jurisdiction: US

text:
 681 A.2d 521 (1996)
 343 Md. 412
 PARKVILLE FEDERAL SAVINGS BANK
 v.
 MARYLAND NATIONAL BANK.
 No. 121, Sept. Term, 1995.
 Court of Appeals of Maryland.
 August 29, 1996.
 *522 Steven M. Caplan, Towson, for Petitioner.
 Glen P. Smith, Senior Counsel, Atlanta, GA (Robert S. Brennen, Joseph W. Hovermill, Miles & Stockbridge, on brief), Baltimore, for Appellee.
 Argued before MURPHY, C.J., and ELDRIDGE, RODOWSKY, CHASANOW, KARWACKI, BELL and RAKER, JJ.
 CHASANOW, Judge.
 We are called upon in this case to determine whether a writ of garnishment issued pursuant to Maryland Rule 2-645 is effective to attach the property of judgment debtors not named in the writ, but listed on an attached pleading prepared by the judgment creditor. We hold that the writ of garnishment issued in the instant case was not sufficient to attach the property of debtors not identified on the writ itself.
 I.
 In March of 1993, Parkville Federal Savings Bank (Parkville) obtained judgments against four defendants: People's Transportation, Inc., Quality Plus, Inc., Peter R. Schanck and Charles G. Fagan. Pursuant to Md. Rule 2-645, Parkville filed a request for a writ of garnishment in the Circuit Court for Baltimore County. The request was date stamped March 18, 1993 and sought a writ of garnishment (writ) of any property held by Maryland National Bank (Maryland National) *523 that was owned by any of the four judgment debtors. The clerk issued a writ on March 23, 1993.
 The writ consisted of a form captioned "CIRCUIT COURT FOR BALTIMORE COUNTY * * * WRIT OF GARNISHMENT OF PROPERTY" with various blank spaces where the clerk typed the required information. In the space provided for "Defendant/Judgment Debtor" the clerk entered "People's Transportation, Inc., et al." The only address of the judgment debtor provided on the form was "16101 Chargin Blvd., Shaker Heights, Ohio, 44120," the address for People's Transportation. The writ did not name any of the other three debtors listed in the request, or provide any of their addresses. The writ was served on Maryland National on March 26, 1993. Stapled to the writ was a copy of the request, which listed the names and addresses of the three other judgment debtors not identified on the writ itself.
 After being served with the writ and attached request, Maryland National filed a plea of nulla bona, asserting that it did nothave in its possession any assets owned by People's Transportation. Maryland National did not respond regarding any assets owned by the other three debtors who were listed on the attached request. After the plea was filed, counsel for Parkville contacted Maryland National's counsel and inquired as to why Maryland National had not filed an answer with respect to any of the judgment debtors that, although not identified on the writ, were listed in the attached request. Maryland National advised Parkville that it was not required to respond regarding the assets of debtors that were not named on the writ itself.
 Shortly thereafter, Parkville filed a motion for an order of default, arguing that Maryland National was in default for failing to file an answer concerning the assets of the other three debtors: Quality Plus, Inc., Peter R. Schanck and Charles G. Fagan. The circuit court granted the motion on May 26, 1993 and entered an order of default against Maryland National. Maryland National subsequently filed a motion to vacate the order of default, contending that it was only required to answer for People's Transportation, not for the other debtors who were not listed on the face of the writ. The circuit court granted Maryland National's motion on September 2, 1993, but also ordered Maryland National to file an answer as to any assets owned by Quality Plus, Inc.[1] Maryland National complied, filing a supplemental answer, which indicated that Quality Plus had an account at Maryland National that contained $13,473.09 at the time of the service of the writ. Maryland National also acknowledged that an additional $50,044.43 passed through the Quality Plus account after the service of the writ. The supplemental answer indicated that none of the funds remained in the account.
 Parkville moved for summary judgment against Maryland National in May of 1994, contending that Maryland National had improperly released a total of $61,902.47[2] from the Quality Plus account in violation of the writ, and hence was liable to Parkville for the full amount released. Maryland National filed a cross-motion for summary judgment, arguing that it was not liable to Parkville because the writ had not sufficiently identified Quality Plus as a judgment debtor. After a hearing, the circuit court granted Parkville's motion and entered judgment against Maryland National for $61,902.47 plus $4,543.36 in pre-judgment interest.
 Maryland National appealed to the Court of Special Appeals on the sole question of whether the writ served on Maryland National required the bank to garnish the funds in the Quality Plus account. The Court of Special Appeals reversed the circuit court, holding that the writ served on Maryland National did not adequately identify Quality Plus as a judgment debtor, and hence Maryland National was not required to hold the funds in the Quality Plus account based on *524 the writ. Maryland National v. Parkville Federal, 105 Md.App. 611, 660 A.2d 1043 (1995). We granted Parkville's petition for certiorari.
 II.
 A.
 A writ of garnishment is a means of enforcing a judgment. It allows a judgment creditor to recover property owned by the debtor but held by a third party. See PAUL V. NIEMEYER AND LINDA M. SCHUETT, MARYLAND RULES COMMENTARY at 518 (2nd ed. 1992). As this Court explained in Fico, Inc. v. Ghingher, 287 Md. 150, 411 A.2d 430 (1980):
 "A garnishment proceeding is, in essence, an action by the judgment debtor for the benefit of the judgment creditor which is brought against a third party, the garnishee, who holds the assets of the judgment debtor. An attaching judgment creditor is subrogated to the rights of the judgment debtor and can recover only by the same right and to the same extent that the judgment debtor might recover. The judgment itself is conclusive proof of the judgment debtor's obligation to the judgment creditor. The sole purpose of the garnishment proceeding therefore is to determine whether the garnishee had any funds, property or credits which belong to the judgment debtor." (Citations omitted).
 287 Md. at 159, 411 A.2d at 436.
 A judgment creditor may obtain a writ of garnishment by filing a request for a writ with the clerk of the circuit court. Md. Rule 2-645(b). The request must include: (1) the caption of the action in which the judgment was obtained; (2) the amount owed under the judgment; (3) the name and last known address of the judgment debtor; and (4) the name and address of the party holding the property (the garnishee). Id. Upon the filing of the request, the clerk is required to issue a writ. Id. The writ is to contain all of the information in the request, including the name and address of the judgment debtor, as well as the name and address of the person requesting the writ, and the date of issue. Md. Rule 2-645(c).
 Once obtained and properly served on the garnishee, a writ of garnishment requires the garnishee to take positive action by holding the property until the entry of judgment in the garnishment action. Fico, 287 Md. at 162, 411 A.2d at 437. See also Flat Iron v. Foley, 90 Md.App. 281, 292, 600 A.2d 1156, 1161, cert. denied, 327 Md. 79, 607 A.2d 921 (1992). Hence, if the garnishee surrenders the property after service of the writ but prior to judgment, the garnishee is liable to the judgment creditor for the value of the debtor's property released. Bedding Co. v. Warehouse Co., 146 Md. 479, 492, 126 A. 902, 907 (1924); Flat Iron, 90 Md.App. at 292, 600 A.2d at 1161.
 B.
 The sole question before us is whether the writ served on Maryland National on March 26, 1993 required the bank to hold the property of Quality Plus, even though the single-page form prepared by the clerk identified the judgment debtor as "People's Transportation, Inc., et al." and Quality Plus was listed as a debtor only on the attached request for the writ. In other words, we must determine whether the writ consisted of the single-page form prepared by the clerk, or whether the writ included the single-page form plus the attached request.
 Parkville argues that the single-page form prepared by the clerk was merely a judicial "cover sheet," and that the writ itself actually consisted of the form as well as the attached copy of Parkville's request for the writ. Parkville contends that the presence of "et al." on the form after People's Transportation provided notice to Maryland National that other judgment debtors were included in the writ. Because the attached request listed Quality Plus as a judgment debtor, and provided the address for Quality Plus, Parkville contends that the writ required Maryland National to hold the assets of Quality Plus. Parkville asserts that "all that was necessary to have avoided entirely the dispute represented by this case was for Maryland National simply to read that which was served upon it."
 *525 Conversely, Maryland National argues that only the single-page form prepared by the clerk constituted the writ of garnishment. Because that single sheet listed only one judgment debtor, People's Transportation, Maryland National contends it was required only to answer for property owned by that creditor. Maryland National argues that the use of "et al." on the writ was insufficient to incorporate the information in the attached request, which was prepared by Parkville and bore no indication of approval from the clerk of court.
 The Court of Special Appeals agreed with Maryland National, explaining:
 "Parkville Federal's argument is not supported by the language of Md. Rule 2-645. Maryland Rule 2-645 specifically requires that the writ contain the name of the judgement debtor. It is not sufficient that the writ contains a veiled reference to another document that supplies this information to the garnishee. * * * [I]t is the obligation of the judgment creditor to obtain a writ that properly identifies the property to be attached, and the garnishee is not required to look any further than the text of the writ itself." (Emphasis added).
 Maryland National, 105 Md.App. at 618, 660 A.2d at 1046.
 We agree with the Court of Special Appeals. The plain language of Md. Rule 2-645(b) and (c) requires that the writ of garnishment "contain the information in the request," including "the name and last known address of the judgment debtor." Md. Rule 1-202(z) defines a "writ" as a "written order issued by a court." (Emphasis added). In the instant case, only the single-page form was prepared and issued by the clerk of the court. The attached request filed five days earlier that listed Quality Plus as a debtor was prepared not by the clerk, but by Parkville's counsel. The request, captioned "REQUEST FOR WRIT OF GARNISHMENT OF PROPERTY," was signed only by Parkville's attorney and contained no signature, stamp or other indication of approval or ratification by any court official. In fact, although Parkville asserts in its brief that it was the clerk who attached the request to the writ, there is no evidence in the record establishing how the request became attached to the writ.[3] Furthermore, the single-page form prepared and issued by the clerk seemed by its express language to be applicable to a single judgment debtor and did not contain language attempting to incorporate the attached request into the writ. The writ stated: "[y]ou are hereby directed to hold the property of the Judgment Debtor named above subject to further proceedings in this Court." (Emphasis added). The only judgment debtor expressly "named above" was People's Transportation.
 Parkville contends that the clerk's use of the term "et al." following People's Transportation on the writ was sufficient to indicate it was applicable to more than one debtor and make the attached request part of the writ. We do not agree. The term "et al." does mean "and others" or "and another." BLACK'S LAW DICTIONARY at 553 (6th ed. 1990). Translated literally, the writ therefore indicated that the judgment debtor was People's Transportation "and others." Aside from indicating that other judgment debtors existed, the use of "et al." did not override other language in the writ. The writ did not notify Maryland National that it was applicable to more than one judgment debtor or notify Maryland National that some or all of the judgment debtors listed in the previously filed request were also included in the writ.[4] The language of the writ seemed to indicate that it was applicable only to the single "judgment debtor named above," i.e. People's Transportation.
 *526 We concur with the Court of Special Appeals that the burden of obtaining a writ that specifically and accurately identifies the judgment debtor rests upon the judgment creditor. Maryland National, 105 Md. App. at 616, 660 A.2d at 1045. See also Flat Iron, 90 Md.App. at 294, 600 A.2d at 1162. A garnishee should not be required to engage in a questionable interpretation of a particular writ to determine whether the property of a particular judgment debtor is or is not to be garnished. The face of the writ should clearly and unambiguously identify any and all judgment debtors whose property is to be garnished. To hold otherwise would place an unfair burden on the garnishee. Cf. Flat Iron, 90 Md.App. at 294, 600 A.2d at 1162 (noting that garnishee is "not obligated to search for the debtor under any name but that specified in the writ of garnishment" nor required "to make detailed inquiries as to the status of any account not listed in the writ to determine" if the funds belong to another party).
 The need for certainty in identifying the judgment debtors covered by a writ of garnishment is critical given that a writ requires the garnishee to take positive action and impound assets owned by another party. A banking institution may be held liable for damages if it improperly impounds assets of parties not covered by a writ. See McHugh & Assocs. v. Comm. & Farm. Bk., 59 Md. App. 519, 527, 476 A.2d 736, 740, cert. denied, 301 Md. 353, 483 A.2d 37 (1984); Andree v. Equitable Trust Co., 46 Md.App. 688, 693, 420 A.2d 1263, 1266 (1980).[5] Hence, if a banking institution incorrectly interprets an ambiguous writ of garnishment and, as a result, impounds assets owned by a party not actually covered by the writ, the banking institution may be liable for any resulting damages. See McHugh, 59 Md.App. at 526-27, 476 A.2d at 740. At the same time, if the banking institution erroneously interprets an ambiguous writ of garnishment as not covering a party that turns out to be covered by the writ, and hence does not impound that party's assets, the bank could be liable to the judgment creditor. See Bedding Co., 146 Md. at 492, 126 A. at 907.
 These kinds of problems can be avoided by requiring that writs of garnishment clearly and unambiguously identify on their face the judgment debtors to which they apply. Other courts have also recognized the importance of certainty in identifying the debtors on the face of a writ of garnishment:
 "In garnishment proceedings in execution of judgments against multiple debtors, it has been held that each debtor must be named specifically in the garnishee process, even though the names might be ascertainable from court records or copies of court documents served with the process.... In such cases, the courts have reasoned that, while it is permissible to garnish property or debt in regard to more than one debtor in the same process, a garnishee has no way of knowing which debtors were in fact made parties to the garnishment, unless each is specifically identified."
 David J. Marchitelli, Annotation, Sufficiency, as to Content, of Notice of Garnishment Required to be Served Upon Garnishee, 20 A.L.R. 5th 229, 258 (1994). In Overton Bank and Trust v. PaineWebber, 922 S.W.2d 311 (Tex.Ct.App.1996), the court held that a bank was not liable for failing to impound assets held by a corporation not named as a judgment debtor on the writ, even though the corporate entity was identified in the application for the writ. The court explained:
 "[A]lthough Painewebber focuses its attention on the application for writ of garnishment, the Court in Bank One [v. Sunbelt Sav., 824 S.W.2d 557 (Tex.1992)] center[ed] its inquiry solely on the writ of garnishment itself and does not appear to suggest that a party unnamed in the writ can be supplied through its mention in the application for the writ. Again, `[w]hen a creditor wants to challenge title to funds held by a third party, the creditor should seek a writ of garnishment naming the nominal [party]....'" *527 Overton Bank, 922 S.W.2d at 313-14 (quoting Bank One, 824 S.W.2d at 558 (holding that a writ of garnishment naming only a corporate officer was insufficient to attach the assets of the officer's corporation not named on the writ)).
 Similarly, in cases where writs of garnishment have misidentified the judgment debtor, courts have held the writs to be insufficient to require the garnishee to impound the assets of the true debtor. See Staley v. Brown, 244 Miss. 825, 146 So. 2d 739 (1962); R & M Tire Service Co. v. Deposit Guaranty Bank & T. Co., 172 Miss. 436, 160 So. 274 (1935); Tyson v. Nettler, 43 Ohio App. 3d 132, 539 N.E.2d 660 (1987); Greco v. Rainal, 134 Pa.Super. 99, 4 A.2d 232 (1939). Cf. Vaughn v. Spitz, 682 S.W.2d 847 (Mo.Ct.App. 1984)(holding that a garnishment notice seeking to attach funds belonging to husband and not mentioning wife was insufficient to attach funds in joint account of both husband and wife).
 Given the need for certainty in the identification of judgment debtors covered by a writ of garnishment, we hold that in the instant case the writ was effective only as to the assets of the debtor named on the one-page writ prepared by the clerk: People's Transportation. The writ was not effective as to the three other debtors, including Quality Plus, listed on the attached request prepared by Parkville. We therefore affirm the decision of the Court of Special Appeals.
 JUDGMENT OF THE COURT OF SPECIAL APPEALS AFFIRMED. COSTS IN THIS COURT AND IN THE COURT OF SPECIAL APPEALS TO BE PAID BY PETITIONER.
 NOTES
 [1] The two remaining debtors, Peter R. Schanck and Charles G. Fagan, filed for bankruptcy protection prior to the order vacating default. Hence, we will discuss only whether the writ applied to Quality Plus, Inc.
 [2] Maryland National's supplemental answer indicated that a total of $63,517.52 had been in its possession, but during discovery the parties agreed that the correct figure was $61,902.47.
 [3] It is undisputed that the request was stapled to the writ when it was served on Maryland National.
 [4] Given our conclusion that "et al." was insufficient to make the request part of the writ, we need not decide whether an external document may be incorporated by reference into a writ of garnishment. Incorporation by reference of documents into certain court orders is expressly permitted by rule. See Maryland Rule S77b (authorizing incorporation of property settlement into decree for divorce, annulment, or alimony). We note that no such rule expressly authorizes incorporation of separate documents into writs of garnishment.
 [5] Banking institutions have immunity from liability for impounding property claimed by a third party, but only when that property is impounded pursuant to a court order. Maryland Code (1980, 1992 Repl.Vol.), Financial Institutions Article, § 5-306(b).


type: other

text:
Crime violação domicilio - página 5
 2347 resultados para Crime violação domicilio
 Acórdão no 24/12.5PEFIG.C1 de Tribunal da Relação de Coimbra, 23 de Outubro de 2013
 1. - O crime de condução de veículo com motor sem habilitação legal, p. e p. pelo arto. 3o, nos 1 e 2, do Dec. Lei no 2/98, de 3 de Janeiro é um crime de perigo abstrato, que tutela o bem coletivo segurança rodoviária, e antecipa a tutela de e da antecipação da tutela de outros bens individuais, como a vida, a integridade física e a propriedade; 2. - Os elevadíssimos custos individuais e...
 ... nos autos, imputando-lhe a prática de um crime de condução de veículo sem habilitação ..., sejam declarados nulos, por violação" do disposto nos artigos 18° n° 2 da Constituiç\xC3"... tentada e um crime de violação de domicílio ou perturbação da vida privada, na pena única ...
 ... Porto) que o condenou, pela prática de um crime de violência doméstica, p. e p. pelos artigos ... B - DA VIOLAÇÃO DOS PRINCÍPIOS DA PRESUNÇÃO DE INOCÊNCIA E ...ário, de um crime de violação de domicílio ou perturbação da vida privada e de um crime de ...
 ... autoria material e em concurso real, de um crime de violência doméstica, p. e p. pelo art. ... e 5 do Código Penal, e de um crime de violação, p. e p. pelo artigo 164°, n.° 1 al. a) do ... menor, na presença de menor, no domicílio comum ou no domicílio da vítima é punido com ...
 Acórdão no 25/08.8TARSD.P1 de Tribunal da Relação do Porto, 20 de Janeiro de 2010
 ... material, pelo Arguido C.........., dos crimes de violação de domicílio, introdução em ...
 Acórdão no 25/08.8TARSD.P1 de Tribunal da Relação do Porto, 01 de Março de 2010
 ...... encontra-se acusado pela prática de um crime de dano, um crime de violação de domicílio, um ...
 Acórdão no 883/04.5GAVNF.P1 de Tribunal da Relação do Porto, 01 de Março de 2010
 ... para o preenchimento do tipo legal de crime de coação porque neste tipo incriminador, ao ... como co-autora material de um crime de violação de domicílio, p. e p.p. arto 26o, 190o, no 1 ...
 Acórdão no 37/15.5PTVIS.C1 de Tribunal da Relação de Coimbra, 16 de Dezembro de 2015
 São aplicáveis às penas acessórias - incluindo, consequentemente, à prevista no artigo 69.o do CP (proibição de conduzir veículos motorizados) -, com as devidas adaptações, os comandos normativos dos artigos 77.o e 78.o daquele diploma.
 ... pela prática de um crime de desobediência simples p. e p. pelos artigos ....2.2008, pela prática de um crime de violação de domicílio e um crime de ofensa á integridade ...
 ... MFS na pena de 4 anos de prisão, por 1 crime de homicídio na forma tentada dos arts. 131°, ..., 6 meses de prisão, por um crime de violação de domicílio do art. 190°, n.° 1, do C. Penal, ...
 ... Se o mesmo facto constituir simultaneamente crime e contra-ordenaçáo ambiental, o arguido é ... sáo dirigidas para a sede ou para o domicílio dos destinatários. 3 - Se, por qualquer motivo, ...
 ... da prática em autoria material de: - Um crime de violência doméstica do artigo 152o, no 1, ... e g), do Código Penal e - Um crime de violação de domicílio, do artigo 190o, nos 1 e 3 do ...
 ... delegações da área do respetivo domicílio profissional ou pelo tribunal judicial da ... - Os atos praticados pelo advogado com violação de segredo profissional não podem fazer prova em ...ção, sob pena de o infrator incorrer no crime de desobediência, e sem prejuízo do dever de ...
 Acórdão no 177/15.0GAANS.C1 de Tribunal da Relação de Coimbra, 13 de Dezembro de 2017
 I - Quando o recorrente impugne a decisão proferida sobre a matéria de facto deve especificar, além do mais “as provas que impõem decisão diversa da recorrida”, devendo tal especificação fazer-se “por referência ao consignado na acta”. II - O incumprimento daquele ónus acarreta a impossibilidade de o tribunal de recurso modificar a decisão proferida sobre a matéria de facto. III - Se a motivaç
 ... e em concurso real e efectivo, de um crime de violação de domicílio, previsto e punido ...
 Acórdão no 247/038PBBGC.G1 de Tribunal da Relação de Guimarães, 21 de Novembro de 2016
 I) Chegado o momento de determinação da pena e confrontando-se o julgador com a falta de elementos fáticos que possibilitem o conhecimento da pessoa do arguido, deverá concluir pela necessidade de produção de prova suplementar que, não sendo possível efetuar-se de imediato, deverá fazer-se oportunamente, com reabertura da audiência, como previsto nos artigos 369.o, n.o 2 e 371.o do Código de...
 ... arguido Jaime D., como autor material de um crime de furto qualificado p. e p. pelo Art.o. 203.o, ..., mensalmente, absolvendo-o do crime de violação de domicílio que lhe era imputado. Mais condeno ...
 ..., a prática, em co-autoria, de dois crimes de peculato, p. e p. pelo artigo 375.o, n.o 1, ...GG, Presidente da CVP, com domicílio no .., que deporá à matéria dos artigos 28.o, ... que tal constituiria, por si só uma violação" da natureza destes princípios. \xC2"...
 Acórdão no 215/18.5T9TVR.E1 de Tribunal da Relação de Évora, 18 de Junho de 2019
 i) as modalidades típicas do crime de violação da obrigação de prestação de alimentos, previstas nos n.os 1 e 2 do artigo 250.o do CP, aditados pela Lei n.o 61/2008, não podem ser classificadas como crimes permanentes, ao contrário do que ocorria antes da alteração. ii) com referência ao crime de violação da obrigação de alimentos, nas modalidades típicas previstas nos n.os 1 e 2 do artigo 250.o
 ..., suscetível de, em abstrato, integrar o crime de violação da obrigação de alimentos p. e p. ... 158° e o crime de violação de domicílio do artigo 190°, n.° 1 - (cf., entre outros, ...
 Acórdão no 2646/06.4TAGMR.G1 de Tribunal da Relação de Guimarães, 01 de Março de 2010
 ..., em co-autoria e concurso efectivo, de um crime de homicídio qualificado, p. e p. pelos artigos ... previstos no no 2, sem que haja violação do princípio da legalidade. No no 2 não está ...204°, cinco crimes de violação de domicílio, p. e p. pelos n. os 1 e 3 do art. 190° do e um ...
 Acórdão no 124/13.4PASVC.L1-9 de Tribunal da Relação de Lisboa, 30 de Outubro de 2014
 I – A declaração da inconstitucionalidade, com força obrigatória geral, do art.o 381o do CPP, na versão resultante da alteração operada pela Lei 20/2013, de 21/02, na interpretação segundo a qual o processo sumário aí previsto é aplicável a crimes cuja pena máxima abstractamente aplicável é superior a cinco anos de prisão, pelo Acórdão do TC n.o 174/2014, de 18/02 (DR 13/03), repristinou a versão
 ..., pela prática de um crime de furto qualificado, previsto e punido pelos ...violação do artigo 322, n.os 1 e 2, da Constituição»; ... prática de um crime de violação de domicílio ou perturbação da vida privada e um crime de ...
 ... delegações da área do respectivo domicílio profissional ou pelo tribunal judicial da ...- Os actos praticados pelo advogado com violação de segredo profissional não podem fazer prova em ...ção, sob pena de o infractor incorrer no crime de desobediência, e sem prejuízo do dever de ...
 Acórdão no 666/14.4PAVNF.G1 de Tribunal da Relação de Guimarães, 05 de Dezembro de 2016
 Não resulta da lei penal, a obrigatoriedade de pronúncia específica sobre o afastamento de todas as penas de substituição abstratamente aplicáveis, desde que a fundamentação da aplicada ou, da não aplicação de qualquer delas, resulte como adequada e suficiente para justificar a decisão.
 ...-lhe a prática em autoria material de um crime de ameaça agravada, previsto e punido pelos ... física simples e de um crime de violação de domicílio ou perturbação da vida privada, ...
 Acórdão no 883/04.5GAVNF.P1 de Tribunal da Relação do Porto, 27 de Setembro de 2009
 Acórdão no 883/04.5GAVNF.P1 de Tribunal da Relação do Porto, 25 de Setembro de 2009
 Acórdão no 883/04.5GAVNF.P1 de Tribunal da Relação do Porto, 15 de Outubro de 2009
 Acórdão no 883/04.5GAVNF.P1 de Tribunal da Relação do Porto, 17 de Outubro de 2009
 Pessoa viúva


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 19.10.2015
 NL
 Publicatieblad van de Europese Unie
 C 346/30
 Arrest van het Gerecht van 9 september 2015 — SV Capital/EBA
 (Zaak T-660/14) (1)
 ((„Economisch en monetair beleid - Verzoek om een onderzoek in te stellen naar een vermeende schending van het Unierecht - Besluit van de EBA - Besluit van de bezwaarcommissie van de Europese toezichthoudende autoriteit - Ambtshalve onderzoek - Onbevoegdheid van de auteur van de handeling - Beroep tot nietigverklaring - Beroepstermijn - Tardiviteit - Gedeeltelijke niet-ontvankelijkheid”))
 (2015/C 346/35)
 Procestaal: Engels
 Partijen
 Verzoekende partij: SV Capital OÜ (Tallinn, Estland) (vertegenwoordiger: M. Greinoman, advocaat)
 Verwerende partij: Europese Bankautoriteit (EBA) (vertegenwoordigers: J. Overett Somnier en Z. Giotaki, gemachtigden, bijgestaan door F. Tuytschaever, advocaat)
 Interveniënte aan de zijde van verwerende partij: Europese Commissie (vertegenwoordigers: W. Mölls en K.-P. Wojcik, gemachtigden)
 Voorwerp
 Verzoek tot nietigverklaring van besluit C 2013 002 van de EBA van 21 februari 2014, houdende afwijzing van het verzoek van verzoekster om krachtens artikel 17, lid 2, van verordening (EU) nr. 1093/2010 van het Europees Parlement en de Raad van 24 november 2010 tot oprichting van een Europese toezichthoudende autoriteit (Europese Bankautoriteit), tot wijziging van besluit nr. 716/2009/EG en tot intrekking van besluit 2009/78/EG van de Commissie (PB L 331, blz. 12) een onderzoek in te stellen naar de Estse en Finse financiële toezichthoudende autoriteiten wegens een vermeende schending van het recht van de Europese Unie, en van besluit 2014-C1-02 van de bezwaarcommissie van de Europese toezichthoudende autoriteit van 14 juli 2014, waarbij het bezwaar tegen dat besluit is verworpen
 Dictum
 1)
 Besluit 2014-C1-02 van de bezwaarcommissie van de Europese toezichthoudende autoriteit van 14 juli 2014 wordt nietig verklaard.
 2)
 Het beroep wordt verworpen voor het overige.
 3)
 Elke partij draagt haar eigen kosten.
 (1) PB C 431 van 1.12.2014.


type: contracts

text:
 Dôležité právne oznámenie
 |
 22002D0018
 Úradný vestník L 110 , 25/04/2002 S. 0015 - 0016
 Rozhodnutie Spoločného výboru EHPč. 18/2002z 1. marca 2002,ktorým sa mení a dopĺňa príloha XIII (Doprava) k Dohode o EHPSPOLOČNÝ VÝBOR EHP,so zreteľom na Dohodu o Európskom hospodárskom priestore, upravenú Protokolom upravujúcim Dohodu o Európskom hospodárskom priestore, ďalej len "dohoda" a najmä na jej článok 98,keďže:(1) príloha XIII k dohode bola zmenená a doplnená rozhodnutím Spoločného výboru EHP č. 6/2002 z 1. februára 2002 [1];(2) sa do dohody má zahrnúť nariadenie Komisie (ES) č. 991/2001 z 21. mája 2001, ktorým sa mení a dopĺňa príloha k smernici Rady 92/14/EHS o obmedzení prevádzky lietadiel podľa časti II, kapitoly 2, zväzok 1 prílohy 16 k Dohovoru o medzinárodnom civilnom letectve, druhé vydanie (1988) [2],ROZHODOL TAKTO:Článok 1Nasledujúca zarážka sa pridáva v bode 66e (smernica Rady 92/14/EHS) prílohy XIII k dohode:"— 32001 R 0991: nariadenie Komisie (ES) č. 991/2001 z 21. mája 2001 (Ú. v. ES L 138, 22.5.2001, s. 12)."Článok 2Texty nariadenia (ES) č. 991/2001 v islandskom a nórskom jazyku, ktoré sa uverejnia v doplnku EHP k Úradnému vestníku Európskych spoločenstiev, sú autentické.Článok 3Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť 2. marca 2002, ak budú dovtedy predložené Spoločnému výboru EHP všetky notifikácie podľa článku 103 ods. 1 [3].Článok 4Toto rozhodnutie bude uverejnené v oddiele EHP a v doplnku EHP Úradného vestníka Európskych spoločenstiev.V Bruseli 1. marca 2002Za Spoločný výbor EHPpredsedaP. Westerlund[1] Ú. v. ES L 88, 4.4.2002, s. 12.[2] Ú. v. ES L 138, 22.5.2001, s. 12.[3] Žiadne ústavné požiadavky nenaznačené.--------------------------------------------------


text:
verkkovuolu.fi – Page 2 – Vuosaaren lukion verkkolehti
 YH6 Vuosaaren satamavierailulla
 Työelämä- ja yrittäjyyskurssi (yh6) päättyi yritysvierailuun Vuosaaren satamassa. Kurssin aikana oli harjoiteltu mm. yrityksen perustamista ja käyty tapaamassa pienyrittäjiä sekä tutustuttu yrittäjän arkeen. Nyt ryhmä on päässyt globaalin suuryrityksen ABB:n tuotantohalliin, jossa valmistetaan sähkökäyttöisiä moottori- ja ohjausjärjestelmiä suuriin laivoihin. Kuvassa näkyy miljoonien eurojen arvoinen potkuri, joka odottaa siirtoa Aasian suuntaan. Hienoa, että tällaista osaamista löytyy Suomesta ja Vuosaaresta!
 Posted by MLA at 06:03
 Psykologian Ps 7-ryhmä vieraili Studia Generalia-luennolla Helsingin yliopistossa kuuntelemassa tutkija Krista Laguksen luentoa “Sosiaalisen median tarttuvat tunteet” sekä dosentti Minna Huotilaisen luentoa “Tarttuuko stressi.” Luennoilta opittiin seuraavaa:
 Facebookissa tehtiin koe jossa koehenkilöt jaettiin kahteen ryhmään.Toisille kirjoitettiin positiivisia viestejä ja toisille taas kirjoiteltiin negatiivisia viestejä.Ne joille kirjoitettiin positiivisia viestejä alkoivat itsekin lähettää positiiviisia viestejä ja ne joille kirjoitettiin negatiivisia viestejä alkoivat kirjoittaa enemmän negatiivisia asioita.
 Stressi on kehon ylikäymistila ja se vaikuttaa moniin asioihin kuten liikkumiseen nukkumiseen ja fyysiseen toimintaan.
 Stressi aiheuttaa nukkumisvaikeuksia , keskittymisongelmia ja motivaation, innon loppumista.
 Ihmisille tulee työskennellessä pitkiä istumisjaksoja ja stressitilassa oleva henkilö ei esimerkiksi ota taukoja ,koska ajattelee, ettei ehdi tehdä tehtäviä loppuun tai ettei hänen tarvitse ottaa taukoja.
 Mieleen stressi vaikuttaa niin, että henkilö tekee nopeita päätöksiä eikä esimerkiksi mieti, miksi on päättynyt vaikka tiettyyn lopputulokseen.
 Myös muisti pätkii ja kokonaisuuden hahmottaminen vaikeutuu ja opittua asiaa ei stressaantuneena voi liittää aiempiin asioihin.
 Se vaikuttaa myös tunteisiin niin, että ihminen käskyttää toisia ja negatiivis- painoittesia lauseita tulee enemmän esille.
 Sadia Mohamed 13 B
 Posted by MLA at 09:22
 Vuosaaren lukio valmistelee uutta kansainvälistä projektia
 Hankehakemuksen viimeistely oli hauskaa puuhaa, kuten kuvasta näkyy:)
 3.-4.3.2016 Vuosaaren lukiossa kokoontui iloisten opettajakolleegoiden joukko valmistelemaan uuden kolmivuotisen Erasmus+ kansainvälisen projektin hakemusta. MOJOED (Motivation and Joy in Education) – nimisen projektimme teemana on kouluviihtyvyys, koulupudokkuuden vähentäminen sekä oppimisen ilo. Tällä hetkellä mukana ovat viisi koulua; kaksi Italiasta, yksi Tanskasta ja yksi Espanjasta ja Vuosaaren lukio on hankkeen koordinoiva koulu.
 Mitä pienet edellä, sitä isot perässä? Ei suinkaan: vaihdamme tässä kollegiaalisia yhteystietoja WhatsApp-ryhmäämme varten.
 Vuosaaressa hakemusta valmistelemassa olivat tanskalaisen Hasseris Gymnasiumin opettajat Tina Ulrik Öllgaard ja Lotte Prätorius Ålborgista sekä Armentano Rita, Vilma Micera, Maria Luisa Longo etelä-italialaisesta Its Vittorino D’Allessandro Lagonegron lukiosta. Vuosaaren lukion kansainväliseen tiimiin kuuluvat Esa Teräväinen (pj.), Minna Mänttäri, Riitta Karvonen, Marko Laakkonen sekä Johanna Sydänmaa.
 Vieraamme kävivät tutustumassa EA3-kurssin oppilaisiin. Hanke kiinnosti oppilaita kovasti.
 Posted by MLA at 09:42
 Vuolun Vanhat Tanssit videot valmistuvat
 Nyt on taas se aika vuodesta, kun Vuolun YouTube -sivustolle ilmestyy videoita Vuolun Vanhojen Tansseista 2016.
 Kaikki kolmetoista tanssia löytyvät alla:
 Radetzky-marssi:
 Polkka masurkka:
 Salty Dog Rag:
 Kehruuvalssi:
 Fireman’s Dance:
 Tango jealousie (Mustasukkaisuutta):
 Duplevska-polkka
 Venäläinen troikka
 Vuolun Vanhojen Oma Tanssi:
 Gay Gordons:
 Cicapo:
 Helsinki -valssi:
 Jos et huomannut katsoa Ylen pääuutisia 19.2., tässä tuttuja kasvoja:):
 http://areena.yle.fi/1-3067316
 Posted by MLA at 16:21
 Kaunokirjallisuus kuluu lukiolaisten käsissä
 S26-kurssin opiskelijat ovat lukeneet suomalaista nykykirjallisuutta. Jännitys ja tulevaisuuskuvaukset kiehtovat. Leena Krohnin Hotel Sapiens -teoksen lisäksi tutuiksi ovat tulleet esimerkiksi Leena Lehtolaisen Rautakolmio, Harri Nykäsen Leijonakuningas, Eppu Nuotion Musta, Jari Tervon Layla ja Risto Isomäen Sarasvatin hiekkaa.
 -Raili Niemeläinen
 Posted by MLA at 17:24
 UE5-ryhmä vieraili Vuosaaren Merimieskirkossa
 UE5-ryhmämme vieraili Vuosaaren Merimieskirkossa tiistaina 10.11.2015. Kierrostamme kirkossa opasti (Revd.) Sirpa Tolppanen, joka toimii kirkossa pastorina. Hän on aiheeseen kuuluen myös laivakuraattori, joka tekee sielunhoitotyötä merenkulkijoiden parissa.
 Mitä Merimieskirkko siis tekee? Merimieskirkko tekee kristillistä, sosiaalista, kulttuurista ja diakonista työtä merenkulkijoiden ja ulkomailla olevien suomalaisten parissa. Merimieskirkko esimerkiksi hoitaa kristillisiä toimituksia, avustaa kriisien aikana, auttaa ylläpitämään suomalaista identiteettiä, antaa käytännön apua ongelmatilanteissa oleville ja lista vain jatkuu. Tällä hetkellä Suomen Merimieskirkolla on toimipaikkoja 13 maassa ja kaikilla merillä.
 Suomalaisen merimieskirkon peruspalveluihin kuuluvat muun muassa kahvio, lukusali, kirjasto, puhelin, televisio, sauna ja hätämajoitus.
 Keskuksessa järjestetään myös hartauksia merenkulkijoille ja siellä voi myös viettää häitä
 Molemmat opettajamme ja oppaamme painottivat Merimieskirkon kansainvälisyyttä. Kansainvälisyyden teemaa miettien Merimieskirkko on loistava esimerkki aiheesta. Miksi? No, syy on melko itsestään selvä: Merimieskirkko toimii kansainvälisesti. Matkaajia on ympäri maailmaa, kirkon toimipaikkoja löytyy niin Suomesta kuin ulkomailta ja siellä missä toimipaikkoja ei ole, on matkapappeja. Laivat, jotka ovat itsestään jo aika kansainvälisiä, ovat Merimieskirkon työntekijöiden yleistä toimialuetta.
 Kaikki ovat tervetulleita merimieskirkkoon. Alla olevan kuvan kartassa paikalla käyneet matkaajat ja merenkulkijat ovat voineet merkitä oman kotimaansa nuppineulalla. Nuppineulakeskittymä on pääosin Euroopan alueella, mutta matkaajia löytyy myös Aasiasta ja erityisesti Filippiineiltä.
 Merimieskirkko ry:n kotisivut: http://www.merimieskirkko.fi/ Lisäkuvia tulossa tuota pikaa – pysy kanavalla.
 Posted by MLA at 16:04
 Saksan vieraat Vuolussa toukokuu 2015
 Our guests still in Frankfurt waiting for their flight to Finland.
 Andrea attended Juha’s biology lesson.
 In the afternoon we bowled at Myllypuro Arena Center
 We started our Wednesday “tour” at the Winter garden.
 The exhibition “ musical memories of Helsinki” at Hakasalmen Huvila (Hakasalmi Villa).
 “Concert Sibis Jazz Ensamble” in the music house in the evening.
 Mikko’s geometry Guided tour of the Uspenski Cathedral
 and a nice view from Finnair Skywheel
 Back to childhood (Lydia and Tim)
 Guided tour of Helsinki observatory.
 (Lydia, Patricia and Jan)
 ( Anna-Liisa )
 In the morning before leaving: Uutela near the beach
 Posted by MLA at 07:06
 Nuorisovaalit Vuolussa
 Kuvassa Patricia Le Gall Fau saa äänestyslipun yhteiskuntaopin opettajalta Suvi Ala-Laurilalta.
 Eduskuntavaalit ovat olleet läsnä mediassa ja keskusteluissa laajalti viimeiset viikot ja kuukaudet. Myös koulumme halusi osallistua vaalikevääseen. Allianssi ry:n järjestämiä nuorisovaaleja on pidetty aikaisemminkin koulullamme, ja näin myös tänä vuonna. Aloitimme vaaleihin syventymisen vaalipaneelilla (ks. Verkkovuolun aikaisemmat jutut), olemme pohtineet kursseilla mm. vaaleja ja niihin osallistumista sekä puolueiden vaaliohjelmia. Lisäksi olemme tehneet vaalikoneita ja katselleet ehdokkaiden videoita tutustuaksemme kansanedustajaehdokkaisiin. Lopuksi järjestimme koulullamme nuorisovaalit, joissa kaikilla alle 18-vuotiailla oli mahdollisuus saada ensituntuma eduskuntavaaleihin.
 Äänestämässä kävi 41% äänioikeutetuista. Koulussamme kolme suurinta puoluetta olivat Vihreät, Keskusta ja Kokoomus. Eniten ääniä saaneet ehdokkaat olivat Keskustan Abdirahim Husu Hussein Mohamed, vihreiden Pekka Haavisto ja Outi Alanko-Kahiluoto sekä SDP:n Nasima Razmyar. Niin sanottuna “mustana hevosena” sai äänen myös koulumme maantieteen opettaja Esa Teräväinen. Kannattajakuntaa siis löytyy jo valmiiksi, jos Esa joskus harkitsee poliittiikkaan lähtemistä.
 Nuorten vaaleista löytyy lisää tietoa Valtikan sivustolta Nuorisovaalit.fi. Alla pieni näyte valtakunnallisista tuloksista.
 Nuorten valitseman eduskunnan paikkajako on seuraava: Kokoomus 43, Keskusta 41, Vihreät 30, Perussuomalaiset 26, SDP 17, Vasemmistoliitto 12, Kristillisdemokraatit 11, Ruotsalainen kansanpuolue 8, Piraattipuolue 7, Itsenäisyyspuolue 2, Suomen kommunistinen puolue 1, Muutos 2011 1. Ahvenanmaalla ei järjestetty Nuorisovaaleja.
 T. Suvi Ala-Laurila, Hannele Heino ja Pekka Lepistö
 Posted by MLA at 13:15
 Vuolun Itämeri-ilmiö esille kansainväliseen kestävän kehityksen kokoukseen Tallinnassa
 Vuolun lukuvuoden 2013-2014 Itämeri-ilmiö ja yhteistyö Harakan luontokeskuksen kanssa pääsee esille Tallinnassa pidettävässä kokouksessa huhtikuussa 2015.
 Kokoukseen saapuu osanottajia ympäri maailmaa, kaukaisimmat Australiasta saakka.
 Itämeritoiminnasta koostettu video esitetään kokouksen yhteydessä. Katso video
 Kokouksesta enemmän http://esdconference2015.eu/en/
 Posted by MLA at 12:23
 Vuolun Wanhojen Tanssit koko show!
 Kuvaus, leikkaus ja editointi Marko Laakkonen
 Posted by MLA at 16:02


text:
VSRS Sodba in sklep VIII Ips 98/2018
 ECLI:SI:VSRS:2019:VIII.IPS.98.2018
 VS00021781
 VDSS Sodba Pdp 483/2017
 redna odpoved pogodbe o zaposlitvi - krivdni razlog - pisno opozorilo na izpolnjevanje obveznosti - trpinčenje na delovnem mestu - diskriminacija na podlagi narodnostne pripadnosti
 Iz dejstev, ki so navedena v odpovedi in dejstev, ki sta jih ugotovili sodišči, revizijsko sodišče pa je na te ugotovitve vezano, ne izhaja zaključek, da bi tožnica v razmerju do delavke E. C. kršila prepoved diskriminacije na podlagi vere in narodnosti. Zgolj to, da je delavka E. C. ostala razporejena na delo za dne 12. 9. 2016, ko se praznuje bajram, kljub temu, da je sicer prosila za prost dan in da bi bilo na delo možno razporediti tudi delavke, ki tega verskega praznika ne praznujejo, samo po sebi ne pomeni diskriminatornega obravnavanja, zlasti še ob upoštevanju konkretnih okoliščin primera.
 „Pritožbi se ugodi in se sodba sodišča prve stopnje
 − delno spremeni tako, da se ugotovi nezakonitost redne odpovedi pogodbe o zaposlitvi z dne 10. 10. 2016;
 − delno razveljavi v odločitvi o zavrnitvi reintegracijskega in reparacijskega zahtevka ter v odločitvi o stroških postopka in se zadeva v tem obsegu vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.
 Odločitev o stroških pritožbenega postopka se pridrži za končno odločbo.“
 1. Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožničin zahtevek za ugotovitev nezakonitosti in razveljavitev redne odpovedi pogodbe o zaposlitvi iz krivdnega razloga, za ugotovitev, da delovno razmerje med strankama ni prenehalo in še traja ter za poziv tožnice nazaj na delo, priznanje vseh pravic iz delovnega razmerja, vpis zavarovalne dobe v matično evidenco ter obračun in plačilo nadomestila plače v bruto znesku 2.689,68 EUR od 26. 10. 2016 do vrnitve nazaj na delo. Odločitev temelji na ugotovitvi, da je tožena stranka tožnici zakonito podala pisno opozorilo na izpolnjevanje obveznosti in možnost odpovedi, če bo delavec ponovno kršil pogodbene in druge obveznosti iz delovnega razmerja, ker je tožnica v obdobju od septembra 2015 do 22. 10. 2015 večkrat izvajala nerazumen in pretiran verbalni pritisk nad delavko E. V., kar je imelo vse znake trpinčenja na delovnem mestu. Presodilo je tudi, da je tožena stranka tožnici nato utemeljeno podala redno odpoved pogodbe o zaposlitvi iz krivdnega razloga, ker delavki E. C. ni zagotavljala enake obravnave, ne glede na njeno vero in narodnost, saj jo je razporedila na delo za bajram, kljub tožničini predhodni obljubi, da bo delavka tega dne prosta in kljub temu, da je delovni proces omogočal, da bi na delo razporedila delavko, ki ne praznuje tega praznika.
 3. Zoper sodbo sodišča druge stopnje je tožnica vložila revizijo zaradi bistvenih kršitev določb pravdnega postopka in zmotne uporabe materialnega prava. Navaja, da je zaključek sodišča, da se je tožena stranka s tožničinimi kršitvami napram delavki E. V. seznanila 9. 12. 2015 v nasprotju z navedbo v odgovoru na tožbo o tem, da je E. V. direktorja tožene stranke o trpinčenju obvestila že sredi oktobra 2015. Pisno opozorilo je bilo tožnici vročeno 30. 1. 2016 in ne 21. 1. 2016 kot navajata sodišči prve in druge stopnje. Razlogi drugostopenjske sodbe glede tega, kdaj je začel teči rok za podajo pisnega opozorila pred redno odpovedjo pogodbe o zaposlitvi so nejasni in med seboj v nasprotju. Subjektivni 60-dnevni rok za podajo pisnega opozorila je začel teči sredi oktobra 2015 in se je iztekel najkasneje 16. 12. 2015. Pisno opozorilo je bilo tožnici podano v nasprotju z določbo tretjega odstavka 13. člena Pravilnika o ukrepih delodajalca za zaščito delavcev pred spolnim in drugim trpinčenjem na delovnem mestu/mobingom (v nadaljevanju Pravilnik). Tožnici je bila kršena pravica do učinkovitega pravnega sredstva, saj je pravno stališče glede navedene določbe Pravilnika zavzelo le sodišče druge stopnje, ne pa tudi sodišče prve stopnje. Nezakonitost pisnega opozorila izhaja že iz ugotovitve sodišča, da je časovni okvir kršitev le okvirno določen in da same kršitve niso konkretno opisane. Sodni postopek ni namenjen ugotavljanju kršitev, ki jih delodajalec v pisnem opozorilu ni konkretiziral. Protispisna je ugotovitev sodišča druge stopnje, da se sodišče prve stopnje ni sklicevalo na dnevnik mobinga. Sodišče druge stopnje tudi ni odgovorilo na pritožbene navedbe o nepravilnosti ugotovitve sodišča prve stopnje, da je tožničina hči dnevnik mobinga pisala po maminem spominu, prav tako se ni opredelilo do pritožbenih navedb o tem, da je priči E. V. odgovore sugerirala njena hči. Opozarja na nezakonitost sodbe sodišča prve stopnje v delu, ki se opira na zaslišanje E. J. in M. M. Nepravilen je zaključek sodišča, da naj bi tožnica na E. V. v oktobru in pretežni del septembra 2015 verbalno pritiskala in da je slednje prišlo v ustrahovanje. Edini dogodek v tem obdobju se nanaša na ploščice na oddelku wellnesa, za katerega je bilo ugotovljeno, da si ga je delavka izmislila. Sodišče ni upoštevalo, da je bila osnovna delovna naloga tožnice nadzor nad delom sobaric in čistilk in v temu okviru tudi opozarjanje na neustrezno opravljeno delo. Tudi v zvezi z razlogom za redno odpoved pogodbe o zaposlitvi (neodobritev prostega dne E. C. za praznovanje bajrama) je bila tožnici kršena pravica do kontradiktornosti in poštenega sojenja, saj je sodišče v razloge vneslo govorice in navedbe, ki jih tožnici ni bilo mogoče dokazovati. Sodišče druge stopnje se ni opredelilo do pritožbenih navedb v zvezi z izpovedjo E. C., da je že ob podpisu pogodbe zahtevala, da ji za bajram omogočijo prost dan, saj je to pomembno za presojo verodostojnosti zaslišanih prič. Nezakonita je tudi obrazložitev izpodbijane sodbe v zvezi z elektronskim sporočilom M. S. z dne 17. 12. 2015.
 4. Tožena stranka je v odgovoru na revizijo prerekala revizijske navedbe in predlagala zavrnitev revizije kot neutemeljen.
 6. Revizija je v veliki meri zgolj prepis pritožbe in že zato ne more biti uspešna glede tistih navedb, na katere je pritožbeno sodišče že ustrezno odgovorilo. Takšen je na primer v reviziji ponovljen pritožbeni očitek o kršitvi pravice do poštenega sojenja zaradi upoštevanja elektronskega sporočila M. S., zato ni potrebno, da bi revizijsko sodišče še enkrat odgovarjalo na te navedbe.
 7. Z navedbo, da bi sodišče moralo upoštevati, da je E. V. že sredi oktobra 2015 direktorja tožene stranke seznanila s tem, da jo tožnica trpinči in da je zato rok za izdajo pisnega opozorila iz prvega odstavka 85. člena ZDR-1 začel teči že takrat, revizija dejansko uveljavlja zmotno ugotovitev dejanskega stanja, kar pa ni dopusten revizijski razlog. Sicer pa podobno kot velja za prijavo mobinga, kar bo obrazloženo v nadaljevanju, tudi za razgovor navedene delavke z direktorjem, na katerem je ta zgolj obljubil, da bo zadevo opazoval, ne pomeni, da je delodajalec že takrat ugotovil kršitev.
 8. Tudi pri obsežnih revizijskih navedbah o poteku dogodkov 22. 10. 2015, ko je E. V. v službi doživela psihični zlom in so jo odpeljali k zdravniku, gre predvsem za prikrito uveljavljanje zmotne ugotovitve dejanskega stanja. Res je sicer, da so bili ti dogodki sprožilni mehanizem za prijavo mobinga, kar je potem pripeljalo do postopka, v katerem je bilo tožnici dano pisno opozorilo o neizpolnjevanju obveznosti in možnost odpovedi, vendar pa izpodbijana sodba ravnanja tožnice tega dne ne opredeljuje kot kršitev, zaradi katere je bilo tožnici utemeljeno izdano pisno opozorilo.
 9. Z navedbo, da sodišče druge stopnje ni odgovorilo na posamezne pritožbene navedbe, revizija smiselno uveljavlja bistveno kršitev določb pravdnega postopka iz prvega odstavka 339. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) v zvezi s prvim odstavkom 360. člena ZPP. Tožnica sodišču druge stopnje tako očita, da ni odgovorilo na pritožbeno navedbo, da sodišče prve stopnje zmotno navaja, da je dnevnik o mobingu tožničina hči (pravilno hči E. V.) pisala po maminem spominu, čeprav so dnevnik v resnici pisali družinski člani E. V. po svojem spominu. Vendar je pritožbeno sodišče na ta očitek dejansko odgovorilo, ko je zavzelo stališče, da dnevnik o mobingu ni neverodostojen dokaz zgolj zato, ker so ga pisali svojci E. V. po svojem spominu na tipskem obrazcu za potrebe sindikalne prijave trpinčenja.
 10. Drugostopenjsko sodišče je dolžno odgovoriti le na tiste pritožbene navedbe, ki so odločilnega pomena (prvi odstavek 360. člena ZPP), zato ni bistveno, da se ni opredelilo do pritožbenega očitka, da naj bi E. V. med njenim zaslišanjem na sodišču odgovore sugerirala njena hčerka. Iz zapisnika o zaslišanju priče E. V. je razvidno, da je pooblaščenec tožnice tak ugovor podal v zvezi z izpovedbo priče, da naj bi tožnica v enem primeru rekla „kurac bajram“. Ta del izpovedbe za odločitev v tem sporu sploh ni relevanten, saj sodišče druge stopnje v 13. točki obrazložitve kot pravilno ocenjuje ravnanje sodišča prve stopnje, ki se ni opredeljevalo do druge očitane kršitve iz pisnega opozorila (da tožnica E. V. ni zagotavljala enake obravnave ne glede na njeno vero in narodnost), ta očitek pa se je nanašal zlasti na to, da naj bi tožnica delavki preklela bajram.
 11. Zmoten je revizijski očitek, da je sodba sodišča prve stopnje nezakonita, ker se je sodišče oprlo na zaslišanje E. J. in M. M., ki v postopku nista bili neposredno zaslišani. V sporu pred sodiščem njunega zaslišanja ni predlagala nobena stranka, temveč je tožena stranka kot dokaz predložila zapisnika njunega zaslišanja v predsodnem postopku raziskave prijave mobinga. Ti listini je sodišče dokazno ocenilo ter v 5 . točki obrazložitve povsem korektno povzelo, da sta tudi navedeni delavki slišali, da je V. imela težave s tožnico, ker jo je ta spravljala v jok, ko jo je kritizirala da ne zna čistiti.
 12. Neutemeljen je tudi revizijski očitek, da je bila tožnici kršena pravica do učinkovitega pravnega sredstva, ker je pravno stališče o pomenu določbe 13. člena Pravilnika zavzelo sodišče druge stopnje in ne sodišče prve stopnje. Sodišče druge stopnje se je do tega vprašanja opredelilo ravno na pritožbo tožnice, zato tega ni možno opredeliti kot kršitev pravice do pritožbe, temveč nasprotno, kot zagotavljanje izvrševanja te pravice. Pravici stranke, da uveljavlja pravna naziranja, na drugi strani ustreza obveznost sodišča, da se do teh naziranj opredeli, kar je sodišče druge stopnje tudi storilo. S tem je tudi v celoti saniralo pomanjkljivost prvostopenjske sodbe, ki se do naziranj tožnice ni opredelilo. Zmotno je revizijsko stališče, da se sodišče druge stopnje do navedenega materialnopravnega vprašanja sploh ne bi smelo opredeliti (kljub temu, da je bilo predmet pritožbe), ker tega ni storilo že sodišče prve stopnje.
 13. Pravica do kontradiktornosti postopka in poštenega sojenja naj bi bila tožnici kršena v zvezi z zaključkom sodišča, da naj bi podobne težave kot E. C. s prostim dnevom za praznik bajrama imela tudi R. A. Pri tem niti ne gre za zaključek iz drugostopenjske sodbe, zoper katero naj bi bila revizija predvsem uperjena, temveč za zaključek sodišča prve stopnje, s katerim je to le dodatno argumentiralo verodostojnost izpovedbe E. C. Tožnica v pritožbi zoper sodbo sodišča prve stopnje v zvezi z navedenim ni uveljavljala kršitve pravice do kontradiktornosti postopka in poštenega sojenja. Sicer pa je ta očitek tudi vsebinsko neutemeljen. Tožena stranka se je namreč že v odgovoru na tožbo sklicevala na ta del izpovedbe R. A. v postopku pred toženo stranko, zato je tožnica imela vse možnosti, da v sodnem sporu izpodbija tako te navedbe kot tudi zapisnik o zaslišanju navedene priče.
 14. Z navedbo, da je obrazložitev drugostopenjske sodbe v točki 11 glede teka roka za podajo odpovedi (pravilno roka za podajo pisnega opozorila na izpolnjevanje obveznosti in možnost odpovedi) nejasna in sama s seboj v nasprotju, revizija smiselno uveljavlja obstoj bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP. Vendar pa razlogi izpodbijane sodbe glede tega, kdaj je tožena stranka ugotovila kršitev, zaradi katere je tožnico pisno opozorila, niso nejasni in tudi ne med seboj v nasprotju. Predvsem pa niso takšni, da zaradi njih izpodbijane sodbe sploh ne bi bilo mogoče preizkusiti. Iz sodbe povsem jasno izhaja, da je bila kršitev ugotovljena šele potem, ko je tožena stranka na podlagi prijave sindikata zaslišala tožnico in priče in ne že z dnem, ko je prejela prijavo. S tem je sodišče druge stopnje dejansko pritrdilo ugotovitvi prvostopenjskega sodišča, da je tožena stranka prijavo raziskovala 16. 12. 2015 (takrat je bila zaslišana tožnica in večina prič) in je tudi tedaj ugotovila očitane kršitve. Pri tem ni bistveno, da višje sodišče ugotavlja, da je bila E. V. zaradi bolniškega staleža in bolezni zaslišana šele 8. 1. 2016, kar pomeni, da ugotovitev kršitve postavlja v še kasnejši čas, saj je v obeh primerih pisno opozorilo dano znotraj 60-dnevnega roka iz prvega odstavka 85. člena ZDR-1.
 15. Revizija skuša zavajajoče prikazati, da je sodišče prve stopnje štelo, da je 60-dnevni rok začel teči z dnem prijave mobinga 9. 12. 2015. Pri tem se opira na uvodni zapis v 4. točki obrazložitve prvostopenjske sodbe, da se je tožena stranka šele tedaj seznanila z zatrjevano kršitvijo in je na podlagi te prijave opravila razgovore z udeleženimi delavci. Vendar seznanitev ne pomeni tudi ugotovitve, kar je razvidno iz nadaljnje obrazložitve prvostopenjske sodbe, ki ugotovitev kršitve veže na preiskavo, ki jo je tožena stranka izvedla na podlagi prijave mobinga. Iz istega razloga se revizija neutemeljeno zavzema za to, da bi sodišče moralo šteti, da je tožena stranka ugotovila kršitev v zvezi z E. V. že sredi oktobra 2015, ko je ta delavka direktorju povedala, da se tožnica do nje neprimerno obnaša. Takrat je tožena stranka lahko ugotovila kvečjemu to, da ima delavka pripombe na obnašanje tožnice, ne pa tudi, ali gre v resnici za trpinčenje na delovnem mestu.
 16. Sodišče je pravilno uporabilo materialno pravo, ko se je postavilo na stališče, da je za presojo pravočasnosti pisnega opozorila na izpolnjevanje obveznosti in možnost odpovedi, če bo delavec ponovno kršil pogodbene in druge obveznosti iz delovnega razmerja, merodajna določba prvega odstavka 85. člena ZDR-1, in da 13. člen Pravilnika ne določa drugačnega, krajšega, roka za podajo takšnega opozorila. V skladu s prvim odstavkom 85. člena ZDR-1 mora delodajalec pred redno odpovedjo pogodbe o zaposlitvi iz krivdnega razloga najkasneje v 60-tih dneh od ugotovitve kršitve in najkasneje v šestih mesecih od nastanka kršitve pisno opozoriti delavca o neizpolnjevanju obveznosti in možnost odpovedi, če bo delavec ponovno kršil pogodbene ali druge obveznosti iz delovnega razmerja v enem letu od prejema pisnega opozorila. Zmotno je stališče tožnice, da tretji odstavek 13. člena Pravilnika določa nek krajši, za delavca ugodnejši, subjektivni rok za podajo pisnega opozorila o neizpolnjevanju obveznosti in možnost odpovedi. Tretji odstavek 13. člena Pravilnika namreč določa, da mora odgovorna oseba predlog ukrepov in morebitnih sankcij, ki so v pristojnosti delodajalca, pripraviti najkasneje v tridesetih dneh od začetka postopka, delodajalec pa jih je dolžan izvršiti brez odlašanja. Iz celotnega Pravilnika, zlasti še iz določb 10. do 13. člena je razvidno, da se izraz odgovorna oseba nanaša na pooblaščence (pooblaščena strokovna oseba za varnost in zdravje pri delu in strokovne sodelavke zaposlene v kadrovski službi). Naloga odgovorne osebe (pooblaščenca) je med drugim, da opravi razgovor z delavcem - žrtvijo, domnevnim storilcem, zaposlenimi in ostalimi osebami, ki bi lahko dale kakršnekoli informacije v zvezi z domnevnim dejanjem (tretja alineja drugega odstavka 13. člena Pravilnika) in da poslovodstvu in pristojnim organom pri delodajalcu predlaga pravne ukrepe in po potrebi tudi uvedbo pravnih sankcij zoper izvajalca mobinga (deseta alineja drugega odstavka 13. člena Pravilnika).
 17. Tretji odstavek 13. člena Pravilnika tako določa rok, v katerem mora odgovorna oseba (pooblaščenec) pripraviti predlog ukrepov za delodajalca in ne roka v katerem mora delodajalec sprejeti ukrep, v konkretnem primeru pisno opozorilo kršitelju. Roki iz 13. člena Pravilnika, tudi sedemdnevni rok v katerem mora pooblaščenec opraviti razgovor z žrtvijo mobinga, so po svoji naravi lahko le instrukcijski in ne prekluzivni roki. Ti roki so namenjeni hitri in učinkoviti zaščiti žrtev mobinga, ne pa zaščiti storilcev pred ukrepanjem delodajalca. Subjektivni rok, v katerem je tožena stranka bila dolžna tožnico pisno opozoriti na izpolnjevanje obveznosti, tako znaša 60 dni od ugotovljene kršitve in ne 30 dni, za kar se zavzema revizija. Zgoraj je že obrazloženo, da je bilo glede na dejanske ugotovitve sodišča o tem, kdaj je tožena stranka ugotovila kršitev (na te ugotovitve je revizijsko sodišče vezano), pisno opozorilo dano znotraj subjektivnega 60-dnevnega roka.
 18. Neutemeljen je revizijski ugovor, da je pisno opozorilo na izpolnjevanje obveznosti in možnost odpovedi nezakonito, ker kršitve v njem niso dovolj konkretizirane. V pisnem opozorilu na izpolnjevanje obveznosti in možnost odpovedi mora delodajalec kršitev, na nesprejemljivost katere delavca opozarja, navesti na tak način, da med njima ne bo dilem, za katero delavčevo kršitev oziroma nesprejemljivo ravnanje gre.1 Navedba v pisnem opozorilu, ki je bilo izdano tožnici, da je v obdobju od septembra do 22. 10. 2015 večkrat izvajala nedopusten in prekomeren verbalni pritisk na delavko E. V., ki ima vse znake trpinčenja in šikaniranja na delovnem mestu, tej zahtevi v celoti zadošča, še zlasti ob upoštevanju, da je bila tožnica seznanjena s prijavo mobinga in dnevnikom mobinga ter da ji je komisija, ki je opravila njeno zaslišanje, postavila številna vprašanja, med drugim tudi, ali je konstantno kritizirala delo E. V., ali je nanjo kričala in jo zmerjala ter ali je kritizirala njeno osebno življenje, videz in obnašanje. Nerealna in neživljenjska je zahteva, da bi v pisnem opozorilu moralo biti navedeno za vsak dan posebej, kaj je tožnica rekla V., še zlasti ob upoštevanju dejstva, da je šlo za dalj časa trajajoče nedopustno ravnanje in za žrtev trpinčenja, ki je očitno slabo artikulirana.
 19. Revizijsko sodišče je vezano na dejanske ugotovitve sodišča druge stopnje, da je tožnica v spornem obdobju s konstantnimi očitki, da ne zna čistiti, izvajala neprimeren in pretiran verbalni pritisk na E. V., ki se je kazal v tem, da se je V. tožnice bala in je bila potem, ko je bila v stiku z njo objokana in vsa iz sebe. Na podlagi tako ugotovljenega dejanskega stanja je sodišče pravilno uporabilo materialno pravo, ko je presodilo, da je tožena stranka tožnico utemeljeno pisno opozorila na izpolnjevanje obveznosti in možnostjo odpovedi, če bo ponovno kršila pogodbene ali druge obveznosti iz delovnega razmerja. Pisno opozorilo iz prvega odstavka 85. člena ZDR-1 je utemeljeno, če delavčevo ravnanje ali opustitev, ki je predmet pisnega opozorila, pomeni kršitev pogodbene ali druge obveznosti iz delovnega razmerja. Tožničino ravnanje napram E. V. pomeni kršitev prepovedi trpinčenja na delovnem mestu, kakor je določena v četrtem odstavku 7. člena ZDR-1. V skladu s to določbo je trpinčenje na delovnem mestu vsako ponavljajoče se ali sistematično, graje vredno ali očitno negativno ali žaljivo ravnanje ali vedenje, usmerjeno proti posameznim delavcem na delovnem mestu ali v zvezi z delom. Opozarjanje na domnevno slabo opravljeno delo samo po sebi sicer res ne pomeni nedopustnega ravnanja, vendar je bilo v konkretnem primeru ugotovljeno, da je imela tožnica do E. V. drugačen odnos kot do ostalih delavk, da je nanjo prekomerno pritiskala, tako da je to prešlo v ustrahovanje ter da je šlo za konstantne očitke delavki, da ne zna čistiti, kar je pri njej, sicer tudi v povezavi s prejšnjimi neprimernimi izjavami, povzročilo, da se je delavka tožnice bala in da je bila po stiku z njo objokana in vsa iz sebe. Takšni konstantni, prekomerni očitki, ki delavca spravijo v stisko, pa pomenijo trpinčenje na delovnem mestu.
 20. Redna odpoved pogodbe o zaposlitvi iz krivdnega razloga, kot je opredeljena v prvem in drugem odstavku 89. člena ZDR-1, se od izredne odpovedi zaradi kršitve pogodbenih ali drugih obveznosti iz delovnega razmerja razlikuje po tem, da zanjo zadošča vsaka kršitev pogodbene ali druge obveznosti iz delovnega razmerja (za izredno odpoved mora biti kršitev hujša), obenem pa mora biti kršitev takšna, da onemogoča nadaljevanje delovnega razmerja pod pogoji iz pogodbe o zaposlitvi (pri izredni odpovedi delovnega razmerja ni mogoče nadaljevati niti do izteka odpovednega roka). Takšna splošna opredelitev krivdnega razloga za redno odpoved pogodbe o zaposlitvi pomeni, da gre za pravni standard, ki ga mora od primera do primera napolniti sodna praksa, seveda ob upoštevanju konkretnih pogodbenih oziroma drugih obveznosti iz delovnega razmerja.
 21. Tožnici je bila pogodba o zaposlitvi redno odpovedana, ker delavki E. C. diskriminatorno ni zagotovila enake obravnave, ne glede na njeno vero in narodnost s tem, da jo je kljub njeni prošnji, da bi bila 12. 9. 2016 prosta, ker praznuje bajram, na ta dan razporedila na delo, čeprav je delovni proces omogočal, da bi na delo razporedila drugega delavca in delavki E. C. s tem omogočila prost dan. Kršitev prepovedi diskriminacije na podlagi vere in narodnosti je prav gotovo utemeljen razlog ne le za redno odpoved pogodbe o zaposlitvi, temveč tudi za izredno odpoved, saj je obveznost delodajalca, da delavcu (tudi) v času trajanja zaposlitve zagotovi enako obravnavo ne glede na katerokoli osebno okoliščino, kamor spadata tudi vera in narodnost, njegova temeljna obveznost, ki je z razlogom umeščena v uvodne, splošne določbe ZDR-1. Gre za odraz ustavnega načela, da so v Sloveniji vsakomur zagotovljene enake človekove pravice in temeljne svoboščine, ne glede na narodnost, raso, spol, jezik, vero, politično ali drugo prepričanje, gmotno stanje, rojstvo, izobrazbo, družbeni položaj, invalidnost ali katerokoli drugo osebno okoliščino. Vendar pa iz dejstev, ki so navedena v odpovedi in dejstev, ki sta jih ugotovili sodišči, revizijsko sodišče pa je na te ugotovitve vezano, ne izhaja zaključek, da bi tožnica v razmerju do delavke E. C. kršila prepoved diskriminacije na podlagi vere in narodnosti. Zgolj to, da je delavka E. C. ostala razporejena na delo za dne 12. 9. 2016, ko se praznuje bajram, kljub temu, da je sicer prosila za prost dan in da bi bilo na delo možno razporediti tudi delavke, ki tega verskega praznika ne praznujejo, samo po sebi ne pomeni diskriminatornega obravnavanja, zlasti še ob upoštevanju konkretnih okoliščin primera.
 22. Ravnanja, ki se očita tožnici, enostavno ni mogoče subsumirati pod pravno pravilo prepovedi diskriminacije. Niti odpoved pogodbe niti izpodbijana sodba ne pojasnita, v čem naj bi bilo na veri in narodnosti temelječe neenakopravno obravnavanje delavke E. C. v zvezi z njeno razporeditvijo na delo 12. 9. 2016. Stališče, da v odpovedi pogodbe o zaposlitvi navedene okoliščine (prošnja delavke za odobritev prostega dne na dan verskega praznika in možnost, da bi se na delo razporedila delavka, ki tega verskega praznika ne praznuje) kažejo na kršitev prepovedi diskriminacije, implicitno pomeni, da bi se delodajalec očitku diskriminacije izognil le tako, da delavca, ki praznuje kak praznik, ki je povezan z njegovo vero ali narodnostjo in ki ni dela prost dan, ne razporedi na delo, če zaprosi za prost dan in če so tistega dne prosti drugi delavci, ki takšnega praznika ne praznujejo.
 23. O prepovedani diskriminaciji v smislu določbe tretjega odstavka 6. člena ZDR-1 lahko govorimo, če so izpolnjeni njeni zakonski znaki:
 − neenako, manj ugodno obravnavanje posameznega delavca ali skupine delavcev;
 − povezava takšne neenake obravnave z eno ali več osebnimi okoliščinami takšnega delavca ali skupine delavcev;
 − diskriminirani delavci oziroma skupina delavcev mora biti v enakem ali primerljivem položaju, kot primerljivi delavci.
 Nobenega od teh znakov sodišče ni ustrezno obrazložilo. Ni jasno, v čem naj bi bila neenaka obravnava tožnice. Delavka in sodišče nista eksplicitno šteli, da tožnici prosti dan ni bil odobren zato, ker je muslimanske vere in druge (očitno bošnjaške) narodnosti oziroma, da bi ji bil prosti dan odobren, če bi bila neke druge vere in narodnosti, kar bi v resnici lahko pomenilo diskriminacijo. Nasprotno, v postopku je bilo ugotovljeno, da je bil spornega dne prost dan odobren tako delavcem, ki praznujejo bajram, kot tudi delavcem, ki ga ne.
 24. Sodišče je sicer zmotno uporabilo materialno pravo, ko je tožničino ravnanje opredelilo kot kršitev prepovedi diskriminacije zaradi vere in narodnosti. Vendar pa to ne pomeni, da ravnanja, ki se tožnici očita v odpovedi pogodbe o zaposlitvi, ni možno pravno opredeliti kot kakšno drugo kršitev pogodbene ali druge obveznost iz delovnega razmerja. Sodišče ni vezano na pravno kvalifikacijo kršitve, temveč le na njen dejanski opis. Ta pa je takšen, da se tožnici očita, da je delavko E. C. razporedila na delo za 12. 9. 2016, kljub temu, da jo je delavka prosila, da bi bila tega dne prosta, ker praznuje bajram in da je delovni proces omogočal, da bi na delo razporedila drugega delavca in s tem E. C. omogočila prost dan.
 25. Takšnega opisa ravnanja tožnice ni mogoče opredeliti kot kršitev pogodbene ali druge obveznosti iz delovnega razmerja, zaradi katere delovnega razmerja s tožnico ne bi bilo možno nadaljevati. Zgolj to, da tožnica delavki v ponedeljek 12. 9. 2016 ni omogočila prostega dneva, še zlasti ob dejstvu, da je bila delavka prosta v soboto, 10. 9. 2016 in da ob prvi prošnji za prost dan (1. 9. 2016) tožnici niti ni povedala, da bi bila rada prosta zaradi praznika ter da tožnica, kot izhaja iz dejanskih ugotovitev sodišča prve stopnje, niti ni eksplicitno obljubila, da bo spornega dne prosta, ampak ji je rekla, da bo glede na zasedenost hotela verjetno lahko prosta. Vse navedeno ne omogoča zaključka, da je tožnica s tem, da prošnje delavke ni upoštevala, kršila obveznosti iz delovnega razmerja. Res je sicer, da je tožnica nato na pogovoru, ki ga je o tem imela z E. C. 12. 9. 2015, neprimerno reagirala in s tem še dodatno povzročila prizadetost delavke, vendar se tožnici to ravnanje v odpovedi niti ne očita in sodišče dejanskih razlogov ne more širiti preko okvirov, ki jih je postavil delodajalec v odpovedi.
 26. Glede na navedeno je revizijsko sodišče na podlagi 378. člena ZPP reviziji ugodilo in izpodbijano sodbo delno spremenilo tako, da se ugodi zahtevku za ugotovitev nezakonitosti redne odpovedi pogodbe o zaposlitvi z dne 10. 10. 2016, v preostalem, to je glede reintegracijskega in reparacijskega zahtevka pa je sodbi sodišč druge in prve stopnje razveljavilo in zadevo v tem obsegu vrnilo sodišču prve stopnje v novo sojenje. Zaradi materialnopravno zmotnega stališča, da je izpodbijana redna odpoved pogodbe o zaposlitvi zakonita, sodišče tudi ni ugotavljalo dejstev v zvezi s predlogom tožene stranke za sodno razvezo pogodbe o zaposlitvi.
 27. V novem postopku bo sodišče o reintegracijskem in reparacijskem delu tožbenega zahtevka odločilo ob upoštevanju predloga tožene stranke za sodno razvezo pogodbe o zaposlitvi.
 28. Na podlagi četrtega odstavka 165. člena ZPP je Vrhovno sodišče odločitev o stroških revizijskega postopka pridržalo za končno odločitev.
 1 Glej Zakon o delovnih razmerjih s komentarjem, GV Založba 2016, str. 491, Ivan Robnik.
 Zakon o delovnih razmerjih (2013) - ZDR-1 - člen 6, 6/3, 89, 89/1, 89/1-3
 P2RvYy0yMDE1MDgxMTExNDI4MDI0


text:
 16.7.2011
 SK
 Úradný vestník Európskej únie
 C 211/11
 Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Stato (Taliansko) 18. apríla 2011 — Econord Spa/Comune di Solbiate a Comune di Varese
 (Vec C-183/11)
 2011/C 211/20
 Jazyk konania: taliančina
 Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
 Consiglio di Stato
 Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom
 Navrhovateľka: Econord Spa
 Odporkyne: Comune di Solbiate, Comune di Varese
 Ďalší účastník konania: Aspem Spa
 Prejudiciálna otázka
 Má sa zásada, podľa ktorej je situácia jedného verejnoprávneho subjektu podieľajúceho sa na základnom imaní účelovej spoločnosti irelevantná, uplatniť aj na prípad ako v prejednávanej veci, kde jedna zo združených obcí vlastní len jednu akciu účelovej spoločnosti, a dohody akcionárov, ktoré uzavreli verejnoprávne subjekty, neumožňujú obci podieľajúcej sa na základnom imaní spoločnosti nijakým spôsobom účinne túto spoločnosť kontrolovať, takže majetkovú účasť v spoločnosti možno považovať len za formálny rámec zmluvy o poskytovaní služieb?


text:
 20.7.2017
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 L 189/11
 AZ EGT VEGYES BIZOTTSÁG 7/2016 HATÁROZATA
 (2016. február 5.)
 az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás I. mellékletének (Állat- és növény-egészségügyi kérdések) módosításáról [2017/1290]
 AZ EGT VEGYES BIZOTTSÁG,
 tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásra (a továbbiakban: az EGT-megállapodás) és különösen annak 98. cikkére,
 mivel:
 (1)
 A 183/2005/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet II. mellékletének az olajok, a zsírok és az ezekből származó termékek dioxintartalmára vonatkozó ellenőrzések tekintetében történő módosításáról szóló, 2015. október 22-i (EU) 2015/1905 bizottsági rendeletet (1) bele kell foglalni az EGT-megállapodásba.
 (2)
 Ez a határozat takarmányokra vonatkozó jogszabályokat érint. Az EGT-megállapodás I. mellékletének a szektorális kiigazításokról szóló részében meghatározottak szerint a takarmányokra vonatkozó kérdéseket érintő jogszabályok mindaddig nem alkalmazandók Liechtensteinre, amíg az Európai Közösség és a Svájci Államszövetség között létrejött, a mezőgazdasági termékek kereskedelméről szóló megállapodás kiterjed Liechtensteinre. Ez a határozat ezért nem alkalmazandó Liechtensteinre.
 (3)
 Az EGT-megállapodás I. mellékletét ezért ennek megfelelően módosítani kell,
 ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
 1. cikk
 Az EGT-megállapodás I. melléklete II. fejezetének 31 m. pontja (183/2005/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet) a következő francia bekezdéssel egészül ki:
 „—
 32015 R 1905: a Bizottság 2015. október 22-i (EU) 2015/1905 rendelete (HL L 278., 2015.10.23., 5. o.).”
 2. cikk
 Az (EU) 2015/1905 rendeletnek az Európai Unió Hivatalos Lapja EGT-kiegészítésében közzéteendő izlandi és norvég nyelvű szövege hiteles.
 3. cikk
 Ez a határozat 2016. február 6-án lép hatályba, feltéve, hogy az EGT-megállapodás 103. cikkének (1) bekezdésében előírt összes bejelentést megtették (*1).
 4. cikk
 Ezt a határozatot az Európai Unió Hivatalos Lapjának EGT-re vonatkozó részében és EGT-kiegészítésében ki kell hirdetni.
 Kelt Brüsszelben, 2016. február 5-én.
 az EGT Vegyes Bizottság részéről
 az elnök
 Claude MAERTEN
 (1) HL L 278., 2015.10.23., 5. o.
 (*1) Alkotmányos követelmények fennállását nem jelezték.


type: wikipedia

text:
Genera et Species Gentianearum adjectis observationibus quibusdam phytogeographicis (abreviado Gen. Sp. Gent.) es un libro con ilustraciones y descripciones botánicas que fue escrito por el botánico, geobotánico, pteridólogo y fitogeógrafo alemán August Heinrich Rudolf Grisebach y publicado en Stuttgart el año 1838.
 Referencias
 Enlaces externos
 en IPNI
 Libros de botánica de Alemania del siglo XIX
 Libros de 1838
 Alemania en 1838
 Libros en latín
 Ciencia de 1838


text:
 Udalosti
 vznik presbyteriánstva (forma kalvinizmu) v Škótsku.
 Narodenia
 22. január – Pierre Gassendi, francúzsky filozof († 1655)
 27. marec – Juraj Tranovský, slovenský evanjelický farár, tvorca duchovných piesní a modlitieb († 1637)
 28. marec – Jan Amos Komenský, český teológ, filozof, pedagóg a spisovateľ († 1670)
 22. apríl – Wilhelm Schickard, nemecký polyhistor († 1635)
 Úmrtia
 22. január – Alžbeta Habsburská, rakúska arcivojvodkyňa a francúzska kráľovná ako manželka Karola IX. (* 1554)
 13. apríl – Bartolomeo Ammanati, taliansky architekt a sochár, predstaviteľ manierizmu (* 1511)
 31. august – Vilém z Rožmberka, významný český politik a predstaviteľ českých stavov (* 1535)
 23. september – Michel de Montaigne, francúzsky renesančný mysliteľ, humanista a skeptik (* 1533)
 1592


type: legislation

text:
 IL-KUMMISSJONI EWROPEA
 Brussell, 22.3.2016
 COM(2016) 145 final
 2016/0078(NLE)
 Proposta għal
 REGOLAMENT TAL-KUNSILL
 dwar l-allokazzjoni tal-opportunitajiet tas-sajd skont il-Protokoll ta’ Implimentazzjoni tal-Ftehim ta’ Sħubija dwar is-Sajd Sostenibbli bejn l-Unjoni Ewropea u l-Gvern tal-Gżejjer Cook
 MEMORANDUM TA’ SPJEGAZZJONI
 1.IL-KUNTEST TAL-PROPOSTA
 Abbażi tad-Direttivi tan-negozjati rilevanti
 1
 , il-Kummissjoni nnegozjat mal-Gvern tal-Gżejjer Cook bil-ħsieb li tikkonkludi Ftehim ta’ Sħubija ġdid dwar is-Sajd Sostenibbli u Protokoll ta’ Implimentazzjoni ta’ dan il-Ftehim bejn l-Unjoni Ewropea u l-Gżejjer Cook. Wara dawn in-negozjati, fil-21 ta’ Ottubru 2015 saru Ftehim u Protokoll ġodda. Dawn ikopru perjodu ta’ tmien snin u ta’ erba’ snin rispettivament mid-data tal-applikazzjoni provviżorja tagħhom, jiġifieri mid-data tal-iffirmar tagħhom, kif stabbilit fl-Artikolu 16 tal-Ftehim u fl-Artikolu 12 tal-Protokoll.
 Il-Ftehim il-ġdid se jipprovdi qafas li jqis il-prijoritajiet tal-Politika Komuni tas-Sajd riveduta u tad-dimensjoni esterna tagħha ħalli tinħoloq sħubija strateġika bejn l-Unjoni Ewropea u l-Gżejjer Cook.
 Il-Protokoll il-ġdid għandu l-għan ewlieni li lill-bastimenti tal-Unjoni jagħtihom opportunitajiet tas-sajd fiż-żona tas-sajd tal-Gżejjer Cook, skont l-aqwa pariri xjentifiċi disponibbli u skont il-miżuri ta’ konservazzjoni u ta’ ġestjoni tal-Kummissjoni għas-Sajd fil-Punent tal-Paċifiku u l-Paċifiku Ċentrali (id-WCPFC) u, meta applikabbli, fil-limiti tal-eċċess disponibbli. Fost l-oħrajn, il-Kummissjoni sejset il-pożizzjoni tagħha fuq ir-riżultati ta’ valutazzjoni li għamlu esperti esterni u li tħares lejn il-ġejjieni dwar jekk għandhomx jiġu konklużi Ftehim u Protokoll ġodda. L-għan huwa wkoll li tissaħħaħ il-koperazzjoni bejn l-Unjoni Ewropea u l-Gżejjer Cook ħalli jiġu promossi politika tas-sajd sostenibbli u użu responsabbli tar-riżorsi tas-sajd fiż-żona tas-sajd tal-Gżejjer Cook, fl-interess taż-żewġ partijiet.
 Il-Protokoll jipprevedi opportunitajiet tas-sajd għal erba’ bastimenti tas-sajd għat-tonn bit-tartaruni.
 Għandu jiġi ddefinit il-metodu kif dawn l-opportunitajiet tas-sajd se jitqassmu fost l-Istati Membri.
 Abbażi ta’ dan, il-Kummissjoni qed tipproponi li l-Kunsill jadotta dan ir-Regolament.
 2.BAŻI ĠURIDIKA, SUSSIDJARJETÀ U PROPORZJONALITÀ
 Skont l-Artikolu 3(1)(d) tat-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea (it-TFUE), il-konservazzjoni tar-riżorsi bijoloġiċi tal-baħar tidħol fil-kompetenza esklużiva tal-Unjoni Ewropea. Il-prinċipju tas-sussidjarjetà ma japplikax f’dan il-każ, minħabba li l-Istati Membri ma għandhomx dritt jinnegozjaw ftehimiet dwar is-sajd ma’ pajjiżi terzi.
 Il-bażi ġuridika għar-Regolament tal-Kunsill propost dwar l-allokazzjoni tal-opportunitajiet tas-sajd skont il-Protokoll ta’ Implimentazzjoni tal-Ftehim il-ġdid hija l-Artikolu 43(3) tat-TFUE.
 Din il-proċedura qed issir fl-istess waqt li qed isiru l-proċeduri marbutin mad-Deċiżjoni tal-Kunsill li tawtorizza l-iffirmar, f’isem l-Unjoni Ewropea, u l-applikazzjoni provviżorja tal-Ftehim ta’ Sħubija dwar is-Sajd Sostenibbli bejn l-Unjoni Ewropea u l-Gvern tal-Gżejjer Cook u tal-Protokoll ta’ Implimentazzjoni tiegħu, kif ukoll il-proċeduri marbutin mad-Deċiżjoni tal-Kunsill dwar il-konklużjoni, bil-kunsens tal-Parlament Ewropew, tal-Ftehim imsemmi u tal-Protokoll ta’ Implimentazzjoni tiegħu.
 3.IR-RIŻULTATI TAL-EVALWAZZJONIJIET EX-POST, TAL-KONSULTAZZJONIJIET MAL-PARTIJIET IKKONĊERNATI U TAL-VALUTAZZJONIJIET TAL-IMPATT
 Matul l-evalwazzjoni ex-ante, il-partijiet interessati ġew ikkonsultati dwar il-possibbiltà ta’ Ftehim ta’ Sħubija dwar is-Sajd Sostenibbli u Protokoll ta’ Implimentazzjoni bejn l-Unjoni Ewropea u l-Gżejjer Cook. Ir-rapport tal-evalwazzjoni ġie ppubblikat kollu kemm hu fuq is-sit web tal-Kummissjoni Ewropea Europa. Barra minn hekk, saru laqgħat tekniċi għal konsultazzjonijiet mal-esperti mill-Istati Membri u mill-industrija. L-evalwazzjoni u dawn il-konsultazzjonijiet wasslu għall-konklużjoni li jkun ta’ ġid għall-Unjoni Ewropea u għall-Gżejjer Cook li bejniethom isiru Ftehim ta’ Sħubija dwar is-Sajd Sostenibbli u Protokoll ta’ Implimentazzjoni tiegħu ġodda.
 Skont ir-riforma tal-politika komuni tas-sajd, il-Ftehim fih dispożizzjoni dwar il-ħarsien tad-drittijiet tal-bniedem, tal-prinċipji demokratiċi u tal-istat tad-dritt (fl-Artikolu 3(4) tiegħu). Il-Ftehim u l-Protokoll ta’ Implimentazzjoni tiegħu jipprevedu wkoll il-possibbiltà li dawn jiġu sospiżi (fl-Artikoli 13 u 6 rispettivament tagħhom) jew li dawn jiġu tterminati (fl-Artikoli 14 u 7 rispettivament tagħhom) f’każ li xi waħda mill-Partijiet tikser l-obbligu tagħha li tħares id-drittijiet tal-bniedem.
 4.L-IMPLIKAZZJONIJIET BAĠITARJI
 Il-kontribuzzjoni finanzjarja annwali hija ta’ EUR 735 000 għall-ewwel u t-tieni sena u ta’ EUR 700 000 għat-tielet u r-raba’ sena, abbażi ta’:
 (a) tunnellaġġ ta’ referenza ta’ 7 000 tunnellata, u l-ammonti marbutin ma’ dan l-aċċess huma ta’ EUR 385 000 għall-ewwel u t-tieni sena u ta’ EUR 350 000 għat-tielet u r-raba’ sena; u
 (b) appoġġ għall-iżvilupp tal-politika settorjali tas-sajd tal-Gżejjer Cook, li huwa ta’ EUR 350 000 għall-ewwel, it-tieni, it-tielet u r-raba’ sena. Dan l-appoġġ jilħaq l-għanijiet tal-politika nazzjonali tas-sajd, u b’mod partikulari l-ħtiġijiet tal-Gżejjer Cook fejn jidħlu l-appoġġ għar-riċerka xjentifika, is-sajd artiġjanali u l-monitoraġġ, il-kontroll u s-sorveljanza tas-sajd u l-ġlieda kontra s-sajd illegali.
 2016/0078 (NLE)
 Proposta għal
 REGOLAMENT TAL-KUNSILL
 dwar l-allokazzjoni tal-opportunitajiet tas-sajd skont il-Protokoll ta’ Implimentazzjoni tal-Ftehim ta’ Sħubija dwar is-Sajd Sostenibbli bejn l-Unjoni Ewropea u l-Gvern tal-Gżejjer Cook
 IL-KUNSILL TAL-UNJONI EWROPEA,
 Wara li kkunsidra t-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea, u b’mod partikulari l-Artikolu 43(3) tiegħu,
 Wara li kkunsidra l-proposta tal-Kummissjoni Ewropea,
 Billi:
 (1)Fil-21 ta’ Ottubru 2015, l-Unjoni Ewropea u l-Gżejjer Cook inizjalaw Ftehim ta’ Sħubija dwar is-Sajd Sostenibbli (minn hawn ’il quddiem imsejjaħ “il-Ftehim”), kif ukoll il-Protokoll ta’ Implimentazzjoni tiegħu, biex il-bastimenti tal-Unjoni jingħataw opportunitajiet tas-sajd fl-ilmijiet li tagħhom il-Gżejjer Cook għandhom is-sovranità jew il-ġuriżdizzjoni fejn jidħol is-sajd.
 (2)Fi [...], il-Kunsill adotta d-Deċiżjoni 2016/.../UE
 2
 dwar l-iffirmar u l-applikazzjoni provviżorja tal-Ftehim u tal-Protokoll ta’ Implimentazzjoni tiegħu.
 (3)Għandu jiġi ddefinit il-metodu kif dawn l-opportunitajiet tas-sajd se jitqassmu fost l-Istati Membri kemm għall-perjodu tal-applikazzjoni provviżorja u kemm għall-perjodu kollu tal-Protokoll.
 (4)Skont l-Artikolu 10(1) tar-Regolament tal-Kunsill (KE) Nru 1006/2008
 3
 , meta l-opportunitajiet tas-sajd allokati lill-Unjoni skont il-Protokoll ma jintużawx kollha, il-Kummissjoni għandha tinforma lill-Istati Membri kkonċernati b’dan. Jekk ma tintbagħatx risposta dwar dan qabel l-iskadenza li jiffissa l-Kunsill, dan jitqies bħala konferma li l-bastimenti tal-Istat Membru kkonċernat ma jkunux qed jużaw għalkollox l-opportunitajiet tagħhom tas-sajd tul il-perjodu kkunsidrat,
 ADOTTA DAN IR-REGOLAMENT:
 Artikolu 1
 (1)L-opportunitajiet tas-sajd stabbiliti fil-Protokoll ta’ Implimentazzjoni tal-Ftehim ta’ Sħubija dwar is-Sajd Sostenibbli bejn l-Unjoni Ewropea u l-Gżejjer Cook (minn hawn ’il quddiem imsejjaħ “il-Protokoll”) għandhom jitqassmu bejn l-Istati Membri kif ġej:
 Bastimenti tas-sajd għat-tonn bil-purse seine:
 Spanja:
 3
 bastimenti
 Franza:
 bastiment wieħed
 (2)Ir-Regolament (KE) Nru 1006/2008 japplika mingħajr preġudizzju għall-Ftehim.
 (3)Jekk l-applikazzjonijiet għall-awtorizzazzjonijiet tas-sajd mingħand l-Istati Membri msemmija fil-paragrafu 1 ma jużawx l-opportunitajiet kollha tas-sajd stabbiliti fil-Protokoll, il-Kummissjoni għandha tikkunsidra applikazzjonijiet għal awtorizzazzjonijiet tas-sajd mingħand xi Stat Membru ieħor skont l-Artikolu 10 tar-Regolament (KE) Nru 1006/2008.
 (4)L-Istati Membri għandhom jikkonfermaw li mhumiex qed jużaw għalkollox l-opportunitajiet tas-sajd li ngħatawlhom skont il-Protokoll, kif imsemmi fl-Artikolu 10(1) tar-Regolament (KE) Nru 1006/2008, sa għaxart ijiem tax-xogħol minn meta l-Kummissjoni tgħarrafhom li l-opportunitajiet tas-sajd mhumiex qed jintużaw kollha.
 Artikolu 2
 Dan ir-Regolament jidħol fis-seħħ fit-tielet jum wara l-pubblikazzjoni tiegħu f’Il-Ġurnal Uffiċjali tal-Unjoni Ewropea.
 Dan jibda japplika mid-data tal-iffirmar tal-Protokoll.
 Dan ir-Regolament jorbot fl-intier tiegħu u japplika direttament fl-Istati Membri kollha.
 Magħmul fi Brussell,
 Għall-Kunsill
 Il-President
 (1)
 Adottati fil-15 ta’ Lulju 2013 waqt it-3253 laqgħa tal-Kunsill (tal-Agrikoltura u s-Sajd).
 (2)
 ĠU L , , p. .
 (3)
 Ir-Regolament tal-Kunsill (KE) Nru 1006/2008 tad-29 ta’ Settembru 2008 dwar l-awtorizzazzjonijiet għall-attivitajiet tas-sajd tal-bastimenti tas-sajd tal-Komunità barra mill-ilmijiet tal-Komunità u l-aċċess ta’ bastimenti ta’ pajjiżi terzi għall-ilmijiet tal-Komunità, li jemenda r-Regolamenti (KEE) Nru 2847/93 u (KE) Nru 1627/94 u li jħassar ir-Regolament (KE) Nru 3317/94 (ĠU L 286, 29.10.2008, p. 33).


text:
Højesteret frifinder statsministeren og udenrigsministeren i sagen om Danmarks tiltrædelse af Lissabon-traktaten
 1. Danmark har i 2008 tiltrådt Lissabon-traktaten ved en lov vedtaget med almindeligt flertal i Folketinget. Spørgsmålet under sagen er, om Lissabon-traktaten indebærer sådanne ændringer i Danmarks forhold til EU, at den særlige procedure i grundlovens § 20 skulle have været fulgt – dvs. vedtagelse med fem sjettedeles flertal i Folketinget eller godkendelse ved en folkeafstemning.
 2. Appellanterne – 30 almindelige borgere – har fremført det synspunkt, at Lissabon-traktaten har medført så væsentlige og betydningsfulde ændringer af EU’s forvaltning af tidligere overladte beføjelser, herunder overgang fra beslutning ved enstemmighed til flertalsafgørelse i Rådet, at § 20-proceduren allerede derfor skulle have været anvendt.
 En ny § 20-procedure skal iværksættes ved traktatændringer, der medfører så fundamentale forandringer i den mellemfolkelige myndigheds organisation, at myndigheden reelt skifter identitet. En ny § 20-procedure kan også være nødvendig, hvis der er tale om ændringer i forvaltningen af tidligere overladte beføjelser, som strider mod, hvad der måtte være bestemt herom i den § 20-lov, som overladelsen er sket i henhold til.
 Der kan derimod ikke som hævdet af appellanterne stilles krav om en ny § 20-procedure ved gennemførelse af traktatændringer, der medfører væsentlige ændringer i en international organisations forvaltning af overladte beføjelser ud fra et synspunkt om, at betydningen af at overlade en beføjelse afhænger af, i hvilket omfang der bevares dansk parlamentarisk kontrol med udøvelsen af den overladte beføjelse. Det er angivelsen af, hvad der er overladt til hvem, som efter § 20 er afgørende, og der er efter bestemmelsen intet til hinder for overladelse af beføjelser til en international organisation som sådan uden nærmere angivelse af organisationens indretning.
 På baggrund af en gennemgang af Lissabon-traktatens ændring af EU’s forvaltning af tidligere overladte beføjelser konkluderer Højesteret, at EU fortsat er en organisation bestående af selvstændige, gensidigt forpligtede stater, der fungerer på basis af overladte beføjelser fra de enkelte medlemslande, og at ændringerne i EU’s organisering, arbejdsmåde, afstemningsregler og forvaltning i øvrigt ikke er af så fundamental karakter, at der reelt er tale om, at EU har skiftet identitet. Højesteret fastslår også, at der ikke er grundlag for i den oprindelige tiltrædelseslov fra 1972 at indlægge en bestemt institutionel indretning af fællesskabet som en betingelse for lovens overladelse af beføjelser til fællesskabet, og at der heller ikke er grundlag for at antage, at den skete suverænitetsoverladelse er baseret på retlige forudsætninger om forvaltningen af de overladte beføjelser.
 3. Appellanterne har yderligere gjort gældende, at § 20-proceduren skulle have været anvendt, fordi det ikke er muligt at afvise, at Lissabon-traktaten gennem den ændrede struktur og den eksplicitte udvidelse af emneområder har medført, at der indirekte er overladt nye beføjelser til EU-organer, og har herved bl.a. peget på den såkaldte fleksibilitetsbestemmelse i TEUF artikel 352 og traktatfæstelsen af charteret for grundlæggende rettigheder. Appellanterne har også gjort gældende, at der ved Lissabon-traktaten på en række sagsområder er sket direkte beføjelsesudvidelser.
 Højesteret udtaler imidlertid, at regeringen har pligt til at hindre, at den såkaldte fleksibilitetsbestemmelse anvendes til vedtagelse af forslag, der forudsætter yderligere suverænitetsafgivelse, og at en tilsvarende pligt gælder for så vidt angår charteret om grundlæggende rettigheder. Højesteret fastslår også, at Danmarks gennemførelse af Lissabon-traktaten er sket ud fra den forfatningsretlige vurdering, at der ikke sker overladelse af beføjelser, som kræver anvendelse af § 20-proceduren, og at danske myndigheder er forpligtet til at sikre dette overholdt. Højesteret gentager, hvad der blev statueret i 1998 i dommen om Maastricht-traktaten, nemlig at det henhører under danske domstole at afgøre, om EU-retsakter overskrider grænserne for den suverænitetsafgivelse, der er sket ved tiltrædelsesloven
 Højesteret udtaler desuden, at der ikke under denne sag foreligger grundlag for at fastslå, at der med loven om Lissabon-traktaten på en række sagsområder som hævdet af appellanterne er sket overladelse af yderligere beføjelser til at udstede retsakter med direkte virkning for danske borgere, således at proceduren i grundlovens § 20 skulle være fulgt. Skulle der i forbindelse med en retsakt eller retsafgørelse, der konkret og aktuelt berører danske borgere opstå tvivl om, hvorvidt den er baseret på en anvendelse af traktatgrundlaget, som ligger uden for den suverænitetsafgivelse, der følger af tiltrædelsesloven, er der mulighed for domstolsprøvelse som fastslået af Højesteret i 1998 i dommen om Maastricht-traktaten.
 Dommen kan ses på Højesterets hjemmeside, www.Hoejesteret.dk, og er vedhæftet denne pressemeddelelse.
 Læs dommen hér