu kielteisiä vaikutuksia uuden alueen
 ekologialle sekä vakavia taloudellisia ja yhteiskunnallisia seurauksia.
 Arvioiden mukaan 10–15 prosenttia niistä yli 12 000 vieraslajista, joita
 esiintyy ympäristössä eri puolilla Eurooppaa, on lisääntynyt ja levinnyt, mistä
 aiheutuu vahinkoa ympäristölle, taloudelle ja yhteiskunnalle.
 Haitallisten vieraslajien vaikutus luonnon
 monimuotoisuuteen on huomattava. Haitalliset vieraslajit ovat yksi suurimmista
 luonnon monimuotoisuuden köyhtymisen ja lajien sukupuuton syistä, ja niiden
 merkitys vain kasvaa. Kun otetaan huomioon haitallisista vieraslajeista
 aiheutuvat yhteiskunnalliset ja taloudelliset vaikutukset, haitalliset
 vieraslajit voivat levittää tartuntoja tai aiheuttaa suoraan terveysongelmia
 (esimerkiksi astma, ihotulehdus ja allergiat), ja ne voivat esimerkiksi
 vahingoittaa infrastruktuureita ja vapaa-ajan palveluita, haitata metsänhoitoa
 tai aiheuttaa tappioita maataloudelle. Haitallisten vieraslajien arvioidaan
 aiheuttavan unionille vähintään 12 miljardin euron kustannukset joka vuosi, ja
 vahinkojen kulut nousevat jatkuvasti.
 Vuoteen 2020 ulottuvalla luonnon
 monimuotoisuutta koskevalla strategialla unioni sitoutui pysäyttämään luonnon
 monimuotoisuuden köyhtymisen vuoteen 2020 mennessä. Tämä on linjassa niiden
 kansainvälisten sitoumusten kanssa, jotka biologista monimuotoisuutta koskevan
 yleissopimuksen sopimuspuolet hyväksyivät Nagoyassa Japanissa vuonna 2010.
 Haitalliset vieraslajit ovat ongelma paitsi Euroopassa myös koko maailmassa.
 Toisin kuin joillakin sen kauppakumppaneista, Euroopan unionilla ei tällä
 hetkellä ole kattavaa kehystä haitallisten vieraslajien aiheuttamien uhkien
 torjumiseksi.
 Sääntelykehys
 EU:ssa ei tällä hetkellä ole sääntelykehystä,
 jolla voitaisiin torjua haitallisia vieraslajeja kattavasti. EU:n
 lainsäädännössä säädetään kuitenkin jo joistakin haitallisista vieraslajeista.
 Eläinten ja eläintuotteiden taudinaiheuttajia ja tuholaisia säännellään
 eläinten terveyttä koskevalla järjestelmällä (useita asetuksia ja direktiivejä)
 ja kasvien ja kasvituotteiden taudinaiheuttajia ja tuholaisia kasvien terveyttä
 koskevalla järjestelmällä (direktiivi 2000/29/EY). Luonnonvaraisten eläinten ja
 kasvien kauppaa koskevalla asetuksella (EY) N:o 338/97 rajoitetaan uhanalaisten
 lajien maahantuontia, mukaan lukien seitsemän haitallisen vieraslajin
 maahantuonti. Tulokaslajien ja paikallisesti esiintymättömien lajien käytöstä
 vesiviljelyssä koskevalla asetuksella N:o 708/2007 säännellään vieraslajien
 päästämistä vesiviljelyjärjestelmiin. Kasvinsuojeluaineita koskevalla
 asetuksella (EY) N:o 1107/2009 säännellään mikro-organismien tarkoituksellista
 päästämistä ympäristöön kasvinsuojeluaineina ja biosidivalmisteita koskevalla
 asetuksella (EY) N:o 528/2012 mikro-organismien tarkoituksellista päästämistä
 ympäristöön biosidivalmisteina. Lisäksi lintudirektiivissä 2009/147/EY,
 luontotyyppidirektiivissä 92/43/ETY, vesipolitiikan puitedirektiivissä 2000/60/EY
 ja meristrategiadirektiivissä 2008/56/EY vaaditaan ekologisen tilan
 ennallistamista ja todetaan, että on tarpeen ottaa haitalliset vieraslajit
 huomioon. Voimassa olevilla unionin toimilla ei kuitenkaan torjuta useimpia
 haitallisia vieraslajeja.
 Jäsenvaltiot toteuttavat parhaillaan useita
 toimenpiteitä haitallisten vieraslajien torjumiseksi, mutta nämä toimet ovat
 pääasiassa reaktiivisia eli niillä pyritään minimoimaan jo aiheutuneet vahingot
 kiinnittämättä riittävästi huomiota uusien uhkien ennaltaehkäisyyn tai
 havaitsemiseen ja niihin vastaamiseen. Toimet ovat hajanaisia (lajien
 kattavuudessa on huomattavia aukkoja) ja usein heikosti koordinoituja.
 Haitalliset vieraslajit voivat levitä helposti jäsenvaltiosta toiseen. Näin
 ollen kansallisella tasolla toteutetut toimet eivät riitä suojaamaan unionia
 tiettyjen haitallisten vieraslajien uhalta. Lisäksi tällainen pirstaloitunut
 lähestymistapa voi johtaa siihen, että yhdessä jäsenvaltiossa toteutetuilta
 toimilta menee pohja, jos naapurijäsenvaltio ei toteuta vastaavia toimia.
 Erilaiset haitallisten vieraslajien kaupallistamista koskevat rajoitukset
 jäsenvaltioiden välillä ovat käytännössä tehottomia, koska voivat helposti
 kulkeutua paikasta toiseen tai levitä kansallisten rajojen yli kaikkialla
 unionissa. Tällaiset erilaiset kiellot myös haittaavat tavaroiden vapaata
 liikkumista sisämarkkinoilla ja heikentävät tasapuolisia toimintaedellytyksiä
 aloilla, jotka käyttävät vieraita lajeja tai käyvät niillä kauppaa.
 Ongelman
 analysointi
 Haitallisia vieraslajeja kulkeutuu unionin
 alueelle kahdella tavalla: 1) jotkin vieraslajit ovat toivottuja, ja niitä
 tuodaan unioniin tarkoituksellisesti (esimerkiksi kaupallisten etujen vuoksi,
 koristetarkoituksiin, lemmikkieläimiksi ja biologista torjuntaa varten); 2)
 vieraslajeja kulkeutuu unioniin tahattomasti vieraina organismeina tavaroiden
 mukana (muilla hyödykkeillä käytävä kauppa), ”salamatkustajina” kulkuvälineissä
 tai matkustajien mukana näiden tietämättä. Jotkin haitalliset vieraslajit
 voivat kulkeutua paikasta toiseen myös liikenneinfrastuktuurin välityksellä
 (esimerkiksi Mainin-Tonavan kanava).
 Haitallisten vieraslajien vaikutukset ulottuvat
 yrityksiin, kansalaisiin, viranomaisiin ja ympäristöön. Erityisesti
 pienten ja mikroyritysten alalla haitallisilla vieraslajeilla on usein
 vaikutuksia maatalouden, kotieläintuotannon, kalastuksen, vesiviljelyn ja
 metsätalouden alkutuottajiin, joille ne aiheuttavat huomattavaa taloudellista
 vahinkoa. Haitallisilla vieraslajeilla on usein vaikutuksia myös matkailualan
 ja vapaa-ajan aktiviteetteja tarjoaviin yrityksiin, joiden liiketoiminta
 perustuu maisemien koskemattomuuteen, vesistöjen puhtauteen ja ekosysteemien
 terveyteen. Eräät muut pienet ja mikroyritykset (esimerkiksi lemmikkieläin- ja
 puutarhayritykset) kuitenkin hyötyvät haitallisista vieraslajeista, koska ne
 käyvät kauppaa pääasiassa vierailla lajeilla. Haitalliset vieraslajit
 vaikuttavat myös koko yhteiskuntaan: ne köyhdyttävät luonnon
 monimuotoisuutta, heikentävät ekosysteemien kykyä tarjota ekosysteemipalveluja,
 voivat tartuttaa tauteja, vahingoittaa omaisuutta ja turmella
 kulttuuriperintöä.
 Haitalliset vieraslajit ovat ongelma kaikissa
 jäsenvaltioissa. Joitakin haitallisia vieraslajeja esiintyy lähes kaikissa
 jäsenvaltioissa, toiset taas ovat ongelma ainoastaan paikallisesti tai
 pelkästään tietyissä ympäristö- tai ilmasto-oloissa. Haitallisia vieraslajeja
 esiintyy kuitenkin kaikissa jäsenvaltioissa. Haitallisten vieraslajien
 vaikutukset ovat merkityksellisiä koko unionin kannalta, ja ne ulottuvat yhtä
 lailla kaikkiin jäsenvaltioihin, vaikka ajankohta ja lajit vaihtelevatkin.
 Koordinoidut toimet haitallisten vieraslajien torjumiseksi hyödyttäisivät siten
 kaikkia jäsenvaltioita, mutta niiden kaikkien olisi selkeästi ryhdyttävä
 toimiin.
 Jos toimiin ei ryhdytä, ongelma pahenee sitä
 mukaa kuin uusia haitallisia vieraslajeja vakiintuu osaksi ympäristöä ja jo
 levinneet lajit valtaavat lisää alaa. Toimien toteuttamatta jättäminen myös
 lisää vahinko- ja hallintakustannuksia.
 Ehdotuksen tavoitteet
 Tällä ehdotuksella pyritään ratkaisemaan
 edellä esitetyt kysymykset luomalla toimenpidekehys, jonka avulla
 ennaltaehkäistään, vähennetään minimiin ja lievennetään niitä
 haittavaikutuksia, joita haitalliset vieraslajit aiheuttavat luonnon
 monimuotoisuudelle ja ekosysteemipalveluille. Lisäksi ehdotuksella pyritään
 rajoittamaan yhteiskunnalle ja taloudelle aiheutuvaa vahinkoa. Tämä tavoite
 saavutetaan toteuttamalla toimenpiteitä, joilla varmistetaan koordinoitu
 toiminta, kohdentamalla resurssit ensisijaisiin lajeihin ja lujittamalla
 ennaltaehkäiseviä toimenpiteitä biologista monimuotoisuutta koskevassa
 yleissopimuksessa esitetyn lähestymistavan sekä unionin kasvien ja eläinten
 terveyttä koskevien järjestelmien mukaisesti. Käytännössä ehdotuksella pyritään
 saavuttamaan nämä tavoitteet toteuttamalla toimenpiteitä, joilla puututaan
 seuraaviin kysymyksiin: haitallisten vieraslajien tarkoituksellinen tuonti
 unioniin ja tarkoituksellinen päästäminen ympäristöön, tahaton tuonti unioniin
 ja tahaton pääsy ympäristöön, tarvittavan varhaisen varoituksen ja nopeiden
 vastatoimien järjestelmän perustaminen sekä tarvittavat hallintatoimet
 haitallisten vieraslajien leviämisen estämiseksi unionissa.
 2. ASIANOMAISTEN OSAPUOLTEN
 KUULEMINEN JA VAIKUTUSTEN ARVIOINTI
 Kuulemisprosessi
 Euroopan komissio julkaisi vuonna 2008
 tiedonannon ”Tavoitteena haitallisia vieraslajeja koskeva EU:n strategia”,
 jossa esitetään perustelut tarpeelle torjua haitallisia vieraslajeja. Vuonna 2010
 annetussa tiedonannossa ”Luonnonpääoma elämämme turvaajana: luonnon
 monimuotoisuutta koskeva EU:n strategia vuoteen 2020” ehdotetaan, että
 toteutetaan toimia haitallisten vieraslajien suhteen. Ennen näiden
 tiedonantojen antamista ja niiden antamisen jälkeen järjestettiin
 perustavanlaatuisia kuulemisia.
 Intensiivisiä sidosryhmäkuulemisia
 järjestettiin vuosina 2008–2012. Niihin osallistui toimijoita kaikilta aloilta,
 niin luonnonsuojelujärjestöistä kuin yksityiseltä sektorilta, mukaan lukien
 sellaisia pieniä ja keskisuuria yrityksiä (pk-yritykset) edustavat järjestöt,
 jotka käyvät vieraslajeilla kauppaa. Internet-kuulemisia järjestettiin kaksi:
 vuonna 2008 ja 2012. Vuonna 2008 kutsuttiin koolle työryhmä, joka koostui
 komission yksiköiden, jäsenvaltioiden, sidosryhmien ja tutkimusmaailman
 edustajista. Työryhmä laati keskusteluasiakirjan[1],
 jossa esitettiin alan uusimmat tiedot ja tiivistelmä näkemyksistä keskeisiin
 kysymyksiin. Vuosina 2010–2011 työryhmä kutsuttiin koolle uudelleen ja jaettiin
 kolmeen eri työryhmään, joista yksi keskusteli mahdollisista
 toimintavaihtoehdoista haitallisten vieraslajien ennaltaehkäisemiseksi, toinen
 mahdollisista toimintavaihtoehdoista varhaisen varoituksen ja nopeiden
 vastatoimien järjestelmäksi ja kolmas mahdollisista toimintavaihtoehdoista
 osaksi uutta elinympäristöään vakiintuneiden lajien hallintatoimenpiteiksi.
 Sidosryhmien kuuleminen järjestettiin syyskuussa 2010.
 Komission työtä haitallisten vieraslajien alalla on tuettu myös useilla
 ulkopuolisilla selvityksillä ja tutkimustoiminnalla[2]. Lisäksi vaikutusten
 arvioinnissa esitetty analyysi perustui kokonaan tieteellisesti luotettaviin
 tietoihin, joista suurin osa on saatu alan tieteellisistä artikkeleista.
 Jäsenvaltiot myös toimittivat tai tarkistivat tietoja vahinkokustannuksista,
 lajien leviämisestä ja käytössä olevien toimenpiteiden kustannuksista.
 Erityisesti pyrittiin olemaan suoraan yhteydessä asiaan liittyviin
 sidosryhmiin, mukaan lukien alat, joille haitallisten vieraslajien torjuntatoimien
 käyttöönotosta voi aiheutua kielteisiä vaikutuksia. Lisäksi alan parhaat
 asiantuntijat unionissa ja sen ulkopuolella antoivat näkemyksensä analyysiin.
 Vaikutusten arviointi
 Vaikutusten arvioinnissa esitetään
 kunnianhimoltaan eritasoisia vaihtoehtoja, jolla voidaan puuttua haitallisten
 vieraslajien ongelmaan ja erityisesti käsitellä siihen liittyviä eri
 näkökohtia.
 Kuulemisesta saadun palautteen perusteella
 kutakin ongelma-analyysissä yksilöityä toiminnallista tavoitetta varten
 asetettiin erilaisia kunnianhimo- ja toimenpidetasoja, minkä seurauksena syntyi
 erilaisia alavaihtoehtoja lainsäädäntövälineen suunnittelua varten. Alustavassa
 tarkastelussa karsittiin pois ne alavaihtoehdot, jotka eivät olleet
 toteuttamiskelpoisia tai yksinkertaisesti yhtä tehokkaita kuin muut. Kussakin
 vaihtoehdossa kutakin toiminnallista tavoitetta tarkasteltiin
 järjestelmällisesti ja esitettiin ehdotuksia käytännön toimenpiteiksi
 haitallisten vieraslajien torjumiseksi.
 Perusvaihtoehdon (vaihtoehto 0, jossa
 toimenpiteitä ei toteutettaisi) lisäksi yksilöitiin seuraavat vaihtoehdot:
 Vaihtoehto 1 — Lujitetaan yhteistyötä ja
 tuetaan vapaaehtoisia toimia: Tähän vaihtoehtoon
 kuuluu ohjeiden, alakohtaisten toimintasääntöjen sekä muiden tiedotus- ja
 valistuskampanjoiden laatiminen. Tässä vaihtoehdossa myös pyritään tiivistämään
 jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä varhaisen varoituksen ja nopeiden
 vastatoimien järjestelmän perustamiseksi. Komissio voisi edistää alalla jo
 käynnistettyjä aloitteita viestintäkampanjoiden avulla.
 Vaihtoehto 2.1 —
 Perussäädös: Tämä vaihtoehto kattaa useita
 oikeudellisesti sitovia velvoitteita, joilla kielletään joidenkin sellaisten
 haitallisten vieraslajien maahantuonti, hallussapito, myynti, osto ja vaihto,
 jotka on sisällytetty unionin kannalta merkityksellisten haitallisten
 vieraslajien luetteloon. Muut velvoitteet liittyisivät unionin kannalta
 merkityksellisten haitallisten vieraslajien päästämiseen ympäristöön, nopeisiin
 vastatoimiin osaksi elinympäristöä vakiintumassa olevien unionin kannalta
 merkityksellisten haitallisten vieraslajien suhteen ja laajalle levinneiden
 unionin kannalta merkityksellisten haitallisten vieraslajien kantojen
 hallintaan.
 Vaihtoehto 2.2 —
 Perussäädös + jäsenvaltion kannalta merkityksellisten haitallisten vieraslajien
 ympäristöön päästämistä koskeva lupajärjestelmä: Tämä
 vaihtoehto menisi ympäristöön päästämisen osalta unionin kannalta
 merkityksellisten haitallisten vieraslajien luetteloa pidemmälle, sillä siinä
 edellytettäisiin lupaa jäsenvaltion kannalta merkityksellisten haitallisten
 vieraslajien päästämiseksi ympäristöön.
 Vaihtoehto 2.3 —
 Perussäädös + ankara yleinen kielto päästää vieraslajeja ympäristöön, jos
 niiden päästämistä ympäristöön ei ole todettu turvalliseksi: Tämä vaihtoehto menisi unionin kannalta merkityksellisten haitallisten
 vieraslajien luetteloa pidemmälle, sillä siinä kielletään kaikkien sellaisten
 vieraslajien päästäminen ympäristöön, joita ei ole sisällytetty unionin
 luetteloon vieraslajeista, jotka saa päästää ympäristöön.
 Vaihtoehto 2.4 —
 Perussäädös + velvoite hävittää nopeasti unionin kannalta merkitykselliset
 haitalliset vieraslajit, jotka ovat vakiintumassa osaksi uutta elinympäristöään: Tässä vaihtoehdossa jäsenvaltioilla olisi nopeiden vastatoimien
 tapauksessa velvoite hävittää nopeasti unionin kannalta merkitykselliset
 haitalliset vieraslajit, jotka ovat alkaneet vakiintua osaksi uutta
 elinympäristöään, ja tiedottaa asiasta. Poikkeukset ovat mahdollisia, jos
 komissio hyväksyy ne.
 Valittiin vaihtoehto 2.4, joka muodostaa tämän
 ehdotuksen perustan.
 3. EHDOTUKSEN OIKEUDELLINEN
 SISÄLTÖ
 Oikeusperusta
 Ehdotuksen oikeusperusta on Euroopan unionin
 toiminnasta tehdyn sopimuksen 192 artiklan 1 kohta, jolla pannaan täytäntöön
 EU:n tavoitteet, jotka koskevat ympäristön laadun säilyttämistä, suojelua ja
 parantamista, ihmisten terveyden suojelua, luonnonvarojen harkittua ja järkevää
 käyttöä sekä sellaisten toimenpiteiden edistämistä, joilla puututaan
 alueellisiin tai maailmanlaajuisiin ympäristöongelmiin.
 Toissijaisuusperiaate
 Unionin tason toimet ovat tarpeen, sillä haitalliset
 vieraslajit ovat yhä suurempi ongelma, joka on luonteeltaan rajat ylittävä.
 Koska asiaa ei ole säännelty unionin tasolla, jäsenvaltiot ovat ottaneet
 käyttöön toimenpiteitä puuttuakseen ongelmaan kansallisella tasolla. Ne
 investoivat resursseja ja voimavaroja haitallisten vieraslajien hävittämiseen,
 mutta tällaisilta toimilta voi viedä pohjan se, ettei naapurijäsenvaltio, jossa
 samoja lajeja esiintyy, toteuta vastaavia toimia. Unionin tasolla ei ole
 myöskään säädetty koordinoidusta toiminnasta sen varmistamiseksi, että
 jäsenvaltiot, heti kun jokin haitallinen vieraslaji tulee ensimmäistä kertaa
 unioniin, toteuttavat viipymättä toimia niiden jäsenvaltioiden hyödyksi, joissa
 kyseistä haitallista vieraslajia ei vielä esiinny. Lisäksi tässä yhteydessä on
 turvattava sisämarkkinat ja tavaroiden vapaa liikkuvuus. Koordinoitu
 lähestymistapa takaa oikeudellisen selkeyden ja tasapuoliset
 toimintaedellytykset niille aloille, jotka käyttävät vieraslajeja tai käyvät
 niillä kauppaa, ja estää sisämarkkinoiden pirstoutumisen, joka tapahtuu, jos
 vieraslajien kaupallistamista rajoitetaan eri tavoin eri jäsenvaltioissa.
 Nykyiset toimet ovat hyvin hajanaisia ja
 epäjohdonmukaisia, mistä syystä toimintalinjoissa on suuria aukkoja. Tämä
 johtaa tehottomuuteen eikä ratkaise haitallisten vieraslajien ongelmaa.
 Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti tarvitaan unionin, kansallisten,
 alueellisten ja paikallisten toimenpiteiden yhdistelmää. Yhdenmukainen unionin
 tason lähestymistapa lisää toimenpiteiden vaikuttavuutta.
 Perusperiaatteet
 Tässä ehdotuksessa esitetään toimenpiteitä,
 jotka perustuvat seuraaviin perusperiaatteisiin:
 Tärkeysjärjestykseen asettaminen — EU:ssa
 esiintyy yli 12 000 vieraslajia, joista 10–15 prosentista aiheutuu
 vahinkoa (eli haitallisia vieraslajeja on 1 200–1 800), ja uusia
 tulee unioniin koko ajan. Unionissa tarvitaan oikeasuhteista lähestymistapaa,
 jossa asiat asetetaan tärkeysjärjestykseen, joka perustuu käytössä oleviin
 toimiin ja jolla voidaan lisätä nykyisen toiminnan tehokkuutta ja
 vaikuttavuutta.
 Etusijalle ennaltaehkäisy — Ennaltaehkäisyn
 katsotaan kansainvälisesti olevan kaikkein tehokkain tapa välttää haitallisten
 vieraslajien ongelma. Ennaltaehkäisytoimenpiteisiin on liitettävä tehokas
 varhaisvaroitusjärjestelmä, jotta voidaan toteuttaa välittömästi toimia niiden
 lajien suhteen, jotka välttyvät ennaltaehkäisytoimenpiteiltä.
 Käytössä olevien järjestelmien laajentaminen —
 Sekä unionin että kansallisella tasolla tehdään jo arvokasta työtä haitallisten
 vieraslajien torjumiseksi. Tämän ehdotuksen tarkoituksena on maksimoida
 järjestelmän tehokkuus ja hyödyntää jo olemassa olevia rakenteita
 täysimääräisesti.
 Asteittainen lähestymistapa — Jäsenvaltiot
 tarvitsevat oikeusvarmuutta ja varmuutta sen suhteen, miten laajoja niiltä
 odotetut toimet ovat ja mitä ne tulevat maksamaan. Siksi tässä ehdotuksessa
 asetetaan haitalliset vieraslajit tärkeysjärjestykseen erittäin ankarien
 luetteloperusteiden perusteella ja otetaan käyttöön alustava ensisijaisesti
 torjuttavien lajien yläraja (ylin 3 prosenttia noin 1 500 haitallisesta
 vieraslajista Euroopassa). Lisäksi uudelleentarkastelulauseke mahdollistaa
 järjestelmän asteittaisen kehittämisen ja saatujen kokemusten hyödyntämisen.
 Unionin kannalta merkityksellisten lajien luetteloa voidaan laajentaa
 ainoastaan tämän uudelleentarkastelun perusteella.
 Ehdotuksen rakenne
 I luku — Yleiset säännökset. Tässä luvussa esitetään ehdotuksen kohde, soveltamisala ja
 perusvelvoite. Lisäksi siinä esitetään välineet, joilla unionin kannalta
 merkitykselliset haitalliset vieraslajit asetetaan tärkeysjärjestykseen, jotta
 unionin resurssit voidaan asettaa tärkeysjärjestykseen riskien ja tieteellisen
 näytön perusteella.
 II luku — Ennaltaehkäisy. Tässä luvussa esitetään tarvittavat toimenpiteet, joilla estetään
 haitallisten vieraslajien tuonti unioniin ja päästäminen ympäristöön.
 III luku — Varhainen havaitseminen ja nopea
 hävittäminen. Tässä luvussa esitetään välineet, joilla
 varmistetaan, että unionin kannalta merkitykselliset haitalliset vieraslajit
 voidaan havaita varhaisessa vaiheessa ympäristössä ja unionin rajoilla, ja
 kuvataan toimenpiteet, jotka käynnistetään, kun tällaisia haitallisia
 vieraslajeja havaitaan.
 IV luku — Laajalle levinneiden haitallisten
 vieraslajien kantojen hallinta. Tässä luvussa
 esitetään velvoitteet, jotka ovat tarpeen sellaisten unionin kannalta
 merkityksellisten haitallisten vieraslajien torjumiseksi, joita unionissa jo
 esiintyy tai jotka ovat uusia ja ovat välttyneet ennaltaehkäisy- ja varhaisen
 havaitsemisen toimenpiteiltä ja onnistuneet leviämään laajalle.
 V luku — Loppusäännökset. Tässä luvussa esitetään raportointivelvoitteet ja
 lainsäädäntövälineet, jotka ovat tarpeen ehdotettujen toimenpiteiden
 täytäntöönpanon, täytäntöönpanoon valvonnan ja uudelleentarkastelun
 varmistamiseksi.
 4. TALOUSARVIOVAIKUTUKSET
 Talousarviovaikutuksia tulee olemaan vain
 vähän. Jäljempänä 22 artiklassa tarkoitetun komitean menot rahoitetaan
 monivuotisen rahoituskehyksen 2014–2020 otsakkeesta 5. Ks. liitteenä oleva
 rahoitusselvitys.
 2013/0307 (COD)
 Ehdotus
 EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS
 haitallisten vieraslajien tuonnin ja
 leviämisen ennaltaehkäisemisestä ja hallinnasta
 EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN
 UNIONIN NEUVOSTO, jotka
 ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta
 tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 192 artiklan 1 kohdan,
 ottavat huomioon Euroopan komission
 ehdotuksen,
 sen jälkeen, kun esitys
 lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu
 kansallisille parlamenteille,
 ottavat huomioon Euroopan talous- ja
 sosiaalikomitean lausunnon[3],
 ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon[4],
 noudattavat tavallista
 lainsäätämisjärjestystä,
 sekä katsovat seuraavaa:
 (1) Vieraslajien (eläinten,
 kasvien, sienien tai mikro-organismien) esiintyminen uusissa paikoissa ei aina
 ole huolenaihe. Huomattavasta osasta vieraslajeja voi kuitenkin tulla
 haitallisia, jolloin niistä voi olla vakavaa haittaa luonnon monimuotoisuudelle
 ja ekosysteemipalveluille sekä vahinkoa taloudelle ja yhteiskunnalle; näitä
 vaikutuksia olisi ennaltaehkäistävä. Unionissa ja muissa eurooppalaisissa
 maissa esiintyy ympäristössä noin 12 000 vieraslajia, joista arviolta noin
 10–15 prosenttia on haitallisia.
 (2) Haitalliset vieraslajit ovat
 yksi luonnon monimuotoisuuden ja ekosysteemipalvelujen suurimmista uhkista
 erityisesti maantieteellisesti ja evoluution kannalta eristäytyneissä
 ekosysteemeissä (esimerkiksi pienet saaret), ja tällaisten vieraslajien
 aiheuttamat riskit voivat nousta entistä suuremmiksi maailmankaupan kasvaessa,
 liikenteen ja matkailun lisääntyessä ja ilmastonmuutoksen edetessä.
 (3) Haitallisten vieraslajien
 luonnon monimuotoisuudelle ja ekosysteemipalveluille aiheuttama uhka voi ilmetä
 eri muodoissa; haitallisilla vieraslajeilla voi esimerkiksi olla vakavia
 vaikutuksia kotoperäisiin lajeihin sekä ekosysteemin rakenteeseen ja
 toimintaan, koska ne muuttavat elinympäristöjä, petokantaa ja kilpailuasetelmaa
 sekä tartuttavat tauteja, syrjäyttävät kotoperäisiä lajeja huomattavassa osassa
 levinneisyysaluetta ja risteytyvät (geneettiset vaikutukset). Haitallisilla
 vieraslajeilla voi myös olla suuria kielteisiä vaikutuksia ihmisten terveyteen
 ja talouteen. Ainoastaan elävät yksilöt tai lisääntymiskykyiset osat ovat uhka
 luonnon monimuotoisuudelle ja ekosysteemipalveluille, ihmisten terveydelle ja
 taloudelle.
 (4) Euroopan unionia, joka on
 osapuolena biologista monimuotoisuutta koskevassa yleissopimuksessa, joka on
 hyväksytty neuvoston päätöksellä 93/626/ETY[5],
 sitoo kyseisen yleissopimuksen 8 artiklan h alakohta, jonka mukaan
 sopimuspuolten tulee mahdollisuuksien ja tarpeen mukaan ”estää sellaisten
 vieraiden lajien luontoon päästäminen tai valvoa sitä tai hävittää sellaiset
 vieraat lajit, jotka uhkaavat ekosysteemejä, elinympäristöjä tai lajeja”.
 (5) Unioni, joka on osapuolena
 yleissopimuksessa Euroopan luonnonvaraisen kasviston ja eläimistön sekä niiden
 elinympäristön suojelusta, jäljempänä ’Bernin yleissopimus’, joka hyväksyttiin
 neuvoston päätöksellä 82/72/ETY[6],
 on sitoutunut toteuttamaan kaikki tarvittavat toimenpiteet luonnonvaraisen
 kasviston ja eläimistön elinympäristöjen suojelun varmistamiseksi.
 (6) Jotta voidaan edistää niiden
 tavoitteiden saavuttamista, joista säädetään luonnonvaraisten lintujen
 suojelusta 30 päivänä marraskuuta 2009 annetussa Euroopan parlamentin ja
 neuvoston direktiivissä 2009/147/EY[7],
 luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21
 päivänä toukokuuta 1992 annetussa neuvoston direktiivissä 92/43/ETY[8], yhteisön
 meriympäristöpolitiikan puitteista (meristrategiadirektiivi) 17 päivänä
 kesäkuuta 2008) annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2008/56/EY[9] ja yhteisön vesipolitiikan
 puitteista 23 päivänä lokakuuta 2000 annetussa Euroopan parlamentin ja
 neuvoston direktiivissä 2000/60/EY[10],
 tämän asetuksen perimmäisenä tavoitteena on ennaltaehkäistä ja lieventää
 haitallisten vieraslajien luonnon monimuotoisuudelle ja ekosysteemipalveluille
 aiheuttamia haittavaikutuksia ja vähentää ne minimiin sekä vähentää
 haitallisten vieraslajien taloudelle ja yhteiskunnalle aiheuttamia vaikutuksia.
 (7) Jotkin lajit muuttavat
 luontaisesti paikasta toiseen ympäristössä tapahtuvien muutosten vuoksi. Sen
 vuoksi niitä ei olisi pidettävä uudessa ympäristössään vieraslajeina, ja siksi
 ne myös jäävät haitallisia vieraslajeja koskevien uusien sääntöjen
 soveltamisalan ulkopuolelle.
 (8) Unionin tasolla on laadittu
 ehdotus uudeksi Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi eläinten
 terveydestä[11],
 joka sisältää eläintautisäännöksiä, ja ehdotus Euroopan parlamentin ja
 neuvoston asetukseksi kasvintuhoojien vastaisista suojatoimenpiteistä[12], joka sisältää
 kasvintuhoojasäännöksiä, ja geneettisesti muunnettujen organismien
 tarkoituksellisesta levittämisestä ympäristöön ja neuvoston direktiivin 90/220/ETY
 kumoamisesta 12 päivänä maaliskuuta 2001 annetussa Euroopan parlamentin ja
 neuvoston direktiivissä 2001/18/EY[13]
 vahvistetaan muuntogeenisiin organismeihin sovellettava järjestelmä. Sen vuoksi
 haitallisia vieraslajeja koskevien uusien sääntöjen olisi oltava linjassa eikä
 päällekkäisiä kyseisten unionin säädösten kanssa, eikä niitä saa soveltaa
 kyseisten säädösten kohteena oleviin organismeihin.
 (9) Tiettyjen vieraslajien
 käyttöä tiettyihin tarkoituksiin koskevista luvista säädetään tulokaslajien ja
 paikallisesti esiintymättömien lajien käytöstä vesiviljelyssä 11 päivänä
 kesäkuuta 2007 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 708/2007[14], biosidivalmisteiden
 asettamisesta saataville markkinoilla ja niiden käytöstä 22 päivänä toukokuuta 2012
 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 528/2012[15] ja kasvinsuojeluaineiden
 markkinoille saattamisesta sekä neuvoston direktiivien 79/117/ETY ja 91/414/ETY
 kumoamisesta 21 päivänä lokakuuta 2009 annetussa Euroopan parlamentin ja
 neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1107/2009[16].
 Näiden uusien sääntöjen voimaantulohetkellä tiettyjen lajien käyttö on jo
 hyväksytty mainittujen järjestelmien nojalla, sillä kyseisistä lajeista ei
 aiheudu ympäristölle, ihmisten terveydelle ja taloudelle riskejä, joita ei
 voida hyväksyä. Oikeuskehyksen johdonmukaisuuden varmistamiseksi kyseiset lajit
 olisi jätettävä uusien sääntöjen soveltamisalan ulkopuolelle.
 (10) Koska haitallisia vieraslajeja
 on useita, on tärkeää varmistaa, että etusijalle asetetaan haitallisista
 vieraslajeista ne, joiden katsotaan olevan merkityksellisiä unionin kannalta.
 Sen vuoksi olisi laadittava luettelo haitallisista vieraslajeista, joiden katsotaan
 olevan merkityksellisiä unionin kannalta. Haitallista vieraslajia olisi
 pidettävä unionin kannalta merkityksellisenä, jos vahinko, jota se aiheuttaa
 jäsenvaltioissa, on niin suuri, että on perusteltua ottaa käyttöön
 erityistoimenpiteitä, joiden soveltamisala ulottuu koko unioniin, mukaan lukien
 jäsenvaltiot, joissa lajia ei vielä esiinny tai todennäköisesti ei edes tule
 esiintymään. Sen varmistamiseksi, että unionin kannalta merkityksellisten
 haitallisten vieraslajien määrä pysyy oikeasuhteisena, luettelo olisi
 laadittava vaiheittain; tässä yhteydessä unionin kannalta merkityksellisten
 vieraslajien määrä olisi rajoitettava ylimpään kolmeen prosenttiin noin 1 500
 haitallisesta vieraslajista Euroopassa ja painopiste olisi asetettava lajeihin,
 jotka aiheuttavat tai todennäköisesti aiheuttavat huomattavaa taloudellista
 vahinkoa, mukaan lukien luonnon monimuotoisuuden vähenemisestä johtuva vahinko.
 (11) Arviointiperusteet, joiden
 pohjalta unionin kannalta merkityksellisten haitallisten vieraslajien luettelo
 laaditaan, ovat tärkein väline näiden uusien sääntöjen soveltamiseksi. Komissio
 tekee parhaansa voidakseen esittää vuoden kuluessa tämän säädöksen
 voimaantulosta komitealle ehdotuksen luetteloksi, joka perustuu kyseisiin
 arviointiperusteisiin. Arviointiperusteisiin olisi sisällyttävä riskinarviointi
 niiden sovellettavien määräysten mukaisesti, joista on sovittu kaupan
 rajoitusten asettamisesta lajeille koskevissa Maailman kauppajärjestön
 sopimuksissa.
 (12) Sen varmistamiseksi, että
 Maailman kauppajärjestön sääntöjä noudatetaan ja että näitä uusia sääntöjä
 sovelletaan yhdenmukaisesti, olisi vahvistettava yhteiset arviointiperusteet
 riskinarviointia varten. Näiden arviointiperusteiden olisi tarvittaessa
 perustuttava olemassa oleviin kansallisiin ja kansainvälisiin vaatimuksiin;
 niiden olisi myös katettava erilaisia näkökohtia, kuten lajin ominaisuudet,
 unioniin saapumisen riski ja saapumistavat, lajista taloudelle, yhteiskunnalle
 ja luonnon monimuotoisuudelle aiheutuvat haittavaikutukset, käyttötarkoitusten
 mahdolliset hyödyt ja lieventämistoimien kustannukset verrattuina
 haittavaikutuksiin sekä merkityksen unionin kannalta osoittava määrällinen
 arvio ympäristölle, taloudelle ja yhteiskunnalle aiheutuvaan vahinkoon
 liittyvistä kustannuksista unionin tasolla, jotta toimille on vahvemmat
 perustelut. Jotta järjestelmää voidaan kehittää asteittain ja saatua kokemusta
 voidaan hyödyntää, yleistä lähestymistapaa olisi arvioitava viiden vuoden
 kuluttua.
 (13) Joitakin haitallisia
 vierasperäisiä eläinlajeja on sisällytetty luonnonvaraisten eläinten ja kasvien
 suojelusta niiden kauppaa sääntelemällä 9 päivänä joulukuuta 1996 annetun
 neuvoston asetuksen (EY) N:o 338/97[17]
 liitteeseen B; näiden eläinlajien maahantuonti unioniin on kielletty, koska
 niiden haitallisuus on tunnustettu ja koska niiden tuonnilla unioniin on
 kielteinen vaikutus kotoperäisiin lajeihin. Kyseessä ovat seuraavat lajit: Callosciurus
 erythraeus, Sciurus carolinensis, Oxyura jamaicensis, Lithobates (Rana) catesbeianus,
 Sciurus niger, Chrysemys picta, Trachemys scripta elegans. Sen
 varmistamiseksi, että haitallisiin vieraslajeihin sovelletaan johdonmukaista
 oikeuskehystä ja yhdenmukaisia sääntöjä unionin tasolla, kyseisiä haitallisia
 vierasperäisiä eläinlajeja olisi pidettävä ensisijaisina sisällytettäessä
 lajeja unionin kannalta merkityksellisten haitallisten vieraslajien luetteloon.
 (14) Ennaltaehkäisy on ympäristön
 kannalta yleensä toivottavampi ja kustannustehokkaampi vaihtoehto kuin
 reagoiminen jälkikäteen, ja se olisi asetettava etusijalle; koska unioniin voi
 saapua uusia lajeja jatkuvasti ja koska ympäristössä jo esiintyvät vieraslajit
 leviävät ja laajentavat levinneisyysaluettaan, on tarpeen varmistaa, että
 unionin kannalta merkityksellisten haitallisten vieraslajien luetteloa
 tarkistetaan ja pidetään ajan tasalla jatkuvasti.
 (15) Jotkin niistä lajeista, jotka
 ovat unionissa haitallisia, voivat joillakin unionin syrjäisimpiin alueisiin
 kuuluvilla alueilla olla kotoperäisiä, ja päinvastoin. Komission tiedonannossa
 ”Syrjäisimmät alueet: Euroopan voimavara”[18]
 todetaan, että syrjäisimpien alueiden huomattava luonnon monimuotoisuus
 edellyttää, että kehitetään ja pannaan täytäntöön haitallisten vieraslajien
 torjunta- ja hallintatoimenpiteitä kyseisillä alueilla, sellaisina kuin ne ovat
 määriteltyinä Euroopan unionin toiminnasta tehdyssä sopimuksessa, ottaen
 huomioon Saint Barthélemyn saaren aseman muuttamisesta Euroopan unioniin nähden
 29 päivänä lokakuuta 2010 annettu Eurooppa-neuvoston päätös 2010/718/EU[19] ja Mayotten aseman
 muuttamisesta Euroopan unioniin nähden 11 päivänä heinäkuuta 2012 annettu
 Eurooppa-neuvoston päätös 2012/419/EU[20].
 Sen vuoksi unionin syrjäisimpiin alueisiin olisi sovellettava kaikkia näiden
 uusien sääntöjen säännöksiä, lukuun ottamatta niitä, jotka koskevat unionin
 kannalta merkityksellisiä haitallisia vieraslajeja, jotka ovat kotoperäisiä
 kyseisillä alueilla. Jotta luonnon monimuotoisuutta voidaan tällaisilla
 alueilla suojella tarvittavalla tavalla, asianomaisten jäsenvaltioiden on
 unionin kannalta merkityksellisten haitallisten vieraslajien luettelon
 täydennyksenä laadittava syrjäisimpiä alueitaan varten erityisiä luetteloita
 haitallisista vieraslajeista, joihin näitä uusia sääntöjä myös sovelletaan.
 (16) Haitallisiin vieraslajeihin
 liittyvät riskit ja kysymykset ovat kansalliset rajat ylittävä ongelma, joka
 koskee koko unionia. Sen vuoksi on otettava käyttöön unionin tasolla kielto,
 jolla kielletään unionin kannalta merkityksellisten haitallisten vieraslajien
 tarkoituksellinen tuonti unioniin, lisääntyminen, kasvattaminen, kuljettaminen,
 osto, myynti, käyttö, vaihto, pitäminen ja päästäminen ympäristöön; näin
 voidaan varmistaa, että kaikkialla unionissa toimitaan johdonmukaisesti, minkä
 ansiosta voidaan välttää sisämarkkinoiden vääristyminen ja tilanteet, joissa
 yhdessä jäsenvaltiossa toteutetuilta toimilta menee pohja, koska toinen
 jäsenvaltio ei toteuta vastaavia toimia.
 (17) Tieteellisen tutkimustoiminnan
 ja ex situ -suojelun mahdollistamiseksi on tarpeen säätää erityisistä
 säännöistä, jotka koskevat tällaisten toimintojen kohteena olevia unionin
 kannalta merkityksellisiä haitallisia vieraslajeja. Kyseiset toiminnot olisi
 suoritettava suljetuissa tiloissa, joissa eliöt ovat suljetuissa säilöissä ja
 joissa toteutetaan kaikki tarvittavat toimenpiteet, joilla estetään unionin
 kannalta merkityksellisten haitallisten vieraslajien karkaaminen tai laiton
 päästäminen ympäristöön.
 (18) Unionin rajoilla saattaa
 esiintyä tai unionin alueella saatetaan havaita vieraslajeja, joita ei vielä
 ole tunnustettu unionin kannalta merkityksellisiksi haitallisiksi
 vieraslajeiksi. Jäsenvaltioille olisi siksi annettava mahdollisuus ottaa
 käyttöön saatavilla olevan tieteellisen näytön perusteella tiettyjä
 kiireellisiä toimenpiteitä. Tällaisten kiireellisten toimenpiteiden ansiosta
 voitaisiin välittömästi ryhtyä toimiin sellaisia lajeja vastaan, joiden
 tuontiin, vakiintumiseen osaksi uutta elinympäristöä ja leviämiseen kyseisissä
 maissa saattaa liittyä riskejä; jäsenvaltiot arvioivat asiaan niiden
 aiheuttamia tosiasiallisia riskejä Maailman kauppajärjestön sopimusten asiaa
 koskevien määräysten mukaisesti, erityisesti, erityisesti kun on kyse näiden
 lajien tunnustamisesta unionin kannalta merkityksellisiksi haitallisiksi
 vieraslajeiksi. Kansallisten kiireellisten toimenpiteiden ohella on voitava
 ottaa käyttöön kiireellisiä toimenpiteitä unionin tasolla, jotta voidaan
 noudattaa Maailman kauppajärjestön sopimusten määräyksiä. Lisäksi unionin tason
 kiireelliset toimenpiteet antaisivat unionille valmiudet toimia nopeasti uuden
 haitallisen vieraslajin esiintymisen tai välittömän saapumisen vaaran
 tapauksessa ennalta varautumisen periaatteen mukaisesti.
 (19) Jäsenvaltioiden olisi voitava
 ottaa käyttöön tiukempia toimenpiteitä haitallisten vieraslajien torjumiseksi
 ja toteuttaa toimia ennakoivasti sellaisten lajien suhteen, joita ei ole
 luokiteltu unionin kannalta merkityksellisiksi haitallisiksi vieraslajeiksi.
 Jotta voidaan soveltaa ennakoivampaa lähestymistapaa luokittelemattomiin
 lajeihin, olisi säädettävä, että haitallisia vieraslajeja, joita ei ole
 luokiteltu unionin kannalta merkityksellisiksi haitallisiksi vieraslajeiksi
 mutta jotka jäsenvaltioiden saaman näytön perusteella aiheuttavat riskin, saa
 päästää ympäristöön vain, jos niille on myönnetty siihen lupa.
 Yksityiskohtaiset säännöt vieraslajien käytön sallimisesta vesiviljelyssä on jo
 vahvistettu asetuksella (EY) N:o 708/2007, ja jäsenvaltioiden olisi otettava ne
 huomioon tässä yhteydessä.
 (20) Suuri osa haitallisista
 vieraslajeista tuodaan unioniin tahattomasti. Sen vuoksi on ratkaisevan tärkeää
 hallita tahattoman tuonnin väyliä. Koska tältä alalta on suhteellisen vähän
 kokemusta, asiaa koskevia toimenpiteitä olisi toteutettava asteittain.
 Toimenpiteiden olisi oltava sekä vapaaehtoisia (esimerkiksi Kansainvälisen
 merenkulkujärjestön asiakirjassa Guidelines for the Control and Management
 of Ships' Biofouling ehdottamat toimenpiteet) että pakollisia;
 toimenpiteiden olisi perustuttava kokemukseen, jota on saatu unionissa ja
 jäsenvaltioissa tiettyjen väylien hallinnasta, mukaan lukien alusten
 painolastivesien ja sedimenttien valvontaa ja käsittelyä koskevan
 kansainvälisen yleissopimuksen yhteydessä vahvistetut toimenpiteet.
 (21) Jotta voidaan luoda riittävä
 tietopohja haitallisiin vieraslajeihin liittyvien ongelmien ratkaisemiseksi, on
 tärkeää, että jäsenvaltiot harjoittavat tällaisia lajeja koskevaa
 tutkimustoimintaa, tarkkailua ja seurantaa. Koska seurantajärjestelmät ovat
 kaikkein asianmukaisin keino havaita uusia haitallisia vieraslajeja varhaisessa
 vaiheessa ja määrittää jo osaksi ympäristöä vakiintuneiden lajien levinneisyys,
 niiden olisi katettava sekä kohdennettuja että yleisiä selvityksiä ja niiden
 kehittämiseen olisi voitava osallistua eri alojen toimijoita ja sidosryhmiä,
 mukaan lukien paikallisyhteisöt. Seurantajärjestelmissä huomio olisi jatkuvasti
 kohdistettava mahdollisiin uusiin haitallisiin vieraslajeihin, esiintyivätpä ne
 missä tahansa unionin alueella. Tehokkuuden ja kustannustehokkuuden vuoksi
 olisi käytettävä jo olemassa olevia rajavalvonta-, seuranta- ja
 tarkkailujärjestelmiä, jotka on vahvistettu unionin lainsäädännössä,
 erityisesti direktiiveissä 2009/147/EY, 92/43/ETY, 2008/56/EY ja 2000/60/EY.
 (22) Olisi toteutettava virallisia
 eläinten ja kasvien valvontatoimia, jotta voidaan estää haitallisten
 vieraslajien tarkoituksellinen tuonti. Elävät eläimet ja kasvit olisi tuotava
 unioniin niiden rajatarkastusasemien kautta, jotka jäsenvaltiot ovat nimenneet
 asetuksen (EU) N:o XXX/XXXX [virallista valvontaa koskeva asetus, COM(2013) 265]
 mukaisesti. Jotta voidaan varmistaa tehokkuushyödyt ja välttää rinnakkaisten
 rajatarkastusjärjestelmien luominen, ensimmäisellä
 saapumisrajatarkastusasemalla olisi myös todennettava, ovatko asianomaiset
 lajit unionin kannalta merkityksellisiä haitallisia vieraslajeja vai eivät.
 Eläinten ja kasvien, joihin ei sovelleta asetusta (EU) N:o XXX/XXXX [virallista
 valvontaa koskeva asetus, COM(2013) 265] tai jotka on vapautettu virallisesta
 valvonnasta rajatarkastusasemilla, on tuotava yhteisön tullialueelle muiden
 rajanylityspaikkojen kautta ja tarkastettava näissä rajanylityspaikoissa.
 (23) Haitallisen vieraslajin
 tuonnin jälkeen varhaisen havaitsemisen ja nopean hävittämisen toimet ovat
 ratkaisevan tärkeitä lajin vakiintumisen ja leviämisen estämisen kannalta.
 Tehokkain ja kustannustehokkain tapa on usein kannan mahdollisimman pikainen
 hävittäminen, jos yksilöiden lukumäärä on vielä pieni. Jos hävittäminen ei ole
 mahdollista tai hävittämiskustannukset ovat pitkällä aikavälillä suuremmat kuin
 ympäristöön liittyvät, taloudelliset ja yhteiskunnalliset hyödyt, olisi
 toteutettava leviämisen rajoittamista koskevia ja säätelytoimenpiteitä.
 (24) Haitallisten vieraslajien
 hävittämis- ja hallintatoimet saattavat joissakin tapauksissa – vaikka ne ovat
 välttämättömiä – aiheuttaa eläimille kipua, tuskaa, pelkoa ja muuta kärsimystä,
 vaikka käytettäisiin parhaita käytettävissä olevia teknisiä välineitä. Tästä
 syystä jäsenvaltioiden ja kaikkien haitallisten vieraslajien hävittämis-,
 säätely- tai rajoittamistoimiin osallistuvien toimijoiden olisi toteutettava
 tarvittavat toimenpiteet eläinten kivun, tuskan ja kärsimyksen minimoimiseksi
 prosessin aikana ja otettava tässä yhteydessä mahdollisimman pitkälle huomioon
 alan parhaat toimintatavat, esimerkiksi Maailman eläintautijärjestön (OIE)
 laatimat eläinten hyvinvoinnin pääperiaatteet.
 (25) Haitalliset vieraslajit
 aiheuttavat yleisesti vahinkoa ekosysteemeille ja alentavat niiden sietokykyä.
 Näin ollen ennallistamistoimia on toteutettava, jotta voidaan lujittaa
 ekosysteemien kykyä sietää invaasioita, korjata aiheutunut vahinko sekä
 parantaa lajien ja niiden luontotyyppien suojelun tasoa direktiivin 2009/147/EY
 4 artiklan ja direktiivin 92/43/ETY 6 artiklan mukaisesti, sisämaan
 pintavesien, jokisuiden vaihettumisalueiden, rannikkovesien ja pohjavesien
 ekologista tilaa direktiivin 2000/60/EY 11 artiklan mukaisesti ja merivesien
 ympäristön tilaa direktiivin 2008/56/EY 13 artiklan mukaisesti.
 (26) Järjestelmää, jolla torjutaan
 haitallisia vieraslajeja, olisi tuettava keskitetyllä tietojärjestelmällä,
 johon kootaan saatavilla olevat tiedot vieraslajeista unionissa ja jonka kautta
 voi tutustua tietoihin lajien esiintyvyydestä, levinneisyydestä, ekologiasta ja
 invaasion kulusta sekä kaikkiin muihin tietoihin, jotka ovat välttämättömiä
 poliittisten ja hallintapäätösten tekemisen kannalta.
 (27) Yleisön osallistumisesta
 tiettyjen ympäristöä koskevien suunnitelmien ja ohjelmien laatimiseen 26
 päivänä toukokuuta 2003 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston
 direktiivissä 2003/35/EY[21]
 vahvistetaan kehys yleisön kuulemiselle ympäristöä koskevassa päätöksenteossa.
 Yleisön tehokkaan osallistumisen kautta yleisön olisi haitallisten vieraslajien
 alalla toteutettavien toimien määrittelyn yhteydessä voitava ilmaista
 näkemyksensä ja huolenaiheensa, joilla voi olla merkitystä asiaa koskevien
 päätösten kannalta, ja päätöksentekijöiden olisi voitava ottaa huomioon nämä
 näkemykset ja huolenaiheet; tämä lisää päätöksenteon vastuullisuutta ja
 avoimuutta sekä edistää osaltaan yleisön tietoisuutta ympäristökysymyksistä ja
 tuen antamista päätöksille.
 (28) Jotta voidaan varmistaa
 yhdenmukaiset edellytykset tämän asetuksen soveltamiseksi, komissiolle olisi
 siirrettävä täytäntöönpanovaltaa ottaa käyttöön unionin kannalta
 merkityksellisten haitallisten vieraslajien luettelo ja ajantasaistaa sitä,
 myöntää poikkeuksia nopean hävittämisen velvoitteesta sekä hyväksyä unionin
 kiireellisiä toimenpiteitä. Tätä toimivaltaa olisi käytettävä yleisistä
 säännöistä ja periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission
 täytäntöönpanovallan käyttöä, 16 päivänä helmikuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin
 ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011[22]
 mukaisesti.
 (29) Jotta voidaan ottaa huomioon
 uusin tieteellinen kehitys ympäristöalalla, komissiolle olisi siirrettävä valta
 antaa säädöksiä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti
 sen määrittämiseksi, millä perusteella voidaan todeta, että haitalliset
 vieraslajit kykenevät luomaan elinkykyisiä kantoja ja leviämään, ja yhteisten
 tekijöiden vahvistamiseksi riskinarviointien laatimista varten. On erityisen
 tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset
 kuulemiset, myös asiantuntijatasolla. Komission olisi delegoituja säädöksiä
 valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että asianomaiset asiakirjat
 toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhtäaikaisesti, hyvissä ajoin
 ja asianmukaisesti.
 (30) Tämän asetuksen säännösten
 noudattamisen takaamiseksi on tärkeää, että jäsenvaltiot määräävät rikkomusten
 yhteydessä tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia seuraamuksia, joissa
 otetaan huomioon rikkomuksen luonne ja vakavuus.
 (31) Jotta muut kuin kaupalliset
 omistajat voivat edelleen pitää lemmikkieläimiään, jotka kuuluvat sellaiseen
 lajiin, joka on mainittu unionin kannalta merkityksellisten haitallisten
 vieraslajien luettelossa, niiden luonnolliseen kuolemaan saakka, on tarpeen
 säätää siirtymäkauden toimenpiteistä, nämä toimenpiteet edellyttävät kuitenkin,
 että kaikki tarvittavat toimenpiteet on otettu käyttöön karkaamisen tai
 lisääntymisen välttämiseksi.
 (32) Jotta kaupalliset toimijat,
 joilla voi olla perusteltuja odotuksia (esimerkiksi ne, joille on myönnetty
 lupa asetuksen (EY) N:o 708/2007 mukaisesti), voivat käyttää loppuun unionin
 kannalta merkityksellisten haitallisten vieraslajien varastonsa, kun nämä uudet
 säännöt tulevat voimaan, on perusteltua myöntää niille kaksi vuotta aikaa
 lopettaa, myydä tai luovuttaa yksilöt tutkimus- tai ex situ
 -suojelulaitoksille.
 (33) Jäsenvaltiot eivät voi
 riittävällä tavalla saavuttaa ehdotetun toimen tavoitteita eli haitallisten
 vieraslajien ennaltaehkäisemistä ja hallintaa, vaan ne voidaan toimenpiteiden
 laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla, joten
 unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5
 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa
 artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä säädöksessä ei
 ylitetä sitä, mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen,
 OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
 I LUKU
 YLEISET SÄÄNNÖKSET
 1 artikla
 Kohde
 Tässä asetuksessa vahvistetaan säännöt, joilla
 ennaltaehkäistään ja lievennetään kielteisiä vaikutuksia, joita haitallisten
 vieraslajien tarkoituksellisesta ja tahattomasta tuonnista ja leviämisestä
 aiheutuu luonnon monimuotoisuudelle ja ekosysteemipalveluille, sekä vähennetään
 ne minimiin.
 2 artikla
 Soveltamisala
 1. Tätä asetusta sovelletaan
 kaikkiin haitallisiin vieraslajeihin unionissa, sellaisina kuin ne ovat
 määriteltyinä 3 artiklan 2 kohdassa.
 2. Tätä
 asetusta ei sovelleta
 a) lajeihin, joiden luontainen
 levinneisyysalue muuttuu muuten kuin ihmisen toiminnan seurauksena ekologisten
 olojen muuttumisen ja ilmastonmuutoksen tuloksena;
 b) muuntogeenisiin organismeihin, sellaisina
 kuin ne ovat määriteltyinä direktiivin 2001/18/EY 2 artiklassa;
 c) säänneltyihin eläintauteihin, sellaisina
 kuin ne ovat määriteltyinä asetuksen (EU) N:o XXX/XXXX [eläinten terveyttä
 koskeva lainsäädäntö, COM(2013) 260 final] 4 artiklan 1 kohdan 14 alakohdassa;
 d) kasvintuhoojiin, jotka on lueteltu
 asetuksen (EU) N:o XXX/XXXX [kasvien terveyttä koskeva lainsäädäntö, COM(2013) 267
 final] 5 artiklan 2 kohdan tai 32 artiklan 3 kohdan nojalla taikka joihin
 sovelletaan toimenpiteitä mainitun asetuksen 29 artiklan 1 kohdan nojalla;
 e) lajeihin, jotka on lueteltu asetuksen
 (EY) N:o 708/2007 liitteessä IV;
 f) mikro-organismeihin, jotka valmistetaan
 tai tuodaan maahan käytettäviksi kasvinsuojeluaineissa, jotka on jo hyväksytty
 tai joita arvioidaan parhaillaan asetuksen (EY) N:o 1107/2009 yhteydessä;
 g) mikro-organismeihin, jotka valmistetaan
 tai tuodaan maahan käytettäviksi biosidivalmisteissa, jotka on jo hyväksytty
 tai joita asetetaan parhaillaan saataville unionin markkinoilla asetuksen (EU)
 N:o 528/2012 nojalla.
 3 artikla
 Määritelmät
 Tässä asetuksessa tarkoitetaan
 1) ’vieraslajilla’ eläimen, kasvin,
 sienen tai mikro-organismin lajin, alalajin tai sitä alemman taksonin elävää
 yksilöä, joka tuodaan pois sen aiemmalta tai nykyiseltä luontaiselta
 levinneisyysalueeltaan, mukaan lukien sen mikä tahansa osa, sukusolut,
 siemenet, munat tai lisääntymisyksiköt sekä mitkä tahansa hybridit, lajikkeet
 tai rodut, jotka saattavat selviytyä ja myöhemmin lisääntyä;
 2) ’haitallisella vieraslajilla’
 vieraslajia, jonka tuonnin tai leviämisen on riskinarvioinnissa todettu
 uhkaavan luonnon monimuotoisuutta ja ekosysteemipalveluja ja jolla saattaa myös
 olla kielteisiä vaikutuksia ihmisten terveyteen tai talouteen;
 3) ’unionin kannalta merkityksellisellä
 haitallisella vieraslajilla’ haitallista vieraslajia, jonka kielteiset
 vaikutukset on arvioitu niin merkittäviksi, että ne edellyttävät yhteistä
 toimintaa unionin tasolla 4 artiklan 2 kohdan nojalla;
 4) ’luonnon monimuotoisuudella’
 vaihtelevuutta kaikenlaisiin maan, meren ja muiden vesien ekosysteemeihin sekä
 ekologisiin kokonaisuuksiin kuuluvien elävien eliöiden välillä; tämä kattaa lajinsisäisen,
 lajienvälisen ja ekosysteemien monimuotoisuuden;
 5) ’ekosysteemipalveluilla’
 ekosysteemien suoraa ja välillistä panosta ihmisten hyvinvointiin;
 6) ’tuonnilla’ lajin siirtymistä
 ihmisen toiminnan välityksellä pois aiemmalta tai nykyiseltä luontaiselta
 levinneisyysalueeltaan;
 7) ’tutkimustoiminnalla’ kuvaavaa tai
 kokeellista työtä, joka suoritetaan säännellyissä oloissa uuden tietämyksen
 saamiseksi tai uusien tuotteiden kehittämiseksi, mukaan lukien alustavat
 vaiheet haitallisten vieraslajien muiden geneettisten ominaisuuksien kuin
 invasiivisuuden tunnistamiseksi, kuvaamiseksi ja eristämiseksi siinä määrin
 kuin tarpeen kyseisten ominaisuuksien käyttämiseksi muiden kuin haitallisten
 lajien jalostamisessa;
 8) ’suljetulla säilöllä’ eliön
 pitämistä suljetuissa tiloissa, joista sen ei ole mahdollista karata tai
 levitä;
 9) ’ex situ -suojelulla’ luonnon
 monimuotoisuuden osien suojelua muualla kuin niiden luonnonmukaisessa
 elinympäristössä;
 10) ’väylillä’ biologisen invaasion
 reittejä ja mekanismeja;
 11) ’varhaisella havaitsemisella’
 haitallisen vieraslajin yksilöiden esiintymisen toteamista ympäristössä ennen
 kuin kyseinen haitallinen vieraslaji on levinnyt laajalle;
 12) ’hävittämisellä’ haitallisen
 vieraslajin kannan täydellistä ja pysyvää poistamista fyysisin, kemiallisin tai
 biologisin keinoin;
 13) ’laajalle levinneellä’ haitallista
 vieraslajia, jonka kanta on jo ohittanut kotiutumisvaiheen, pitää itseään yllä
 ja on levinnyt ja asettautunut suureen osaan mahdollisesta
 levinneisyysalueesta, jolla se voi selviytyä ja lisääntyä;
 14) ’hallinnalla’ mitä tahansa fyysisiä,
 kemiallisia tai biologisia toimia, joiden tarkoituksena on haitallisen
 vieraslajin kannan hävittäminen, koon säätely tai leviämisen rajoittaminen;
 15) ’leviämisen rajoittamisella’ toimia,
 joiden tarkoituksena on luoda esteitä, joilla minimoidaan riski siitä, että
 haitallisen vieraslajin kanta hajaantuu ja leviää invaasioalueen ulkopuolelle;
 16) ’kannan säätelyllä’ fyysisiä,
 kemiallisia ja biologisia toimia, joita sovelletaan haitallisen vieraslajin
 kantaan yksilöiden lukumäärän pitämiseksi mahdollisimman pienenä, jotta –
 vaikka lajia ei kyetäkään hävittämään – sen invaasiokyky ja kielteiset
 vaikutukset, joita se aiheuttaa luonnon monimuotoisuudelle ja
 ekosysteemipalveluille tai ihmisten terveydelle ja taloudelle, voidaan
 minimoida.
 4 artikla
 Unionin kannalta merkityksellisten haitallisten vieraslajien luettelo
 1. Komissio laatii unionin
 kannalta merkityksellisten haitallisten vieraslajien luettelon
 täytäntöönpanosäädöksillä 2 kohdassa säädettyjen perusteiden perusteella ja
 ajantasaistaa sitä. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 22 artiklan 2 kohdassa
 tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
 2. Edellä 1 kohdassa
 tarkoitettuun luetteloon saa sisällyttää ainoastaan sellaisia haitallisia
 vieraslajeja, jotka täyttävät kaikki seuraavat perusteet:
 a) saatavilla olevan tieteellisen näytön
 mukaan ne ovat unionin alueelle, lukuun ottamatta syrjäisimpiä alueita,
 vieraita lajeja;
 b) saatavilla olevan tieteellisen näytön
 mukaan ne kykenevät vakiinnuttamaan elinkykyisen kannan ja leviämään
 ympäristössä nykyoloissa tai ennakoitavissa ilmastonmuutosoloissa missä tahansa
 unionin alueella, lukuun ottamatta syrjäisimpiä alueita;
 c) jäljempänä 5 artiklan 1 kohdan nojalla
 tehty riskinarviointi osoittaa, että unionin tason toiminta on tarpeen niiden
 vakiintumisen ja leviämisen estämiseksi.
 3. Jäsenvaltiot voivat pyytää
 komissiota sisällyttämään haitallisen vieraslajin 1 kohdassa tarkoitettuun
 luetteloon. Kyseisten pyyntöjen on katettava kaikki seuraavat perusteet:
 a) lajin nimi;
 b) jäljempänä 5 artiklan 1 kohdan mukaisesti
 tehty riskinarviointi;
 c) näyttö siitä, että laji täyttää 2
 kohdassa esitetyt perusteet.
 4. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu
 luettelo saa sisältää enintään 50 lajia, mukaan lukien lajit, jotka voidaan
 lisätä siihen 9 artiklassa tarkoitettujen kiireellisten toimenpiteiden
 seurauksena.
 5 artikla
 Riskinarviointi ja delegoidut
 säädökset
 1. Tapauksen mukaan komissio
 toteuttaa tai jäsenvaltioiden on toteutettava 4 artiklan 2 kohdan c alakohdassa
 ja 3 kohdan b alakohdassa tarkoitettu riskinarviointi ottaen huomioon seuraavat
 tekijät:
 a) lajin kuvaus, mukaan lukien sen
 taksonominen nimi, aiemmat vaiheet, luontainen levinneisyysalue ja mahdollinen
 levinneisyysalue;
 b) kuvaus lajin lisääntymis- ja leviämismalleista,
 mukaan lukien arvio siitä, ovatko ympäristöolot sellaiset, että se voi lisääntyä
 ja levitä niissä;
 c) kuvaus mahdollisista saapumis- ja
 leviämisväylistä, sekä tarkoituksellisista että tahattomista, mukaan lukien
 tarvittaessa hyödykkeet, joihin laji yleensä yhdistetään;
 d) perusteellinen arviointi riskistä, joka
 liittyy saapumiseen asianomaisille luonnonmaantieteellisille alueille sekä
 vakiintumiseen ja leviämiseen näillä alueilla, nykyoloissa ja ennakoitavissa
 ilmastonmuutosoloissa;
 e) kuvaus lajin nykyisestä levinneisyydestä,
 mukaan lukien se, esiintyykö lajia jo unionissa tai sen naapurimaissa;
 f) kuvaus luonnon monimuotoisuudelle ja
 ekosysteemipalveluille aiheutuvista kielteisistä vaikutuksista, mukaan lukien
 kielteiset vaikutukset, joita aiheutuu kotoperäisille lajeille, suojelluille
 alueille, uhanalaisille luontotyypeille, ihmisten terveydelle ja taloudelle,
 sekä arvio tulevien vaikutusten laajuudesta;
 g) määrällinen ennuste unionin tason
 vahinkokustannuksista, joka osoittaa merkityksen unionin kannalta ja toimii
 lisäperusteluna toimille, koska kokonaisvahinko olisi suurempi kuin vahingon
 lieventämisestä aiheutuvat kustannukset;
 h) kuvaus lajin mahdollisista
 käyttötarkoituksista ja niistä saatavista eduista.
 2. Siirretään komissiolle valta
 antaa delegoituja säädöksiä 23 artiklan mukaisesti, jotta voidaan määritellä
 tarkemmin 4 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettu hyväksyttävän
 tieteellisen näytön tyyppi ja laatia yksityiskohtainen kuvaus tämän artiklan 1
 kohdan a–h alakohdassa esitettyjen tekijöiden soveltamisesta, mukaan lukien
 näiden tekijöiden arvioinnissa käytettävät menetelmät, ottaen huomioon asiaa
 koskevat kansalliset ja kansainväliset vaatimukset sekä tarve asettaa
 etusijalle niiden lajien vastaiset toimet, jotka aiheuttavat tai voivat
 aiheuttaa huomattavaa taloudellista vahinkoa, mukaan lukien luonnon
 monimuotoisuuden köyhtymisestä johtuva vahinko.
 6 artikla
 Syrjäisimpiä alueita koskevat säännökset
 1. Lajeihin, jotka on
 sisällytetty 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun luetteloon ja jotka ovat
 kotoperäisiä alueella, joka kuuluu syrjäisimpiin alueisiin, ei sovelleta 7, 8, 11
 ja 13–17 artiklan säännöksiä syrjäisellä alueella, jolla ne ovat kotoperäisiä.
 2. Kunkin jäsenvaltion, jolla on
 syrjäisimpiin alueisiin kuuluvia alueita, on viimeistään [12 kuukauden
 kuluttua tämän asetuksen voimaantulosta — lisätään päivämäärä] annettava
 näitä alueita kuullen luettelo haitallisista vieraslajeista, jotka ovat
 merkityksellisiä kullekin sen syrjäisimpiin alueisiin kuuluvalle alueelle.
 3. Lajeihin, jotka sisältyvät
 edellä 2 kohdassa tarkoitettuihin luetteloihin, on sovellettava 7, 8, 11 ja 13–17
 artiklaa kullakin asianomaisella syrjäisimpiin alueisiin kuuluvalla alueella.
 4. Jäsenvaltioiden on
 välittömästi annettava komissiolle tiedoksi 2 kohdassa tarkoitetut luettelot ja
 niihin tehdyt päivitykset sekä ilmoitettava niistä muille jäsenvaltioille.
 II luku
 Ennaltaehkäisy
 7 artikla
 Unionin kannalta merkityksellisiä haitallisia vieraslajeja koskeva kielto
 1. Edellä 4 artiklan 1 kohdassa
 tarkoitettuun luetteloon sisällytettyjä lajeja ei saa tarkoituksellisesti
 a) tuoda unionin alueelle tai kuljettaa
 unionin alueen kautta;
 b) saattaa tilanteeseen, jossa ne voivat
 lisääntyä;
 c) kuljettaa paikasta toiseen, lukuun
 ottamatta lajien kuljettamista paikkaan, jossa ne hävitetään;
 d) saattaa markkinoille;
 e) käyttää tai vaihtaa;
 f) pitää tai kasvattaa, mukaan lukien
 suljetussa säilössä;
 g) päästää ympäristöön.
 2. Jäsenvaltioiden on estettävä
 unionin kannalta merkityksellisten haitallisten vieraslajien tahaton tuonti 11
 artiklan 3 ja 4 kohdan mukaisesti.
 8 artikla
 Tutkimustoimintaa ja ex situ -suojelua koskevat luvat
 1. Poiketen siitä, mitä 7
 artiklan 1 kohdan a, b, c, e ja f alakohdassa säädetään kielloista,
 jäsenvaltioiden on perustettava lupajärjestelmä, joka sallii laitosten, jotka
 on hyväksytty harjoittamaan tutkimustoimintaa tai ex situ -suojelua, suorittaa
 tällaisia toimintoja unionin kannalta merkityksellisten haitallisten
 vieraslajien suhteen.
 2. Jäsenvaltioiden on annettava
 asianomaisille toimivaltaisille viranomaisille valtuudet myöntää 1 kohdassa
 tarkoitetut luvat toimintoihin, jotka suoritetaan suljetun säilön yhteydessä ja
 jotka täyttävät kaikki seuraavat edellytykset:
 a) unionin kannalta merkityksellistä
 haitallista vieraslajia pidetään ja käsitellään 3 kohdassa tarkoitetuissa
 suljetuissa tiloissa;
 b) toiminnon suorittaa henkilöstö, jolla on
 toimivaltaisten viranomaisten vaatima tieteellinen ja tekninen pätevyys;
 c) kuljetukseen suljettuun tilaan ja
 suljetusta tilasta on saatu toimivaltaisen viranomaisen lupa, ja se toteutetaan
 olosuhteissa, joissa haitallisen vieraslajin ei ole mahdollista karata;
 d) haitallisten vieraslajien, jotka ovat
 eläimiä, on mahdollisuuksien mukaan oltava merkittyjä;
 e) karkaamis-, leviämis- tai
 poistamisriskiä hallinnoidaan tehokkaasti ottamalla huomioon lajin
 tunnistetiedot, biologia ja leviämiskeinot, suunniteltu toiminto ja suunniteltu
 suljettu tila, vuorovaikutus ympäristön kanssa ja muut tekijät, jotka ovat
 olennaisia asianomaisen lajin aiheuttaman riskin kannalta;
 f) vahvistetaan mahdollisen karkaamisen tai
 leviämisen varalta jatkuva seuranta ja valmiussuunnitelma, mukaan lukien
 hävittämissuunnitelma;
 g) edellä 1 kohdassa tarkoitettu lupa on
 myönnetään vain sellaista lajien ja yksilöiden lukumäärää varten, joka on välttämätön
 asianomaisen tutkimustoiminnan tai ex situ -suojelun kannalta, eikä se saa
 ylittää suljetun tilan kapasiteettia. Luvan on katettava rajoitukset, joita
 vaaditaan asianomaisen lajin karkaamis- tai leviämisriskin alentamiseksi. Luvan
 on seurattava aina sen haitallisen vieraslajin mukana, jota se koskee, kun
 lajia pidetään unionin alueella, se tuodaan unionin alueelle ja sitä
 kuljetetaan unionin alueella.
 3. Yksilöiden katsotaan olevan
 suljetuissa tiloissa pidettyjä yksilöitä, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
 a) ne on fyysisesti eristetty, ne eivät voi
 karata tai levitä tiloista, joissa niitä pidetään, eivätkä asiattomat henkilöt
 voi poistaa niitä näistä tiloista; siivous- ja kunnossapitopöytäkirjoilla on
 varmistettava, etteivät yksilöt tai lisääntymiskykyiset osat voi karata tai
 levitä ja etteivät asiattomat henkilöt voi poistaa niitä;
 b) ne poistetaan tiloista, loppusijoitetaan
 tai hävitetään tavalla, joka sulkee pois lisäyksen tai lisääntymisen tilojen
 ulkopuolella.
 4. Lupaa hakiessaan laitoksen on
 esitettävä kaikki tarvittavat todisteet, jotta toimivaltainen viranomainen voi
 arvioida, täyttyvätkö 2 ja 3 kohdassa tarkoitetut edellytykset.
 9 artikla
 Kiireelliset toimenpiteet
 1. Jos jäsenvaltiolla on näyttöä
 siitä, että sen alueella esiintyy tai että on olemassa välitön vaara, että sen
 alueelle tulee haitallinen vieraslaji, jota ei ole sisällytetty 4 artiklan 1
 kohdassa tarkoitettuun luetteloon mutta jonka toimivaltaiset viranomaiset ovat
 alustavan tieteellisen näytön perusteella todenneet todennäköisesti täyttävän 4
 artiklan 2 kohdassa vahvistetut perusteet, se voi välittömästi toteuttaa
 kiireellisiä toimenpiteitä minkä tahansa 7 artiklan 1 kohdassa vahvistetun
 kiellon muodossa.
 2. Jäsenvaltion, joka ottaa
 kansallisella alueellaan käyttöön kiireellisiä toimenpiteitä, joihin kuuluu 7
 artiklan 1 kohdan a, c tai d alakohdan soveltaminen, on välittömästi annettava
 komissiolle ja muille jäsenvaltioille tiedoksi toteutetut toimet ja niiden
 perusteena oleva näyttö.
 3. Asianomaisen jäsenvaltion on
 viipymättä tehtävä 5 artiklan nojalla riskinarviointi lajista, johon
 kiireellisiä toimenpiteitä sovelletaan, ottaen huomioon saatavilla olevat
 tekniset ja tieteelliset tiedot, ja joka tapauksessa 24 kuukauden kuluessa
 siitä päivästä, jona päätös ottaa käyttöön kiireellisiä toimenpiteitä
 hyväksyttiin, jotta kyseinen laji voidaan sisällyttää 4 artiklan 1 kohdassa
 tarkoitettuun luetteloon.
 4. Kun komissio ottaa vastaan 2
 kohdassa tarkoitetun tiedoksiannon tai sillä on muuta näyttöä siitä, että
 unionin alueella esiintyy tai että on olemassa välitön vaara, että unionin
 alueelle tulee haitallinen vieraslaji, jota ei ole sisällytetty 4 artiklan 1
 kohdassa tarkoitettuun luetteloon mutta joka todennäköisesti täyttää 4 artiklan
 2 kohdassa asetetut perusteet, se toteaa alustavan tieteellisen näytön
 perusteella täytäntöönpanosäädöksessä, täyttääkö kyseinen laji todennäköisesti
 nämä perusteet; jos komissio toteaa, että 4 artiklan 2 kohdassa asetetut
 perusteet todennäköisesti täyttyvät, se vahvistaa unionin tasolla kiireellisiä
 toimenpiteitä, jotka koostuvat jostakin 7 artiklan 1 kohdassa vahvistetuista
 kielloista, rajoitetuksi ajaksi kyseisen lajin aiheuttamien riskien osalta.
 Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 22 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua
 tarkastelumenettelyä noudattaen.
 5. Jos 4 kohdassa tarkoitetuissa
 täytäntöönpanosäädöksissä niin säädetään, jäsenvaltioiden 1 kohdan nojalla
 toteuttamat toimenpiteet on kumottava tai niitä on muutettava.
 6. Jäsenvaltio, joka toteuttaa
 kiireellisiä toimenpiteitä, saa jatkaa niiden toteuttamista, kunnes on annettu
 täytäntöönpanosäädös, jolla unionin tasolla vahvistetaan kiireelliset
 toimenpiteet 4 kohdan mukaisesti tai jolla laji sisällytetään 4 artiklan 1
 kohdassa tarkoitettuun luetteloon asianomaisen jäsenvaltion 3 kohdan nojalla tekemän
 riskinarvioinnin perusteella.
 10 artikla
 Rajoitukset, jotka koskevat jäsenvaltion kannalta merkityksellisten
 haitallisten vieraslajien tarkoituksellista päästämistä ympäristöön
 1. Kun on kyse haitallisista
 vieraslajeista, jotka eivät ole unionin kannalta merkityksellisiä haitallisia
 vieraslajeja mutta joiden osalta jäsenvaltiot katsovat tieteellisen näytön
 perusteella (vaikka sitä ei olisi täysin vahvistettu), että niiden ympäristöön
 päästämisen ja leviämisen aiheuttamilla kielteisillä vaikutuksilla on
 merkitystä niiden kansalliselle alueelle, jäljempänä ’jäsenvaltioiden kannalta
 merkitykselliset haitalliset vieraslajit’, jäsenvaltioiden on kiellettävä
 näiden lajien kaikenlainen tarkoituksellinen päästäminen ympäristöön (prosessi,
 jossa organismi saatetaan ympäristöön missä tahansa tarkoituksessa ilman, että
 toteutetaan tarvittavat toimenpiteet kyseisten lajien karkaamisen ja leviämisen
 estämiseksi).
 2. Jäsenvaltioiden on
 ilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille lajeista, joiden ne katsovat
 olevan jäsenvaltion kannalta merkityksellisiä haitallisia vieraslajeja.
 3. Jäsenvaltioiden
 toimivaltaiset viranomaiset saavat myöntää luvan jäsenvaltion kannalta
 merkityksellisten haitallisten vieraslajien tiettyihin tarkoituksellisiin
 ympäristöön päästämisiin edellyttäen, että seuraavat ehdot on otettu
 täysimääräisesti huomioon:
 a) vaihtoehtoisia haitattomia lajeja, joita
 voitaisiin käyttää samankaltaisten hyötyjen saamiseksi, ei ole;
 b) ympäristöön päästämisen hyödyt ovat
 paljon suuremmat kuin riski asianomaisen lajin aiheuttamasta vahingosta;
 c) ympäristöön päästämiseen liitetään
 riskinhallintatoimenpiteitä, jotta voidaan minimoida sen vaikutukset luonnon
 monimuotoisuuteen ja ekosysteemipalveluihin sekä ihmisten terveyteen ja
 talouteen;
 d) käytössä on tarkoituksenmukainen
 seuranta, ja lajin hävittämistä varten laaditaan varautumissuunnitelma, jota
 sovelletaan, jos toimivaltainen viranomainen katsoo, ettei lajin aiheuttama
 vahinko ole hyväksyttävä.
 4. Kaikki luvat, jotka koskevat
 haitallisten vieraslajien tuontia käytettäviksi vesiviljelyssä, on myönnettävä
 asetuksen (EY) N:o 708/2007 säännösten mukaisesti.
 11 artikla
 Haitallisten vieraslajien väyliä koskevat toimintasuunnitelmat
 1. Jäsenvaltioiden on
 viimeistään [18 kuukauden kuluttua tämän asetuksen voimaantulosta — lisätään
 päivämäärä] tehtävä kattava analyysi haitallisten vieraslajien tahattoman
 tuonnin ja leviämisen väylistä alueellaan ja yksilöitävä väylät, jotka
 edellyttävät ensisijaisia toimia lajien määrän tai sen vahingon vuoksi, jota
 lajien saapuminen näiden väylien kautta unioniin aiheuttaa, jäljempänä
 ’ensisijaiset väylät’. Tässä yhteydessä jäsenvaltioiden on keskityttävä
 erityisesti niihin väyliin, joiden kautta unioniin tuodaan unionin kannalta
 merkityksellisiä haitallisia vieraslajeja.
 2. Kunkin jäsenvaltion on
 viimeistään [kolmen vuoden kuluttua tämän asetuksen voimaantulosta —
 lisätään päivämäärä] laadittava ja toteutettava toimintasuunnitelma, jolla
 torjutaan ensisijaisia väyliä, jotka jäsenvaltio on yksilöinyt 1 kohdan
 nojalla. Toimintaohjelmaan on sisällyttävä toimenpideaikataulu ja kuvaus
 toimenpiteistä, jotka toteutetaan ensisijaisten väylien torjumiseksi ja joilla
 estetään haitallisten vieraslajien tahaton tuonti ja leviäminen unioniin ja
 ympäristöön tai ympäristössä.
 3. Edellä 2 kohdassa tarkoitetun
 toimintasuunnitelman on sisällettävä kustannus-hyötyanalyysin perusteella
 suunniteltuja toimenpiteitä, joihin on kuuluttava vähintään
 a) tietoisuuden lisäämisen toimenpiteet;
 b) sääntelytoimenpiteet, joilla minimoidaan
 haitallisista vieraslajeista johtuva tavaroiden ja hyödykkeiden sekä
 ajoneuvojen ja laitteistojen kontaminaatio, mukaan lukien toimenpiteet, joilla
 torjutaan haitallisten vieraslajien kuljettamista kolmansista maista;
 c) sääntelytoimenpiteet, joilla
 varmistetaan unionin rajoilla suoritettava muu asianmukainen tarkastus kuin 13
 artiklan nojalla suoritettava virallinen valvonta;
 d) toimenpiteet, joista määrätään
 kansainvälisessä yleissopimuksessa alusten painolastivesien ja sedimenttien
 valvonnasta ja käsittelystä.
 4. Edellä 2 kohdan mukaisesti
 laadittava toimintasuunnitelma on toimitettava komissiolle viipymättä.
 Jäsenvaltioiden on tarkistettava toimintasuunnitelmaa neljän vuoden välein sen
 viimeisimmästä toimittamisesta ja toimitettava tarkistettu toimintasuunnitelma
 komissiolle.
 III luku
 Varhainen havaitseminen ja nopea hävittäminen
 12 artikla
 Seurantajärjestelmä
 1. Jäsenvaltioilla on
 viimeistään [18 kuukauden kuluttua tämän asetuksen voimaantulosta — lisätään
 päivämäärä] oltava käytössä virallinen seurantajärjestelmä, jolla
 selvitys-, tarkkailu- tai muita menettelyjä käyttäen kerätään ja kirjataan
 tietoja haitallisten vieraslajien esiintymisestä ympäristössä, jotta voidaan
 estää haitallisten vieraslajien leviäminen unioniin.
 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun
 seurantajärjestelmän on
 a) katettava jäsenvaltioiden alue, jotta
 voidaan määrittää uusien ja jo osaksi elinympäristöään vakiintuneiden unionin
 kannalta merkityksellisten haitallisten vieraslajien esiintyvyys ja
 levinneisyys;
 b) katettava merivedet, sellaisina kuin ne
 ovat määriteltyinä direktiivin 2008/56/EY 3 artiklan 1 kohdassa;
 c) oltava riittävän dynaaminen, jotta
 voidaan havaita nopeasti, että unionin kannalta merkityksellistä haitallista
 vieraslajia, jota ei tähän saakka tiedetty esiintyvän, esiintyy nyt alueen tai
 sen osan ympäristössä;
 d) hyödynnettävä tietoja, jotka saadaan
 käytössä olevista seuranta- ja tarkkailujärjestelmistä, joista säädetään
 direktiivin 92/43/ETY 11 artiklassa, direktiivin 2008/56/EY 11 artiklassa ja
 direktiivin 2000/60/EY 8 artiklassa.
 13 artikla
 Virallinen
 valvonta unionin rajoilla
 1. Jäsenvaltioilla on
 viimeistään [12 kuukauden kuluttua tämän asetuksen voimaantulosta — lisätään
 päivämäärä] oltava käytössään täysin toimivat rakenteet tarvittavan
 virallisen valvonnan suorittamiseksi unioniin tuotaville eläimille ja
 kasveille, mukaan lukien niiden siemenet, munat tai lisääntymisyksiköt, jotta
 voidaan estää unionin kannalta merkityksellisten haitallisten vieraslajien
 tarkoituksellinen tuonti unioniin.
 2. Jäsenvaltioiden viranomaisten
 on suoritettava unioniin tuotaville 1 kohdassa mainituille tavaroille
 virallinen valvonta unionin rajoilla ja todennettava tässä yhteydessä, että
 seuraavat vaatimukset täyttyvät:
 a) tavarat eivät sisälly 4 artiklan 1
 kohdassa tarkoitettuun luetteloon;
 b) edellä 8 artiklassa tarkoitetut luvat
 ovat voimassa.
 3. Edellä 2 kohdassa tarkoitettu
 todentaminen toteutetaan asiakirja- ja tunnistustarkastuksen sekä tarvittaessa
 fyysisen tarkastuksen avulla seuraavissa paikoissa:
 a) rajatarkastusasemilla, joista säädetään
 asetuksen (EU) N:o XXX/XXXX [virallista valvontaa koskeva asetus, COM(2013) 265]
 57 artiklassa, kun on kyse 1 kohdassa mainituista tavaroista, joihin
 sovelletaan mainitun asetuksen 45 artiklaa ja jotka kuuluvat virallisen
 valvonnan piiriin rajatarkastusasemilla; tässä tapauksessa jäsenvaltioiden on
 siirrettävä vastuu toimivaltaisille viranomaisille, joista säädetään asetuksen
 (EU) N:o XXX/XXXX [virallista valvontaa koskeva asetus, COM(2013) 265] 3
 artiklassa;
 b) saapumispaikassa yhteisön tullialueella,
 kun on kyse 1 kohdassa mainituista tavaroista, joihin ei sovelleta asetuksen
 (EU) N:o XXX/XXXX [virallista valvontaa koskeva asetus, COM(2013) 265] 45
 artiklaa tai jotka on vapautettu virallisesta valvonnasta rajatarkastusasemilla
 mainitun asetuksen 46 artiklan mukaisesti; tässä tapauksessa jäsenvaltioiden on
 siirrettävä vastuu tulliviranomaisille ja osoitettava niille kaikki näitä
 tavaroita koskevat tullimenettelyt.
 4. Rajatarkastuksista vastaamaan
 nimetyille viranomaisille on lisäksi annettava valtuudet takavarikoida ja
 tuomita menetetyiksi eliöt, jotka eivät täytä 2 kohdassa tarkoitettuja
 edellytyksiä. Menetetyiksi tuomitut eliöt on annettava sen toimivaltaisen
 viranomaisen vastuulle, joka on vastuussa tämän asetuksen soveltamisesta.
 Jäsenvaltiot voivat siirtää tiettyjä tehtäviä muille viranomaisille.
 5. Kirjatuista suoritetun
 virallisen valvonnan tuloksista ja kaikista niiden perusteella tehdyistä
 päätöksistä, mukaan lukien päätös lähetyksen hylkäämisestä, on käytävä ilmi,
 täyttyvätkö 2 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetut vaatimukset.
 6. Jäsenvaltioiden on otettava
 käyttöön menettelyitä sen varmistamiseksi, että asiaa koskevat viranomaiset ja
 lähetyksestä vastaava toimija vaihtavat relevantteja tietoja saapuvista
 lähetyksistä ja toteuttavat tehokkaita ja toimivia koordinointi- ja
 yhteistyötoimia 2 kohdassa tarkoitettujen todentamisten osalta.
 7. Jäsenvaltioiden on laadittava
 ohjeita ja koulutusohjelmia, joilla helpotetaan unionin kannalta
 merkityksellisten haitallisten vieraslajien tunnistamista ja havaitsemista,
 kaikkien 2 kohdassa tarkoitettuihin todentamisiin osallistuvien viranomaisten
 välisellä yhteistyöllä. Tulliviranomaisten koulutusohjelmassa on annettava
 tiedot siitä, miten täytetään hallinnollinen yhtenäisasiakirja, jolla
 tulli-ilmoitus tehdään.
 14 artikla
 Varhaista havaitsemisesta koskeva tiedoksianto
 1. Jäsenvaltioiden on
 hyödynnettävä 12 artiklan mukaisesti perustettua seurantajärjestelmää ja 13
 artiklassa säädetyn virallisen valvonnan yhteydessä kerättyjä tietoja, jotta
 voidaan helpottaa unionin kannalta merkityksellisten haitallisten vieraslajien
 varhaista havaitsemista.
 2. Jäsenvaltion on annettava
 komissiolle viipymättä kirjallisesti tiedoksi unionin kannalta
 merkityksellisten haitallisten vieraslajien varhainen havaitseminen ja
 ilmoitettava asiasta muille jäsenvaltioille, erityisesti kun
 a) jäsenvaltion alueella tai sen osassa
 esiintyy lajia, joka on sisällytetty 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun
 luetteloon ja jota ei aiemmin tiedetty esiintyvän jäsenvaltion alueella tai sen
 osassa;
 b) jäsenvaltion alueella tai sen osassa
 esiintyy uudelleen lajia, joka on sisällytetty 4 artiklan 1 kohdassa
 tarkoitettuun luetteloon, sen jälkeen, kun se oli jo ilmoitettu hävitetyksi.
 15 artikla
 Nopea hävittäminen invaasion varhaisessa vaiheessa
 1. Varhaisen havaitsemisen
 jälkeen ja kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun 14 artiklassa tarkoitettu
 varhaista havaitsemista koskeva tiedoksianto on toimitettu, jäsenvaltioiden on
 toteutettava hävittämistoimenpiteitä, annettava ne tiedoksi komissiolle ja
 ilmoitettava niistä muille jäsenvaltioille.
 2. Toteuttaessaan
 hävittämistoimenpiteitä jäsenvaltioiden on varmistettava, että käytetyillä
 menetelmillä voidaan tosiasiassa poistaa asianomaisen haitallisen vieraslajin
 kanta kokonaan ja pysyvästi, ottaen asianmukaisesti huomioon ihmisten terveys
 ja ympäristö, ja taata, että kohteena olevat eläimet säästyvät tarpeettomalta
 kivulta, tuskalta ja kärsimykseltä.
 3. Edellä 12 artiklassa säädetty
 seurantajärjestelmä on suunniteltava ja sitä on käytettävä siten, että sen
 avulla voidaan tarkkailla myös hävittämistoimien toimivuutta.
 4. Jäsenvaltion on annettava
 komissiolle tiedoksi unionin kannalta merkityksellisen haitallisen vieraslajin
 onnistunut hävittäminen ja ilmoitettava asiasta muille jäsenvaltioille.
 5. Jäsenvaltion on ilmoitettava
 komissiolle ja muille jäsenvaltioille myös toteutettujen toimenpiteiden
 toimivuudesta.
 16 artikla
 Poikkeukset nopean hävittämisen velvoitteesta
 1. Jäsenvaltio voi jättää
 komissiolle hakemuksen, jossa pyydetään saada poiketa velvoitteesta soveltaa 15
 artiklassa tarkoitettuja hävittämistoimenpiteitä unionin kannalta
 merkityksellisiin haitallisiin vieraslajeihin, joista on annettu 14 artiklassa
 tarkoitettu varhaista havaitsemista koskeva tiedoksianto.
 2. Poikkeushakemusten on
 perustuttava luotettavaan tieteelliseen näyttöön, ja ne saa jättää vain, jos
 seuraavat edellytykset täyttyvät:
 a) hävittämisen on osoitettu olevan
 teknisesti mahdotonta, koska saatavilla olevia hävittämismenetelmiä ei voida
 soveltaa ympäristössä, johon laji on vakiintunut;
 b) saatavilla olevien tietojen perusteella
 tehty kustannus-hyötyanalyysi osoittaa kohtuullisella varmuudella, että
 kustannukset nousevat pitkällä aikavälillä poikkeuksellisen korkeiksi ja
 hävittämisestä saataviin etuihin nähden suhteettomiksi;
 c) hävittämismenetelmiä ei ole saatavilla
 tai niitä on saatavilla mutta niillä on hyvin vakavia haittavaikutuksia
 ihmisten terveydelle tai ympäristölle.
 3. Jäsenvaltioiden on
 toimitettava komissiolle asianmukaisesti perustellut poikkeushakemukset yhdessä
 2 kohdan a, b ja c alakohdassa tarkoitetun näytön kanssa.
 4. Komissio päättää
 täytäntöönpanosäädöksillä 6 kohdan mukaisesti, hyväksyykö vai hylkääkö se 3
 kohdassa tarkoitetun hakemuksen.
 5. Nämä täytäntöönpanosäädökset
 hyväksytään 22 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä
 noudattaen.
 6. Jäsenvaltioiden on
 varmistettava, että käytössä on leviämisen rajoittamista koskevia
 toimenpiteitä, jotta voidaan välttää lajin leviäminen edelleen, kunnes 3 kohdan
 mukaisesta poikkeuksesta on annettu täytäntöönpanopäätös.
 7. Jos hävittämisvelvoitteesta
 myönnetään poikkeus, lajiin on sovellettava 17 artiklassa tarkoitettuja
 hallintatoimenpiteitä. Jos poikkeushakemus hylätään, asianomaisen jäsenvaltion
 on viipymättä toteutettava 15 artiklassa tarkoitetut hävittämistoimenpiteet.
 IV luku
 Laajalle levinneiden haitallisten vieraslajien hallinta
 17 artikla
 Hallintatoimenpiteet
 1. Jäsenvaltioilla on
 viimeistään 12 kuukauden kuluttua siitä, kun haitallinen vieraslaji on
 sisällytetty 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun luetteloon, oltava käytössä
 hallintatoimenpiteitä niitä unionin kannalta merkityksellisiä haitallisia
 vieraslajeja varten, joiden jäsenvaltiot ovat todenneet levinneen alueellaan
 laajalle, jotta voidaan minimoida niiden vaikutukset luonnon monimuotoisuuteen
 ja ekosysteemipalveluihin, ihmisten terveyteen ja talouteen. Kyseisten
 hallintatoimenpiteiden on perustuttava kustannus-hyötyanalyysiin ja myös
 katettava 18 artiklassa tarkoitetut ennallistamistoimenpiteet.
 2. Hallintatoimenpiteisiin on
 sisällyttävä fyysisiä, kemiallisia tai biologisia toimia, joiden tarkoituksena
 on haitallisen vieraslajin kannan hävittäminen, sen koon säätely tai leviämisen
 rajoittaminen. Tarvittaessa hallintatoimenpiteiden on katettava toimet, joita
 sovelletaan vastaanottavaan ekosysteemiin tarkoituksena parantaa sen kykyä
 sietää tämänhetkisiä ja tulevia invaasioita.
 3. Toteuttaessaan
 hallintatoimenpiteitä jäsenvaltioiden on varmistettava, että käytetyissä
 menetelmissä otetaan asianmukaisesti huomioon ihmisten terveys ja ympäristö ja
 että niiden kohteena olevat eläimet säästyvät kaikelta tarpeettomalta kivulta,
 tuskalta ja kärsimykseltä.
 4. Edellä 12 artiklassa säädetty
 seurantajärjestelmä on suunniteltava ja sitä on käytettävä siten, että voidaan
 tarkkailla, miten tehokkaasti kannan hävittämistä, sen koon säätelyä tai
 leviämisen estämistä koskevilla toimenpiteillä voidaan minimoida vaikutukset
 luonnon monimuotoisuuteen ja ekosysteemipalveluihin, ihmisten terveyteen tai
 talouteen.
 5. Jos on olemassa huomattava
 riski siitä, että unionin kannalta merkityksellinen haitallinen vieraslaji
 leviää naapurijäsenvaltioon, jäsenvaltioiden, joissa laji on levinnyt laajalle,
 on välittömästi annettava asia tiedoksi naapurijäsenvaltioille ja komissiolle.
 Asianomaisten jäsenvaltioiden on tarvittaessa vahvistettava yhteisesti
 sovittuja hallintatoimenpiteitä. Jos laji saattaa levitä myös kolmansiin
 maihin, asianomaisen jäsenvaltion on harkittava, onko asiasta tarpeen ilmoittaa
 asianomaisille kolmansille maille.
 18 artikla
 Vahingoittuneiden ekosysteemien ennallistaminen
 1. Jäsenvaltioiden on
 toteutettava oikeasuhteisia ennallistamistoimenpiteitä, joilla helpotetaan
 unionin kannalta merkityksellisten haitallisten vieraslajien huonontaman,
 vahingoittaman tai tuhoaman ekosysteemin palautumista.
 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuihin
 ennallistamistoimenpiteisiin on sisällyttävä vähintään
 a) toimenpiteet, joilla lisätään häiriöille
 altistuneen ekosysteemin kykyä sietää ja vaimentaa häiriöiden vaikutuksia,
 sopeutua niihin ja palautua niistä;
 b) toimenpiteet, joilla ennaltaehkäistään
 uusi invaasio hävittämisohjelman jälkeen.
 V LUKU
 Loppusäännökset
 19 artikla
 Raportointi
 1. Jäsenvaltion on viimeistään [kolmen
 vuoden kuluttua tämän asetuksen voimaantulosta — lisätään päivämäärä] ja
 sen jälkeen joka neljäs vuosi toimitettava komissiolle ajantasaiset tiedot
 seuraavista seikoista:
 a) kuvaus 12 artiklan mukaisesta
 seurantajärjestelmästä ja 13 artiklan mukaisesta unioniin tulevien haitallisten
 vieraslajien virallisen valvonnan järjestelmästä;
 b) alueellaan esiintyvien unionin kannalta
 merkityksellisten haitallisten vieraslajien levinneisyys;
 c) tiedot lajeista, joiden katsotaan olevan
 jäsenvaltion kannalta merkityksellisiä haitallisia vieraslajeja 10 artiklan 2
 kohdan nojalla;
 d) edellä 11 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu
 toimintasuunnitelma;
 e) yhdistetyt tiedot, jotka kattavat koko
 kansallisen alueen, 15 artiklan mukaisesti toteutetuista
 hävittämistoimenpiteistä ja 17 artiklassa säädetyistä hallintatoimenpiteistä
 sekä niiden toimivuudesta;
 f) edellä 8 artiklassa tarkoitettujen
 lupien malli.
 2. Jäsenvaltion on annettava
 komissiolle tiedoksi tämän asetuksen soveltamisesta vastaavat toimivaltaiset
 viranomaiset ja ilmoitettava asiasta muille jäsenvaltioille.
 3. Viimeistään viiden vuoden
 kuluttua [hyväksymispäivä] komissio arvioi tämän asetuksen
 vaikuttavuutta, mukaan lukien 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu luettelo, 11
 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut toimintasuunnitelmat, seurantajärjestelmä,
 rajatarkastukset, hävittämisvelvoite ja hallintatoimenpiteet, ja toimittaa
 Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen, johon liitetään tarvittaessa
 muutosehdotuksia, mukaan lukien muutokset 4 artiklan 1 kohdassa mainittuun
 luetteloon.
 20 artikla
 Tietotukijärjestelmä
 1. Komissio perustaa asteittain
 tietotukijärjestelmän, joka on tarpeen tämän asetuksen soveltamisen
 helpottamiseksi.
 2. Ensimmäisessä vaiheessa
 järjestelmään on sisällyttävä datatukijärjestelmä, joka liittää yhteen olemassa
 olevat haitallisia vieraslajeja koskevat datajärjestelmät, ja tässä yhteydessä
 kiinnitetään erityistä huomiota tietoihin unionin kannalta merkityksellisistä
 haitallisista vieraslajeista, jotta voidaan helpottaa 19 artiklan nojalla
 toteutettavaa raportointia.
 3. Toisessa vaiheessa 2 kohdassa
 tarkoitetun datatukijärjestelmän on toimittava välineenä, jota komissio voi käyttää
 14 artiklan 2 kohdassa vaadittujen asiaa koskevien tiedoksiantojen
 käsittelyssä.
 4. Kolmannessa vaiheessa 2
 kohdassa tarkoitetun datatukijärjestelmän on toimittava mekanismina, jonka
 avulla vaihdetaan tietoja tämän asetuksen soveltamisen muista näkökohdista.
 21 artikla
 Yleisön osallistuminen
 1. Laatiessaan 11 artiklan
 mukaisia toimintasuunnitelmia ja ottaessaan käyttöön 17 artiklan mukaisia
 toimenpiteitä jäsenvaltioiden on varmistettava, että yleisölle annetaan ajoissa
 ja tosiasiallisesti mahdollisuus osallistua niiden valmistelemiseen,
 muuttamiseen tai tarkistamiseen niiden järjestelyjen avulla, joista
 jäsenvaltiot ovat jo sopineet direktiivin 2003/35/EY 2 artiklan 3 kohdan toisen
 alakohdan mukaisesti.
 22 artikla
 Komitea
 1. Komissiota avustaa komitea.
 Kyseinen komitea on asetuksessa (EU) N:o 182/2011[23] tarkoitettu komitea.
 2. Kun viitataan tähän kohtaan,
 sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklaa.
 23 artikla
 Siirretyn säädösvallan käyttäminen
 1. Siirretään komissiolle valta
 antaa delegoituja säädöksiä tässä artiklassa säädetyin edellytyksin.
 2. Siirretään 5 artiklan 2
 kohdassa tarkoitettu valta antaa delegoituja säädöksiä komissiolle
 määräämättömäksi ajaksi tämän asetuksen voimaantulopäivästä alkaen.
 3. Euroopan parlamentti tai
 neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun
 säädösvallan siirron. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan tuossa päätöksessä
 mainittu säädösvallan siirto. Päätös tulee voimaan sitä päivää seuraavana
 päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, tai
 jonakin myöhempänä, päätöksessä mainittuna päivänä. Päätös
 ei vaikuta jo voimassa olevien delegoitujen säädösten pätevyyteen.
 4. Heti kun komissio on antanut
 delegoidun säädöksen, komissio antaa sen tiedoksi yhtäaikaisesti Euroopan parlamentille
 ja neuvostolle.
 5. Edellä olevan 5 artiklan
 2 kohdan nojalla annettu delegoitu säädös tulee voimaan ainoastaan, jos
 Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole kahden kuukauden kuluessa siitä, kun
 asianomainen säädös on annettu tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle,
 ilmaissut vastustavansa sitä, tai jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto
 ovat ennen mainitun määräajan päättymistä ilmoittaneet komissiolle, että ne
 eivät vastusta säädöstä. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta tätä
 määräaikaa jatketaan kahdella kuukaudella.
 24 artikla
 Hallinnolliset toimenpiteet ja seuraamukset
 1. Jäsenvaltioiden on säädettävä
 hallinnollisista toimenpiteistä ja seuraamuksista, joita sovelletaan tämän
 asetuksen rikkomistapauksiin. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki
 tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että hallinnolliset toimenpiteet
 ja seuraamukset pannaan täytäntöön. Säädettyjen toimenpiteiden ja seuraamusten
 on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia.
 25 artikla
 Valtuudet määrätä seuraamuksia
 1. Toimivaltaisilla
 viranomaisilla on oltava valtuudet määrätä hallinnollisia toimenpiteitä ja
 seuraamuksia luonnollisille tai oikeushenkilöille, jotka eivät noudata tätä
 asetusta.
 2. Sanotun kuitenkaan
 rajoittamatta niiden valvontavaltuuksia, toimivaltaisilla viranomaisilla on
 oltava valtuudet määrätä vähintään seuraavia hallinnollisia toimenpiteitä ja
 seuraamuksia:
 a) määräys, jossa rikkomisesta vastuussa
 olevaa luonnollista tai oikeushenkilöä vaaditaan lopettamaan rikkominen ja olemaan
 toistamatta sitä;
 b) määräys, jossa vaaditaan kyseisen
 sääntöjenvastaisen, unionin kannalta merkityksellisen haitallisen vieraslajin
 tuomitsemista menetetyksi;
 c) väliaikainen toimintokielto;
 d) toiminnolle myönnetyn luvan pysyvä
 peruuttaminen;
 e) hallinnolliset taloudelliset
 seuraamukset;
 f) määräys, jossa asianomaista luonnollista
 tai oikeushenkilöä vaaditaan toteuttamaan korjaavia toimenpiteitä.
 3. Toimivaltaisten viranomaisten
 on hallinnollisten toimenpiteiden ja seuraamusten muotoa määrittäessään
 otettava huomioon kaikki merkitykselliset seikat, kuten
 a) rikkomisen vakavuus ja kesto;
 b) se, missä määrin invaasiosta vastuussa
 oleva henkilö on osallinen rikkomiseen;
 c) voitto, jonka luonnollinen tai
 oikeushenkilö saa rikkomisen seurauksena;
 d) rikkomisesta ympäristölle, yhteiskunnalle
 ja taloudelle aiheutunut vahinko;
 e) vastuussa olevan henkilön halukkuus
 tehdä yhteistyötä toimivaltaisen viranomaisen kanssa;
 f) vastuussa olevan henkilön aiemmat
 rikkomiset.
 4. Jäsenvaltioiden on
 varmistettava, että toimivaltaisten viranomaisten tämän artiklan mukaisesti
 tekemiin päätöksiin voi hakea muutosta.
 26 artikla
 Muita kuin kaupallisia omistajia koskevat siirtymäsäännökset
 1. Poiketen siitä, mitä 7
 artiklan 1 kohdan c ja f alakohdassa säädetään, lemmikkieläinten omistajat,
 jotka pitävät 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun unionin kannalta merkittävien
 haitallisten vieraslajien luetteloon sisältyviä lemmikkieläimiä muussa kuin
 kaupallisessa tarkoituksessa, saavat pitää ne niiden luonnolliseen kuolemaan
 saakka edellyttäen, että seuraavat edellytykset täyttyvät:
 a) yksilöitä pidettiin lemmikkieläiminä jo
 ennen niiden sisällyttämistä 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun luetteloon;
 b) yksilöitä pidetään suljetussa säilössä ja
 kaikki tarvittavat toimenpiteet on otettu käyttöön sen varmistamiseksi, että
 yksilöt eivät voi lisääntyä tai karata.
 2. Toimivaltaisten viranomaisten
 on jäsenvaltioiden järjestämien tiedotus- ja valistusohjelmien kautta annettava
 muille kuin kaupallisille omistajille tietoa riskeistä, joita 1 kohdassa
 tarkoitettujen yksilöiden pitämisestä aiheutuu, ja toimenpiteistä, jotka on
 toteutettava lisääntymis- ja karkaamisriskin minimoimiseksi.
 3. Jäsenvaltioiden on tarjottava
 niille muille kuin kaupallisille omistajille, jotka eivät voi taata 1 kohdassa
 vahvistettujen edellytysten täyttymistä, se mahdollisuus, että yksilöt otetaan
 omistajilta pois, ja otettava asianmukaisesti huomioon eläinten hyvinvointi
 yksilöitä käsiteltäessä.
 27 artikla
 Kaupallisia varastoja koskevat siirtymäsäännökset
 1. Kaupallisten varastojen
 pitäjät, joiden hallussa on sellaisen haitallisen vieraslajin yksilöitä, joka
 on hankittu ennen lajin sisällyttämistä 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun
 luetteloon, saavat enintään kahden vuoden ajan lajin sisällyttämisestä
 mainittuun luetteloon pitää ja kuljettaa lajia tarkoituksenaan myydä tai
 luovuttaa kyseisten lajin eläviä yksilöitä tai lisääntymiskykyisiä osia 8
 artiklassa tarkoitettuihin tutkimus- tai ex situ ‐suojelulaitoksiin
 edellyttäen, että yksilöt pidetään ja kuljetetaan suljetussa säilössä ja kaikki
 asianmukaiset toimenpiteet otetaan käyttöön sen varmistamiseksi, etteivät ne
 voi lisääntyä tai karata, tai lopettaa ne varastojen tyhjentämiseksi.
 2. Jos vesiviljelylaji, jolle on
 myönnetty asetuksen (EY) N:o 708/2007 6 artiklan mukainen lupa, sisällytetään
 unionin kannalta merkityksellisten haitallisten vieraslajien luetteloon ja
 luvan voimassaolo on pidempi kuin 1 kohdassa tarkoitettu määräaika,
 jäsenvaltion on peruutettava lupa asetuksen (EY) N:o 708/2007 12 artiklan
 mukaisesti 1 kohdassa tarkoitetun määräajan loppuun mennessä.
 28 artikla
 Voimaantulo
 Tämä asetus tulee voimaan [1
 päivänä tammikuuta tai 1 päivänä heinäkuuta] sen jälkeen, kun se on
 julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
 Tämä asetus on kaikilta osiltaan
 velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
 Tehty Brysselissä
 Euroopan parlamentin puolesta Neuvoston
 puolesta
 Puhemies Puheenjohtaja
 Yksinkertaistettu rahoitusselvitys
 Ehdotusluonnoksen nimi:
 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus haitallisten vieraslajien
 tuonnin ja leviämisen ennaltaehkäisemisestä ja hallinnasta.
 Toimintalohko(t) sekä toimintoperusteisen
 budjetoinnin mukainen toiminto/mukaiset toiminnot:
 Osasto 07 Ympäristö
 07 01 02 Ulkopuolinen henkilöstö ja muut hallintomenot ympäristön
 toimintalohkossa
 Oikeusperusta
 ̈ Hallintoautonomia X
 Muu: SEUT-sopimuksen 192 artiklan 1 kohta
 Kuvaus ja perustelut:
 Haitalliset vieraslajit ovat lajeja, jotka tuodaan tarkoituksella tai
 tahattomasti ihmistoiminnan seurauksena niiden luontaiselta
 levinneisyysalueeltaan ekologisten leviämisesteiden yli uudelle alueelle, jossa
 ne vakiintuvat ja leviävät siinä määrin, että siitä aiheutuu kielteisiä
 vaikutuksia paitsi luonnon monimuotoisuudelle myös ihmisten terveydelle ja
 taloudelle. Haitalliset vieraslajit ovat merkittävä luonnon monimuotoisuuden
 köyhtymisen syy sen lisäksi, että ne aiheuttavat yhteiskunnallista ja
 taloudellista vahinkoa. On ratkaisevan tärkeää puuttua niihin, jotta voidaan
 saavuttaa EU:n tavoite luonnon monimuotoisuuden köyhtymisen pysäyttämisestä
 vuoteen 2020 mennessä. Lisäksi on arvioitu, että haitalliset vieraslajit
 maksavat EU:lle vuosittain 12 miljardia euroa vahinko- ja
 hallintakustannuksina. Tällä asetusluonnoksella pyritään luomaan EU:n kehys,
 jonka avulla voidaan ennaltaehkäistä, minimoida ja lieventää haitallisten
 vieraslajien kielteisiä vaikutuksia luonnon monimuotoisuuteen ja
 ekosysteemipalveluihin sekä pyrkiä lieventämään yhteiskunnalle ja taloudelle
 aiheutuvaa vahinkoa. Jäsenvaltiot ovat jo ryhtyneet torjumaan joitakin
 haitallisia vieraslajeja, mutta toiminta on pääasiassa reaktiivista eli sillä
 pyritään minimoimaan jo aiheutunut vahinko eikä huomiota kiinnitetä riittävästi
 uusien uhkien ennaltaehkäisyyn tai niiden havaitsemiseen ja niihin
 vastaamiseen. Toimet ovat hajanaisia, ne eivät kata koko EU:ta ja ne ovat usein
 huonosti koordinoituja, mikä tarkoittaa, että toimien kokonaisvaikuttavuus ei
 ole paras mahdollinen. Tällä hetkellä EU:n tasolla ei ole kattavaa
 oikeudellista kehystä, jonka avulla haitallisia vieraslajeja voitaisiin torjua.
 Tällä asetusluonnoksella pyritään korjaamaan tämä toimenpidevaje, mikä on myös
 linjassa EU:n biologista monimuotoisuutta koskevan yleissopimuksen yhteydessä
 tekemien kansainvälisten sitoumusten kanssa.
 Kesto ja arvioitu rahoitusvaikutus:
 Soveltamisaika:
 ̈ Määräaikainen
 ehdotus: tulee voimaan [date] ja päättyy [date]
 X Kestoltaan määrittelemätön ehdotus: tulee
 voimaan [forecasted 2015 tbc]
 Arvioidut talousarviovaikutukset:
 Ehdotusluonnoksesta johtuu
 ̈ säästöjä
 X lisäkustannuksia
 (jos kyllä, mainittava monivuotisen rahoituskehyksen asianomaiset otsakkeet):
 Vuodet 2014–2020 kattavan monivuotisen rahoituskehyksen otsake 5
 Kolmansien osapuolten osallistuminen
 ehdotusluonnoksen rahoitukseen:
 Ehdotuksessa ei säädetä ulkopuolisten tahojen
 yhteisrahoituksesta
 Lukujen selitykset:
 Tämän asetusluonnoksen tiettyjen näkökohtien täytäntöönpano edellyttää
 komiteatyöskentelyä. Muiden samankaltaisten komiteoiden toiminnasta aiheutuvien
 kustannusten perusteella komissio arvioi otsakkeessa 07 01 02 11 03
 — Komiteoiden kokoukset aiheutuvan seuraavat kustannukset (ks. taulukko
 jäljempänä):
 - kokouksia/vuosi
 - 1 edustaja/jäsenvaltio
 - matka- ja oleskelukustannukset enintään 800 euroa/jäsenvaltio/kokous
 Tämä merkitsisi, että komissiolle aiheutuisi kustannuksia noin 80 000
 euroa vuodessa.
 Yhteensopivuus nykyisen monivuotisen
 rahoituskehyksen kanssa:
 X Ehdotus on nykyisen rahoitussuunnitelman
 mukainen.
 ̈ Ehdotus edellyttää monivuotisen rahoituskehyksen asianomaisen
 otsakkeen rahoitussuunnitelman muuttamista.
 ̈ Ehdotus edellyttää joustovälineen varojen käyttöön ottamista tai
 monivuotisen rahoituskehyksen tarkistamista[24].
 Säästöjen tai lisäkustannusten vaikutus
 resurssien myöntämiseen:
 ̈ Yksiköiden välisillä henkilöstön uudelleenjärjestelyillä saatavat
 resurssit
 X Asianomaisille yksiköille jo myönnetyt
 resurssit
 ̈ Seuraavassa myöntämismenettelyssä pyydettävät resurssit
 Henkilö- ja hallintoresurssien tarve katetaan
 toimen hallinnointiin jo osoitetulla pääosaston henkilöstöllä. Tukena on
 henkilöstö, joka jo työskentelee tämän asetusluonnoksen täytäntöönpanoon
 liittyvien näkökohtien parissa. Vastuuvirkamiesten tärkeimmät tehtävät ovat:
 komitean hallinnointi, jäsenvaltioiden kanssa tehtävän yhteistyön hallinnointi,
 töiden koordinointi Yhteisen tutkimuskeskuksen (YTK) kanssa ja asetusehdotuksen
 asianmukaisen täytäntöönpanon yleinen tukeminen.
 Järjestelmä on suunniteltu siten, että
 yhdistetään komission eri yksiköiden resurssit ja asiantuntemus, minkä ansiosta
 järjestelmä pystyy toimimaan rajallisilla henkilöresursseilla. Haitallisia
 vieraslajeja koskevat toimenpiteet saavat tukea erityisesti YTK:n
 henkilöstöltä, joka osallistuu EASIN-hankkeeseen[25], ja niiden komission muiden
 yksiköiden ja elinten asiantuntijoilta, jotka työskentelevät haitallisia
 vieraslajeja koskeviin toimenpiteisiin liittyvillä aloilla (varsinkin Euroopan
 ympäristökeskuksella on haitallisten vieraslajien parissa työskentelevää
 henkilöstöä, joka antaa tukea täytäntöönpanotyölle). Tarvittaessa henkilöstöä
 sijoitetaan uudelleen sellaisten määrärahojen perusteella, jotka toimea
 hallinnoiva pääosasto voi saada käyttöönsä vuotuisessa määrärahojen
 jakomenettelyssä talousarvion puitteissa.
 ARVIOIDUT RAHOITUSVAIKUTUKSET (säästöt
 tai lisäkustannukset) HALLINTOMÄÄRÄRAHOIHIN TAI HENKILÖRESURSSEIHIN
 FTE, henkilöt/vuosi || Vuosi || Vuosi || Vuosi || Vuosi || Vuosi || Vuosi || Vuosi || Yhteensä
 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || 2021
 Otsake 5 || FTE || Määrärah. || FTE || Määrärah. || FTE || Määrärah. || FTE || Määrärah. || FTE || Määrärah. || FTE || Määrärah. || FTE || Määrärah. || ||
 Henkilöstötaulukkoon sisältyvät virat/toimet (virkamiehet ja väliaikaiset toimihenkilöt)
 07 01 01 01 (päätoimipaikka ja komission edustustot) || || 0.199* || || 0.199 || || 0.199 || || 0.199 || || 0.199 || || 0.199 || || 0.199 || || 1.393
 07 01 01 02 (edustustot EU:n ulkopuolella) || || || || || || || || || || || || || || || ||
 Ulkopuolinen henkilöstö ||
 07 01 02 01 (’kokonaismäärärahat’) || || 0.002** || || 0.002 || || 0.002 || || 0.002 || || 0.002 || || 0.002 || || 0.002 || || 0.014
 07 01 02 02 (edustustot EU:n ulkopuolella) || || || || || || || || || || || || || || || ||
 Muu budjettikohta (mikä?) || || || || || || || || || || || || || || || ||
 Välisumma – Otsake 5 || || 0.201 || || 0.201 || || 0.201 || || 0.201 || || 0.201 || || 0.201 || || 0.201 || || 1.407
 Otsakkeeseen 5 sisältymättömät ||
 Henkilöstötaulukkoon sisältyvät virat/toimet (virkamiehet ja väliaikaiset toimihenkilöt)
 07 01 05 01 (epäsuora tutkimustoiminta) || || || || || || || || || || || || || || || ||
 10 01 05 01 (suora tutkimustoiminta) || || || || || || || || || || || || || || || ||
 Ulkopuolinen henkilöstö
 07 01 04 yy || || || || || || || || || || || || || || || ||
 - Päätoimipaikka || || || || || || || || || || || || || || || ||
 - Edustustot EU:n ulkopuolella || || || || || || || || || || || || || || || ||
 07 01 05 02 (epäsuora tutkimustoiminta) || || || || || || || || || || || || || || || ||
 10 01 05 02 (suora tutkimustoiminta) || || || || || || || || || || || || || || || ||
 Muu budjettikohta (mikä?) || || || || || || || || || || || || || || || ||
 Välisumma – Otsakkeeseen 5 sisältymättömät || || || || || || || || || || || || || || || ||
 YHTEENSÄ || || 0.201 || || 0.201 || || 0.201 || || 0.201 || || 0.201 || || 0.201 || || 0.2014 || || 1.407 seitsemän ensimmäisen vuoden aikana
 FTE = Kokoaikavastaava milj.
 euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella)
 Henkilöresursseja
 koskeva määrärahatarve katetaan toimen hallinnointiin jo osoitetuilla
 pääosaston määrärahoilla ja/tai pääosastossa toteutettujen
 uudelleenjärjestelyjen tuloksena saaduilla määrärahoilla sekä tarvittaessa
 sellaisilla lisäresursseilla, jotka toimea hallinnoiva pääosasto voi saada
 käyttöönsä vuotuisessa määrärahojen jakomenettelyssä talousarvion puitteissa.
 *Määräraha-arvioon
 sisältyy henkilöstöä ympäristöasioiden pääosastosta sekä yksi FTE YTK:ssa **
 keskimääräinen korvaus kansalliselle asiantuntijalle
 Muut hallintomäärärahat milj.
 euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella)
 || Vuosi || Vuosi || Vuosi || Vuosi || Vuosi || Vuosi || Vuosi || YHTEENSÄ
 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || 2021
 Otsake 5 || || || || || || || ||
 Päätoimipaikka: || || || || || || || ||
 07 01 02 11 01 – Virkamatka- ja edustuskulut || || || || || || || ||
 07 01 02 11 02 – Konferenssi- ja kokouskulut || || || || || || || ||
 07 01 02 11 03 – Komiteoiden kokoukset || 0.08 || 0.08 || 0.08 || 0.08 || 0.08 || 0.08 || 0.08 || 0.56 seitsemän ensimmäisen vuoden aikana
 07 01 02 11 04 – Selvitykset ja kuulemiset || || || || || || || ||
 07 01 03 01 03 – TVT-laitteet[26] || || || || || || || ||
 07 01 03 01 04 — TVT-palvelut2 || || || || || || || ||
 Muu budjettikohta (mikä?) || || || || || || || ||
 Edustustot EU:n ulkopuolella: || || || || || || || ||
 07 01 02 12 01 – Virkamatkat, konferenssit ja edustuskulut || || || || || || || ||
 07 01 02 12 02 - Henkilöstön täydennyskoulutus || || || || || || || ||
 07 01 03 02 01 – Hankinta, vuokraus ja niihin liittyvät kulut || || || || || || || ||
 07 01 03 02 02 – Laitteisto, kalusto, tarvikkeet ja palvelut || || || || || || || ||
 Välisumma – Otsake 5 || 0.08 || 0.08 || 0.08 || 0.08 || 0.08 || 0.08 || 0.08 || 0.56 seitsemän ensimmäisen vuoden aikana
 Otsakkeeseen 5 sisältymättömät || || || || || || || ||
 07 01 04 yy – Teknisen ja hallinnollisen tuen menot (ulkopuolista henkilöstöä lukuun ottamatta) toimintamäärärahoista (entiset BA-budjettikohdat) || || || || || || || ||
 - Päätoimipaikka || || || || || || || ||
 - Edustustot EU:n ulkopuolella || || || || || || || ||
 07 01 05 03 — Muut epäsuoran tutkimustoiminnan hallintomenot || || || || || || || ||
 10 01 05 03 – Muut suoran tutkimustoiminnan hallintomenot || || || || || || || ||
 Muu budjettikohta (mikä?) || || || || || || || ||
 Välisumma – Otsakkeeseen 5 sisältymättömät || || || || || || || ||
 KAIKKI YHTEENSÄ || 0.08 || 0.08 || 0.08 || 0.08 || 0.08 || 0.08 || 0.08 || 0.56 seitsemän ensimmäisen vuoden aikana
 [1] http://www.acceptance.ec.europa.eu/environment/nature/invasivealien/docs/ias_discussion_paper.pdf
 [2] Kaikki selvitykset ovat saatavilla verkko-osoitteessa
 http://ec.europa.eu/environment/nature/invasivealien/index_en.htm.
 [3] EUVL
 [4] EUVL
 [5] EYVL
 L 309, 13.12.1993, s. 1.
 [6] EYVL
 L 38, 10.2.1982, s. 1.
 [7] EUVL
 L 20, 26.1.2010, s. 7.
 [8] EYVL
 L 206, 22.7.1992, s. 7.
 [9] EUVL
 L 164, 25.6.2008, s. 19.
 [10] EYVL L 327, 22.12.2000, s. 1.
 [11] COM(2013) 260 lopullinen.
 [12] COM(2013) 267 lopullinen.
 [13] EYVL L 106, 17.4.2001, s. 1.
 [14] EUVL
 L 168, 28.6.2007, s. 1.
 [15] EUVL
 L 167, 27.6.2012, s. 1.
 [16] EUVL
 L 309, 24.11.2009, s. 1.
 [17] EYVL
 L 61, 3.3.1997, s. 1.
 [18] KOM(2008) 642 lopullinen.
 [19] EUVL L 325, 9.12.2010, s. 4.
 [20] EUVL
 L 204, 31.7.2012, s. 131.
 [21] EUVL
 L 156, 25.6.2003, s. 17.
 [22] EUVL
 L 55, 28.2.2011, s. 13.
 [23] EUVL
 L 55, 28.2.2011, s. 13.
 [24] Katso (vuodet 2007–2013 kattavan) toimielinten sopimuksen 19
 ja 24 kohta.
 [25] Euroopan vieraslajien tietoverkosto (EASIN) pyrkii
 parantamaan tietojen saatavuutta vieraslajeista Euroopassa. EASIN helpottaa
 olemassa olevien vieraslajitietojen löytämistä eri lähteistä verkoston
 välityksellä, joka koostuu kansainvälisesti tunnustettujen standardien ja
 protokollien mukaisista yhteentoimivista verkkopalveluista. Hanke
 käynnistettiin biodiversiteettistrategian ja meristrategiapuitedirektiivin
 tueksi, ja se on ollut julkisesti saatavilla toukokuusta 2012.
 [26] TVT: Tieto- ja viestintäteknologia