type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
2i . 12. 96 I ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas N° C 388/ 11
 Motivos y principales alegaciones Archivo del asunto T-31/96 í 1 )
 ( 96/C 388/21 )
 El demandante impugna la decisión de la AFPN, de fecha (Lengua de procedimiento: francés)
 1 de diciembre de 1995 , notificada mediante escrito de 27
 de diciembre, por la que se le declara en excedencia forzo Mediante auto de 6 de noviembre de 1996, el Presidente
 sa con efecto retroactivo a 30 de noviembre de 1995 , y se de la Tercera Sala ampliada del Tribunal de Primera Ins
 reconoce su derecho a la indemnización prevista en el tancia de las Comunidades Europeas ha decidido archivar
 Anexo IV del Estatuto. Por ser actos conexos y subsiguien el asunto T-31/96 : Crédit Lyonnais contra Comisión de las
 tes a la referida decisión impugna asimismo la decisión de Comunidades Europeas .
 practicar una retención por importe de 71 484 francos lu
 í 1 ) DO n° C 133 de 4 . 5 . 1996 .
 xemburgueses sobre la indemnización concedida en virtud
 del artículo 41 del Estatuto, notificada mediante escrito de
 21 de febrero de 1996, así como la decisión de suspender,
 a partir del 1 de diciembre de 1995 , la retribución y las in
 demnizaciones a que tiene derecho. Archivo del asunto T- 70/96 í 1 )
 ( 96/C 388/22 )
 En primer lugar, en apoyo de sus pretensiones, el deman (Lengua de procedimiento: portugués)
 dante alega la infracción de los artículos 25 y 41 del Esta Mediante auto de 12 de noviembre de 1996, el Presidente
 tuto . A su juicio, con arreglo al principio de seguridad ju de la Sala Segunda del Tribunal de Primera Instancia de
 rídica, no se puede fijar el punto de partida de un acto las Comunidades Europeas ha decidido archivar el asunto
 comunitario a una fecha anterior a su publicación. En re T-70/96 : MEDIOCURSO, Estabelecimento de Ensino Par
 lación con el problema objeto de examen, la notificación ticular, Limitada contra Comisión de las Comunidades Eu
 tardía de una declaración de excedencia forzosa impide ropeas .
 que la AFPN examine el derecho preferente de un funcio
 nario a reincorporarse a un puesto correspondiente a su 0 ) DO n° C 210 de 20 . 7. 1996 .
 grado que quede vacante o de nueva creación, para el que
 posea la capacitación necesaria .
 Además, la motivación de la decisión impugnada no per Archivo del asunto T-72/96 í 1 )
 mite al demandante ni al Tribunal de Primera Instancia
 ( 96/C 388/23
 comprobar si la autoridad competente en materia presu
 puestaria prorrogó al ejercicio de 1996 las posibilidades (Lengua de procedimiento: portugués)
 de aplicación del artículo 41 del Estatuto, ateniéndose a Mediante auto de 12 de noviembre de 1996, el Presidente
 las normas establecidas en los artículos 203 y siguientes de la Sala Segunda del Tribunal de Primera Instancia de
 del Tratado CE . las Comunidades Europeas ha decidido archivar el asunto
 T-72/96 : MEDIOCURSO, Estabelecimento de Ensino Par
 Asimismo, en el marco de su acción, el demandante alega ticular, Limitada contra Comisión de las Comunidades Eu
 violación del principio de asistencia y protección. ropeas .
 0 ) DO n° C 210 de 20 . 7. 1996 .


text:
 16.10.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 347/18
 Преюдициално запитване от Supreme Court of the United Kingdom (Обединеното кралство), постъпило на 14 август 2017 г. — Hoteles Piñero Canarias, S.L./Keefe (с процесуален представител Eyton)
 (Дело C-491/17)
 (2017/C 347/24)
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 Supreme Court of the United Kingdom
 Страни в главното производство
 Касатор: Hoteles Piñero Canarias, S.L.
 Ответник: Keefe (с процесуален представител Eyton)
 Преюдициални въпроси
 1)
 Изисква ли се от член 11, параграф 3 [от Регламент No 44/2001] (1) искът на увреденото лице срещу притежателя на полицата/застрахования да се отнася до материя във връзка със застраховката, тоест да поставя въпрос относно валидността или действието на полицата?
 2)
 Изисква ли член 11, параграф 3 [от Регламент No 44/2001] да съществува риск от противоречиви съдебни решения, освен ако не се допусне съединяването?
 3)
 Разполага ли съдът с право на преценка дали да допусне съединяване на иск, който попада в обхвата на член 11, параграф 3 [от Регламент No 44/2001]?
 (1) Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 12, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74 и поправка в ОВ L 10, 2014 г., стр. 32).


type: contracts

text:
 Avis juridique important
 |
 11972B/PRO/27
 Handlingar om Konungariket Danmarks, Irlands, Konungariket Norges och Förenade konungariket Storbritannien och Nordirlands anslutning till Europeiska gemenskaperna - Protokoll 27 om utbyte av kunskaper med Norge på kärnenergiområdet (1)
 Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 073 , 27/03/1972 s. 0180
 Handlingar om Konungariket Danmarks, Irlands, Konungariket Norges och Förenade konungariket Storbritannien och Nordirlands anslutning till Europeiska gemenskaperna - Protokoll 27 om utbyte av kunskaper med Norge på kärnenergiområdet (1)(1) Bestämmelserna har upphört att gälla genom artikel 46 i anpassningsbeslutet.


text:
 18.11.2014
 RO
 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
 L 331/38
 DECIZIA NR. 1/2014 A COMITETULUI MIXT UE-ELVEȚIA
 din 10 octombrie 2014
 de determinare a cazurilor de derogare de la transmiterea datelor prevăzută la articolul 3 alineatul (3) primul paragraf din anexa I la Acordul încheiat la 25 iunie 2009 între Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind simplificarea controalelor și formalităților în ceea ce privește transportul mărfurilor și privind măsurile vamale de securitate
 (2014/803/UE)
 COMITETUL MIXT,
 având în vedere Acordul încheiat la 25 iunie 2009 între Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind simplificarea controalelor și formalităților în ceea ce privește transportul mărfurilor și privind măsurile vamale de securitate (denumit în continuare „acordul”), în special articolul 21 alineatul (3) coroborat cu anexa I articolul 3 alineatul (3) al doilea paragraf,
 întrucât:
 (1)
 Acordul urmărește să mențină simplificarea controalelor și a formalităților la trecerea mărfurilor la frontiere, precum și fluiditatea schimburilor comerciale dintre părțile contractante, garantând totodată un nivel ridicat de securitate în cadrul lanțului de aprovizionare.
 (2)
 Părțile contractante s-au angajat să garanteze un nivel de securitate echivalent pe teritoriile lor respective, prin măsuri bazate pe legislația în vigoare în cadrul Uniunii Europene.
 (3)
 Atunci când mărfurile având ca destinație țări terțe părăsesc teritoriul vamal al uneia dintre părțile contractante și traversează teritoriul vamal al celeilalte părți contractante, datele de securitate cuprinse în declarația sumară de ieșire depusă la autoritatea competentă a primei părți contractante sunt transmise de către această autoritate autorității competente a celei de a doua părți.
 (4)
 Comitetul mixt poate stabili cazurile în care nu este necesară această transmitere de date, cu condiția ca acestea să nu aducă atingere nivelului de securitate garantat de acord.
 (5)
 Statele membre ale Uniunii Europene și Confederația Elvețiană sunt părți contractante la Convenția de la Chicago privind aviația civilă internațională. În temeiul anexei 17 la convenția menționată, în scopul de a proteja aviația internațională de actele de intervenție ilicită, transportatorii aerieni supun toate mărfurile unor controale de securitate înainte de încărcarea acestora la bordul aeronavelor.
 (6)
 Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană și-au asumat obligații în temeiul acordului privind transportul aerian încheiat la 21 iunie 1999, care reglementează în special siguranța și securitatea aviației,
 DECIDE:
 Articolul 1
 În cazul exporturilor de mărfuri menționate la articolul 3 alineatul (3) primul paragraf din anexa I la acord, transmiterea datelor nu este necesară, cu condiția ca:
 (a)
 mărfurile să fie preluate de o companie aeriană care asigură transportul în afara teritoriului vamal al părților contractante;
 (b)
 ieșirea mărfurilor prin biroul vamal din cea de a doua parte contractantă să se efectueze pe calea aerului;
 (c)
 la biroul vamal competent pentru locul în care se exportă mărfurile, să se fi depus o declarație sumară de ieșire sau o declarație vamală de export care să îndeplinească condițiile stabilite pentru declarația sumară;
 (d)
 în cazul în care mărfurile sosesc la biroul vamal de la punctul de ieșire de pe teritoriul vamal al celei de a doua părți contractante, transportatorul furnizează biroului respectiv, la cerere, un exemplar din documentul UE de însoțire privind exportul sau orice alt document similar emis de autoritățile vamale elvețiene și care conține date de securitate pentru mărfurile în cauză.
 Articolul 2
 Prezenta decizie intră în vigoare în ziua următoare datei adoptării.
 Adoptat la Vacallo, 10 octombrie 2014.
 Pentru Comitetul mixt UE-Elveția
 Președintele
 Michaela SCHÄRER-RICKENBACHER


type: legislation

text:
 7.2.2017
 SL
 Uradni list Evropske unije
 L 32/1
 IZVEDBENA UREDBA SVETA (EU) 2017/199
 z dne 6. februarja 2017
 o izvajanju člena 9(5) Uredbe (ES) št. 1183/2005 o uvedbi določenih posebnih omejevalnih ukrepov za osebe, ki kršijo embargo na orožje glede Demokratične republike Kongo
 SVET EVROPSKE UNIJE JE –
 ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
 ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1183/2005 z dne 18. julija 2005 o uvedbi določenih posebnih omejevalnih ukrepov za osebe, ki kršijo embargo na orožje glede Demokratične republike Kongo (1), in zlasti člena 9(5) Uredbe,
 ob upoštevanju predloga visokega predstavnika Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko,
 ob upoštevanju naslednjega:
 (1)
 Svet je 18. julija 2005 sprejel Uredbo (ES) št. 1183/2005.
 (2)
 Odbor Varnostnega sveta Združenih narodov, ustanovljen v skladu z Resolucijo Varnostnega sveta Združenih narodov 1533 (2004), je 13. in 19. oktobra 2016 posodobil identifikacijske podatke za enaindvajset oseb in en subjekt, za katere veljajo omejevalni ukrepi.
 (3)
 Prilogo I k Uredbi (ES) št. 1183/2005 bi bilo treba zato ustrezno spremeniti –
 SPREJEL NASLEDNJO UREDBO:
 Člen 1
 Priloga I k Uredbi (ES) št. 1183/2005 se spremeni, kot je določeno v Prilogi k tej uredbi.
 Člen 2
 Ta uredba začne veljati dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
 Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
 V Bruslju, 6. februarja 2017
 Za Svet
 Predsednica
 F. MOGHERINI
 (1) UL L 193, 23.7.2005, str. 1.
 PRILOGA
 Vnosi glede oseb in subjektov s seznama v nadaljevanju se nadomestijo z naslednjimi vnosi:
 „(a) Seznam oseb iz členov 2 in 2a
 1. Eric BADEGE
 Datum rojstva: 1971.
 Državljanstvo: Kongovec.
 Datum uvrstitve na seznam ZN: 31. december 2012.
 Naslov: Ruanda (v začetku leta 2016).
 Druge informacije: marca 2013 je pobegnil v Ruando, kjer je v začetku leta 2016 še vedno živel.
 Dodatne informacije iz povzetka razlogov za uvrstitev na seznam, ki ga je pripravil Odbor za sankcije:
 Eric Badege je bil podpolkovnik in kontaktna točka skupine M23 v Masisiju ter je poveljeval v nekaterih operacijah, ki so destabilizirale dele ozemlja Masisi v provinci Severni Kivu. Kot vojaški poveljnik skupine M23 je Badege odgovoren za hude kršitve, katerih tarča so bili otroci ali ženske v oboroženih spopadih. Skupina Raia Mutomboki, ki je pod nadzorom skupine M23, je od maja 2012 v vrsti usklajenih napadov pobila na stotine civilistov. Badege je avgusta 2012 izpeljal skupne napade, ki so vključevali neselektivno pobijanje civilistov, organiziral pa jih je skupaj s polkovnikom Makomo Semivumbijem Jacquesom. Nekdanji borci iz skupine M23 trdijo, da so vodje M23 po hitrem postopku usmrtili na desetine otrok, ki so skušali pobegniti, potem ko so bili rekrutirani v M23 kot otroci vojaki.
 V skladu z navedbami iz poročila organizacije Human Rights Watch z dne 11. septembra 2012 je neki 18-letni Ruandec, ki je pobegnil, potem ko je bil prisilno rekrutiran v Ruandi, omenjeni organizaciji povedal, da je bil priča usmrtitvi šestnajstletnika iz njegove enote skupine M23, ki je junija skušal pobegniti. Borci M23 so fanta ujeli in ga pred očmi drugih rekrutirancev pretepli do smrti. Poveljnik skupine M23, ki je ukazal usmrtitev, naj bi to dejanje drugim rekrutirancem pojasnil z besedami ‚hotel nas je zapustiti‘. V poročilu je še navedeno, da so priče trdile, da je bilo po hitrem postopku usmrčenih najmanj 33 novih rekrutirancev in drugih borcev M23, ki so skušali pobegniti. Nekatere so zvezali in jih ustrelili pred očmi drugih rekrutirancev kot opozorilo na to, kakšna kazen jih čaka v primeru poskusa pobega. Neki mlad rekrutiranec je organizaciji Human Rights Watch povedal: ‚Ko smo bili v M23, so nam rekli, da [imamo izbiro]: lahko ostanemo z njimi ali pa umremo. Mnogi so skušali pobegniti. Nekatere so ujeli in jih takoj nato ubili.‘
 Badege je marca 2013 pobegnil v Ruando, kjer je v začetku leta 2016 še vedno živel.
 2. Frank Kakolele BWAMBALE
 (privzeto ime: (a) FRANK KAKORERE, (b) FRANK KAKORERE BWAMBALE, (c) AIGLE BLANC)
 Funkcija: general FARDC.
 Državljanstvo: Kongovec.
 Datum uvrstitve na seznam ZN: 1. november 2005.
 Naslov: Kinšasa, Demokratična republika Kongo (od junija 2016).
 Druge informacije: iz Narodnega kongresa za zaščito ljudstva (CNDP) je izstopil januarja 2008. Junija 2011 je živel v Kinšasi. Kakolele je od leta 2010 vpleten v dejavnosti, domnevno v okviru programa vlade DR Kongo ‚Programme de Stabilisation et Reconstruction des Zones Sortant des Conflits Armés‘ (STAREC); med drugim je marca 2011 sodeloval v misiji STAREC v Gomi in Beniju. Oblasti DR Kongo so ga decembra 2013 aretirale v Beniju v provinci Severni Kivu na podlagi obtožb, da ovira proces razoroževanja, demobilizacije in ponovnega vključevanja. Zapustil je DR Kongo in nekaj časa živel v Keniji, nato pa ga je vlada DR Kongo pozvala, naj se vrne in ji pomaga pri reševanju razmer na območju Benija. Oktobra 2015 je bil na območju Mambase aretiran zaradi domnevne podpore skupini Mai Mai, vendar ni bil obtožen; junija 2016 je živel v Kinšasi.
 Dodatne informacije iz povzetka razlogov za uvrstitev na seznam, ki ga je pripravil Odbor za sankcije:
 Frank Kakolele Bwambale je bil vodja RCD-ML; imel je politični vpliv, obvladoval in nadzoroval je dejavnosti sil RCD-ML, ene od oboroženih skupin in milic iz odstavka 20 Resolucije 1493 (2003), ki je vpletena v trgovino z orožjem, s čimer krši embargo na orožje. Iz Narodnega kongresa za zaščito ljudstva (CNDP) je izstopil januarja 2008. Kakolele je od leta 2010 vpleten v dejavnosti, domnevno v okviru programa vlade DR Kongo ‚Programme de Stabilisation et Reconstruction des Zones Sortant des Conflits Armés‘ (STAREC); med drugim je marca 2011 sodeloval pri misiji STAREC v Gomi in Beniju.
 Zapustil je DR Kongo in nekaj časa živel v Keniji, nato pa ga je vlada DR Kongo pozvala, naj se vrne in pomaga pri reševanju razmer na območju Benija. Oktobra 2015 je bil v bližini Mambase aretiran zaradi domnevne podpore skupini Mai Mai, vendar ni bil obtožen. Junija 2016 je živel v Kinšasi.
 3. Gaston IYAMUREMYE
 (privzeto ime: (a) Byiringiro Victor Rumuli, (b) Victor Rumuri, (c) Michel Byiringiro, (d) Rumuli)
 Funkcija: (a) začasni predsednik FDLR, (b) prvi podpredsednik FDLR-FOCA; (c) generalmajor FDLR-FOCA.
 Naslov: provinca Severni Kivu, Demokratična republika Kongo (od junija 2016).
 Datum rojstva: 1948.
 Kraj rojstva: (a) Okrožje Musanze, Severna provinca, Ruanda, (b) Ruhengeri, Ruanda.
 Državljanstvo: Ruandec.
 Datum uvrstitve na seznam ZN: 1. december 2010.
 Dodatne informacije iz povzetka razlogov za uvrstitev na seznam, ki ga je pripravil Odbor za sankcije:
 Gaston Iyamuremye je prvi podpredsednik in začasni predsednik FDLR. Ima tudi čin generalmajorja v oboroženem krilu FDLR, ki se imenuje FOCA. Od junija 2016 je v severni provinci Kivu Demokratične republike Kongo.
 4. Innocent KAINA
 (privzeto ime: (a) Colonel Innocent KAINA, (b) India Queen)
 Funkcija: nekdanji namestnik poveljnika M23.
 Naslov: Uganda (od začetka leta 2016).
 Datum rojstva: november 1973.
 Kraj rojstva: Bunagana, ozemlje Rutshuru, Demokratična republika Kongo.
 Datum uvrstitve na seznam ZN: 30. november 2012.
 Druge informacije: Po umiku frakcije Bosca Tagande v Ruando marca 2013 je postal namestnik poveljnika M23. Novembra 2013 je zbežal v Ugando. V začetku leta 2016 se je nahajal v Ugandi.
 Dodatne informacije iz povzetka razlogov za uvrstitev na seznam, ki ga je pripravil Odbor za sankcije:
 Innocent Kaina je bil poveljnik sektorja, nato pa namestnik poveljnika skupine Mouvement du 23 Mars (M23). Odgovoren je za resne kršitve mednarodnega prava in človekovih pravic, ki jih je tudi osebno zagrešil. Julija 2007 je vojaško sodišče Garrison iz Kinšase Kaino spoznalo za krivega zločinov proti človeštvu, storjenih v okrožju Ituri med majem 2003 in decembrom 2005. Leta 2009 je bil izpuščen v okviru mirovnega sporazuma med kongovsko vlado in CNDP. Leta 2009 je kot pripadnik FARDC izvajal usmrtitve, ugrabitve in pohabljanja na območju Masisi. Kot poveljnik pod vodstvom generala Ntagande je aprila 2012 na ozemlju Rutshuru začel upor nekdanjega CNDP. Omogočil je, da so uporniki varno zapustili Masisi. Med majem in avgustom 2012 je nadzoroval novačenje in usposabljanje več kot 150 otrok za upor M23 in streljal na tiste, ki so poskušali pobegniti. Julija 2012 je potoval v kraja Berunda in Degho zaradi mobilizacije in rekrutiranja za skupino M23. Kaina je novembra 2013 pobegnil v Ruando, kjer se je v začetku leta 2016 še vedno nahajal.
 6. Germain KATANGA
 Državljanstvo: Kongovec.
 Datum rojstva: 28. april 1978.
 Kraj rojstva: Mambasa, provinca Ituri, Demokratična republika Kongo.
 Naslov: Demokratična republika Kongo (v zaporu).
 Datum uvrstitve na seznam ZN: 1. november 2005.
 Druge informacije: Decembra 2004 imenovan za generala FARDC. Vlada DR Kongo ga je 18. oktobra 2007 izročila Mednarodnemu kazenskemu sodišču. MKS ga je 23. maja 2014 obsodilo na 12 let zapora zaradi vojnih zločinov in zločinov proti človeštvu, pritožbeni senat MKS pa je nato to kazen znižal in določil, da se njegova kazen izteče 18. januarja 2016. Čeprav je bil med tem sojenjem priprt na Nizozemskem, je bil decembra 2015 premeščen v zapor v DR Kongo in obtožen za druge zločine, ki jih je že pred tem storil v Ituriju.
 Dodatne informacije iz povzetka razlogov za uvrstitev na seznam, ki ga je pripravil Odbor za sankcije:
 Germain Katanga je bil poveljnik FRPI. Vpleten je bil v trgovino z orožjem, s čimer je kršil embargo na orožje. Po podatkih Urada PPGS za otroke v oboroženih spopadih je bil odgovoren za rekrutiranje in uporabo otrok v provinci Ituri v letih 2002 in 2003. Decembra 2004 je bil imenovan za generala FARDC. Vlada DR Kongo ga je 18. oktobra 2007 izročila Mednarodnemu kazenskemu sodišču. MKS ga je 23. maja 2014 obsodilo na 12 let zapora zaradi vojnih zločinov in zločinov proti človeštvu, pritožbeni senat MKS pa je nato to kazen znižal in določil, da se njegova kazen izteče 18. januarja 2016. Čeprav je bil med tem sojenjem priprt na Nizozemskem, je bil decembra 2015 premeščen v zapor v DR Kongo in obtožen za zločine, ki jih je že pred tem storil v Ituriju.
 7. Thomas LUBANGA
 Kraj rojstva: Ituri, Demokratična republika Kongo.
 Državljanstvo: Kongovec.
 Naslov: Demokratična republika Kongo (v zaporu).
 Datum uvrstitve na seznam ZN: 1. november 2005.
 Druge informacije: Aretiran marca 2005 v Kinšasi zaradi vpletenosti UPC/L v kršitve človekovih pravic. 17. marca 2006 izročen MKS. Marca 2012 ga je MKS obsodilo na 14 let zapora. Pritožbeni sodniki MKS so 1. decembra 2014 potrdili Lubangino obsodbo in kazen, 19. decembra 2015 je bil premeščeni v zapor v Demokratični republiki Kongo, da bi odslužil zaporno kazen.
 Dodatne informacije iz povzetka razlogov za uvrstitev na seznam, ki ga je pripravil Odbor za sankcije:
 Thomas Lubanga je bil predsednik UPC/L, ene od oboroženih skupin in milic iz odstavka 20 Resolucije 1493 (2003), ki je vpletena v trgovino z orožjem, s čimer krši embargo na orožje. Po podatkih Urada PPGS za otroke v oboroženih spopadih je bil odgovoren za rekrutiranje in uporabo otrok v provinci Ituri v letih 2002 in 2003. Marca 2005 je bil aretiran v Kinšasi zaradi vpletenosti UPC/L v kršitve človekovih pravic, nato so ga oblasti DR Kongo 17. marca 2006 predale MKS. Marca 2012 ga je MKS obsodilo na 14 let zapora. Pritožbeni sodniki MKS so 1. decembra 2014 potrdili obsodbo in kazen, 19. decembra 2015 je bil premeščen v zapor v Demokratični republiki Kongo, da bi odslužil zaporno kazen.
 9. Khawa Panga MANDRO
 (privzeto ime: (a) Kawa Panga, (b) Kawa Panga Mandro, (c) Kawa Mandro, (d) Yves Andoul Karim, (e) Mandro Panga Kahwa, (f) Yves Khawa Panga Mandro, (g) Chief Kahwa, (h) Kawa)
 Datum rojstva: 20. avgust 1973.
 Kraj rojstva: Bunia, Demokratična republika Kongo.
 Naslov: Uganda (od maja 2016).
 Državljanstvo: Kongovec.
 Datum uvrstitve na seznam ZN: 1. november 2005.
 Druge informacije: V zaporu v Buniji od aprila 2005 zaradi oviranja mirovnega procesa v provinci Ituri. Kongovske oblasti so ga oktobra 2005 aretirale, vendar ga je pritožbeno sodišče v Kisanganiju oprostilo. Nato je bil zaradi novih obtožb za zločine proti človečnosti, vojne zločine, umor, hujši telesni napad in uporabo sile zoper drugo osebo izročen pravosodnim organom v Kinšasi. Vojaško sodišče DR Kongo v Kisanganiju ga je avgusta 2014 obsodilo za vojne zločine in zločine proti človečnosti in mu naložilo 9 let zapora ter plačilo odškodnine žrtvam v višini okoli 85 000 USD. Prestal je zaporno kazen, od maja 2016 živi v Ugandi.
 Dodatne informacije iz povzetka razlogov za uvrstitev na seznam, ki ga je pripravil Odbor za sankcije:
 Khawa Panga Mandro je bil predsednik PUSIC, ene od oboroženih skupin in milic iz odstavka 20 Resolucije 1493 (2003), ki je vpletena v trgovino z orožjem, s čimer krši embargo na orožje. Po podatkih Urada PPGS za otroke v oboroženih spopadih je bil odgovoren za rekrutiranje in uporabo otrok v spopadih v letih 2001 in 2002. Od aprila 2005 je bil v zaporu v Buniji zaradi oviranja mirovnega procesa v provinci Ituri. Kongovske oblasti so ga oktobra 2005 aretirale, vendar ga je pritožbeno sodišče v Kisanganiju oprostilo. Nato je bil zaradi novih obtožb za zločine proti človečnosti, vojne zločine, umor, hujši telesni napad in uporabo sile zoper drugo osebo izročen pravosodnim organom v Kinšasi. Vojaško sodišče DR Kongo v Kisanganiju ga je avgusta 2014 obsodilo za vojne zločine in zločine proti človečnosti in mu naložilo 9 let zapora ter plačilo odškodnine žrtvam v višini okoli 85 000 USD. Prestal je zaporno kazen, od maja 2016 živi v Ugandi.
 10. Callixte MBARUSHIMANA
 Funkcija: izvršni sekretar FDLR.
 Datum rojstva: 24. julij 1963.
 Kraj rojstva: Ndusu/Ruhengeri, severna provinca, Ruanda.
 Državljanstvo: Ruandec.
 Datum uvrstitve na seznam ZN: 3. marec 2009.
 Druge informacije: Aretiran 3. oktobra 2010 v Parizu na podlagi naloga za prijetje MKS zaradi vojnih zločinov in zločinov proti človečnosti, ki so jih zagrešili pripadniki FDLR v Severnem in Južnem Kivuju leta 2009. 25. januarja 2011 je bil premeščen v Haag, MKS ga je izpustilo konec leta 2011. 29. novembra 2014 je bil izvoljen za izvršnega sekretarja FDLR za obdobje petih let.
 Dodatne informacije iz povzetka razlogov za uvrstitev na seznam, ki ga je pripravil Odbor za sankcije:
 Callixte Mbarushimana je bil do aretacije izvršni sekretar FDLR in podpredsednik visokega vojaškega poveljstva FDLR. Kot politični/vojaški vodja tuje oborožene skupine, ki deluje v Demokratični republiki Kongo, je oviral razoroževanje in prostovoljno vračanje oziroma ponovno naseljevanje borcev ter s tem kršil Resolucijo Varnostnega sveta 1857 (2008), operativni odstavek 4(b). Aretiran je bil 3. oktobra 2010 v Parizu na podlagi naloga za prijetje MKS zaradi vojnih zločinov in zločinov proti človečnosti, ki so jih zagrešili pripadniki FDLR v Severnem in Južnem Kivuju leta 2009. 25. januarja 2011 je bil premeščen v Haag, vendar je bil konec leta 2011 izpuščen. 29. novembra 2014 je bil ponovno izvoljen za izvršnega sekretarja FDLR za obdobje petih let.
 12. Sylvestre MUDACUMURA
 (privzeto ime: (a) Mupenzi Bernard, (b) General Major Mupenzi, (c) General Mudacumura, (d) Pharaoh, (e) Radja)
 Funkcije: (a) poveljnik FDLR-FOCA, (b) generalpodpolkovnik FDLR-FOCA.
 Datum rojstva: 1954.
 Kraj rojstva: Cellule Ferege, sektor Gatumba, občina Kibilira, prefektura Gisenyi, Ruanda.
 Naslov: provinca Severni Kivu, Demokratična republika Kongo (od junija 2016).
 Državljanstvo: Ruandec.
 Datum uvrstitve na seznam ZN: 1. november 2005.
 Druge informacije: Mednarodno kazensko sodišče je 12. julija 2012 izdalo nalog za prijetje Mudacumure zaradi devetih obtožb za vojne zločine, vključno z napadi na civiliste, umor, pohabljanje, kruto ravnanje, posilstvo, mučenje, uničevanje premoženja, plenjenje in zločine zoper osebno dostojanstvo; ta dejanja so bila domnevno storjena v letih 2009 in 2010 v DR Kongo.
 Dodatne informacije iz povzetka razlogov za uvrstitev na seznam, ki ga je pripravil Odbor za sankcije:
 Sylvestre Mudacumura je poveljnik FOCA, oboroženega krila FDRL; ima politični vpliv, obvladuje in nadzira dejavnosti sil FDRL, ene od oboroženih skupin in milic iz odstavka 20 Resolucije 1493 (2003), ki je vpletena v trgovino z orožjem, s čimer krši embargo na orožje. Mudacumura (ali njegovo osebje) je bil v telefonskem stiku z voditeljem FDLR Murwanashyako v Nemčiji, tudi med pokolom v Busurungiju maja 2009, ter z vojaškim poveljnikom majorjem Guillaumom med operacijama ‚Umoja Wetu‘ in ‚Kimia II‘ leta 2009. Po podatkih Urada PPGS za otroke v oboroženih spopadih je bil med leti 2002 in 2007 odgovoren za 27 primerov rekrutiranja in uporabe otrok s strani vojakov pod njegovim poveljstvom v Severnem Kivuju. V drugi polovici leta 2016 je bil Mudacumura še vedno splošni poveljnik oboroženega krila FDLR, imel je čin generalpodpolkovnika in se je nahajal v provinci Severni Kivu v Demokratični republiki Kongo.
 14. Leopold MUJYAMBERE
 (privzeto ime: (a) Musenyeri, (b) Achille, (c) Frere Petrus Ibrahim)
 Funkcija: (a) načelnik štaba FDLR-FOCA, (b) začasni namestnik poveljnika FDLR-FOCA.
 Naslov: Kinšasa, Demokratična republika Kongo (od junija 2016).
 Datum rojstva: (a) 17. marec 1962, (b) okrog leta 1966.
 Kraj rojstva: Kigali, Ruanda.
 Državljanstvo: Ruandec.
 Datum uvrstitve na seznam ZN: 3. marec 2009.
 Druge informacije: Leta 2014 je postal vršilec dolžnosti namestnika poveljnika FDLR-FOCA. Kongovske varnostne službe so ga maja 2016 ujele v Gomi v DR Kongo, nato je bil premeščen v Kinšaso.
 Dodatne informacije iz povzetka razlogov za uvrstitev na seznam, ki ga je pripravil Odbor za sankcije:
 Leopold Mujyambere je bil poveljnik druge divizije FOCA, oborožene veje FDLR. Kot vojaški vodja tuje oborožene skupine, ki deluje v DR Kongo, je oviral razoroževanje in prostovoljno vračanje oziroma ponovno naseljevanje borcev in s tem kršil Resolucijo Varnostnega sveta 1857 (2008), operativni odstavek 4(b). Dokazi, ki jih je analizirala strokovna skupina Odbora VSZN za sankcije v DR Kongo in predstavila v svojem poročilu z dne 13. februarja 2008, pričajo o tem, da so bile deklice, rešene iz ujetništva FDLR-FOCA, ugrabljene in spolno zlorabljene. FDLR-FOCA, ki je sprva rekrutirala fante, stare med 14 in 19 let, od sredine leta 2007 prisilno rekrutira tudi dečke od 10. leta starosti naprej. Najmlajše otroke uporabljajo kot zaščitno spremstvo, starejše pa kot vojake na frontni črti, s čimer kršijo Resolucijo Varnostnega sveta 1857 (2008), operativni odstavek 4(d) in (e).
 Junija 2011 je bil poveljnik FOCA v operativnem sektorju v Severnem Kivuju, takrat imenovanem ‚Amazon‘. Nato je bil povišan v načelnika štaba FOCA in leta 2014 v vršilca dolžnosti namestnika poveljnika. Kongovske varnostne službe so ga v začetku maja 2016 ujele v Gomi v DR Kongo, nato je bil premeščen v Kinšaso.
 15. Jamil MUKULU
 (privzeto ime: (a) Steven Alirabaki, (b) David Kyagulanyi, (c) Musezi Talengelanimiro, (d) Mzee Tutu, (e) Abdullah Junjuaka, (f) Alilabaki Kyagulanyi, (g) Hussein Muhammad, (h) Nicolas Luumu, (i) Julius Elius Mashauri, (j) David Amos Mazengo, (k) Professor Musharaf, (l) Talengelanimiro)
 Funkcija: (a) vodja Zavezniških demokratičnih sil (Allied Democratic Forces – ADF), (b) poveljnik Zavezniških demokratičnih sil.
 Naslov: domnevno v zaporu v Ugandi (od septembra 2016).
 Datum rojstva: (a) 1965, (b) 1. januar 1964.
 Kraj rojstva: Vas Ntoke, podokrožje Ntenjeru, okrožje Kayunga, Uganda.
 Državljanstvo: Ugandčan.
 Datum uvrstitve na seznam ZN: 12. oktober 2011.
 Druge informacije: Aretiran je bil aprila 2015 v Tanzaniji in nato julija 2015 izročen Ugandi. Od septembra 2016 je Mukulu domnevno v policijskem priporu in čaka na sojenje za vojne zločine in hude kršitve ženevske konvencije v skladu z ugandskim pravom.
 Dodatne informacije iz povzetka razlogov za uvrstitev na seznam, ki ga je pripravil Odbor za sankcije:
 Iz javnih virov in uradnih poročil, vključno s poročili strokovne skupine Odbora ZN za sankcije v DR Kongo, je razvidno, da je Jamil Mukulu vojaški poveljnik ADF, tuje oborožene skupine, ki deluje v DR Kongo in ovira razoroževanje ter prostovoljno vračanje in ponovno naseljevanje borcev ADF, kot je predvideno v odstavku 4(b) Resolucije 1857 (2008). Strokovna skupina Odbora ZN za sankcije v DR Kongo je poročala, da je Jamil Mukulu zagotavljal materialno in človeško podporo ADF, oboroženi skupini, ki deluje na ozemlju DR Kongo. Iz različnih virov, vključno s poročili strokovne skupine Odbora ZN za sankcije v DR Kongo, je razvidno, da je Jamil Mukulu zagotavljal financiranje, izvajal vpliv na politike ADF in prevzel neposredno odgovornost pri poveljevanju in nadzoru sil ADF, zlasti pri nadzoru vzpostavljenih povezav z mednarodnimi terorističnimi mrežami.
 16. Ignace MURWANASHYAKA
 (privzeto ime: Dr. Ignace)
 Naziv: Dr.
 Funkcija: predsednik FDLR.
 Naslov: Nemčija (v zaporu).
 Datum rojstva: 14. maj 1963.
 Kraj rojstva: (a) Butera, Ruanda, (b) Ngoma, Butare, Ruanda.
 Državljanstvo: Ruandec.
 Datum uvrstitve na seznam ZN: 1. november 2005.
 Druge informacije: Nemške oblasti so ga aretirale 17. novembra 2009, nemško sodišče pa ga je 28. septembra 2015 prepoznalo za krivega zaradi vodenja tuje teroristične skupine in sodelovanja v vojnih zločinih. Obsojen je bil na 13 let zaporne kazni in je od junija 2016 v zaporu v Nemčiji. 29. novembra 2014 je bil ponovno izvoljen za predsednika FDLR za obdobje petih let.
 Dodatne informacije iz povzetka razlogov za uvrstitev na seznam, ki ga je pripravil Odbor za sankcije:
 Ignace Murwanashyaka je predsednik FDLR in ima vpliv na politike sil FDRL, ene od oboroženih skupin in milic iz odstavka 20 Resolucije 1493 (2003), ki je vpletena v trgovino z orožjem, s čimer krši embargo na orožje. Bil je v telefonskem stiku z vojaškimi poveljniki FDLR na terenu (tudi med pokolom v Busurungiju maja 2009); dajal je vojaške ukaze visokemu poveljstvu; vpleten je bil v usklajevanje predaje orožja in streliva enotam FDLR in dajal posebna navodila za uporabo ter upravljal velike zneske denarja, zbrane z nezakonito prodajo naravnih virov na območjih pod nadzorom FDLR. Po podatkih Urada PPGS za otroke v oboroženih spopadih je bil kot predsednik in vojaški poveljnik FDLR odgovoren za rekrutiranje in uporabo otrok s strani FDLR v vzhodnem delu DR Kongo. Nemške oblasti so ga aretirale 17. novembra 2009, nemško sodišče ga je 28. septembra 2015 prepoznalo za krivega zaradi vodenja tuje teroristične skupine in sodelovanja v vojnih zločinih. Obsojen je bil na 13 let zaporne kazni in je od junija 2016 v zaporu v Nemčiji. 29. novembra 2014 je bil ponovno izvoljen za predsednika FDLR za obdobje petih let.
 17. Straton MUSONI
 (privzeto ime: IO Musoni)
 Funkcija: nekdanji podpredsednik FDLR.
 Datum rojstva: (a) 6. april 1961, (b) 4. junij 1961.
 Kraj rojstva: Mugambazi, Kigali, Ruanda.
 Državljanstvo: Ruandec.
 Datum uvrstitve na seznam ZN: 29. marec 2007.
 Druge informacije: Nemške oblasti so ga aretirale 17. novembra 2009, nemško sodišče ga je 28. septembra 2015 prepoznalo za krivega zaradi vodenja tuje teroristične skupine, obsojen je bil na osemletno zaporno kazen. Musoni je bil izpuščen iz zapora takoj po sojenju, saj je prestal več kot pet let zaporne kazni.
 Dodatne informacije iz povzetka razlogov za uvrstitev na seznam, ki ga je pripravil Odbor za sankcije:
 Straton Musoni je bil podpredsednik FDLR, tuje oborožene skupine, ki deluje v DR Kongo. Oviral je razoroževanje ter prostovoljno vračanje ali ponovno naseljevanje borcev, ki pripadajo tem skupinam, s čimer je kršil Resolucijo 1649 (2005). Nemške oblasti so ga aretirale 17. novembra 2009, nemško sodišče ga je 28. septembra 2015 prepoznalo za krivega zaradi vodenja tuje teroristične skupine, obsojen je bil na osemletno zaporno kazen. Musoni je bil izpuščen iz zapora takoj po sojenju, saj je prestal več kot pet let zaporne kazni.
 18. Jules MUTEBUTSI
 (privzeto ime: (a) Jules Mutebusi, (b) Jules Mutebuzi, (c) Colonel Mutebutsi)
 Datum rojstva: 1964.
 Kraj rojstva: Minembwe, Južni Kivu, Demokratična republika Kongo.
 Državljanstvo: Kongovec.
 Datum uvrstitve na seznam ZN: 1. november 2005.
 Druge informacije: Nekdanji namestnik regionalnega vojaškega poveljnika FARDC v 10. vojaškem okrožju; aprila 2004 odpuščen zaradi nediscipline. Ruandske oblasti so ga aretirale decembra 2007, ko je skušal prečkati mejo v DR Kongo. Domneva se, da je umrl v Kigaliju 9. maja 2014.
 Dodatne informacije iz povzetka razlogov za uvrstitev na seznam, ki ga je pripravil Odbor za sankcije:
 Jules Mutebutsi je združil moči z drugimi odpadniškimi elementi nekdanjega RCD-G, da bi maja 2004 nasilno zasedli mesto Bukavu. Vpleten je bil v zbiranje orožja izven struktur FARDC ter posredovanje zalog oboroženim skupinam in milicam iz odstavka 20 Resolucije 1493 (2003), s čimer je kršil embargo na orožje. Bil je namestnik regionalnega vojaškega poveljnika FARDC v 10. vojaškem okrožju do aprila 2004, ko je bil odpuščen zaradi nediscipline. Ruandske oblasti so ga aretirale decembra 2007, ko je skušal prečkati mejo v DR Kongo. Domneva se, da je umrl v Kigaliju 9. maja 2014.
 20. Mathieu Chui NGUDJOLO
 (privzeto ime: Cui Ngudjolo)
 Državljanstvo: Kongovec.
 Naslov: Demokratična republika Kongo.
 Datum rojstva: 8. oktober 1970.
 Kraj rojstva: Bunia, provinca Ituri, Demokratična republika Kongo.
 Datum uvrstitve na seznam ZN: 1. november 2005.
 Druge informacije: Oktobra 2003 ga je v mestu Bunia aretirala MONUC. Vlada DR Kongo ga je 7. februarja 2008 izročila Mednarodnemu kazenskemu sodišču. Decembra 2012 ga je MKS oprostilo vseh obtožb, pritožbeni senat pa je 27. februarja 2015 sodbo potrdil. Ngudjolo je vložil prošnjo za azil na Nizozemskem, vendar je bil zavrnjen. 11. maja 2015 je bil izgnan v DR Kongo.
 Dodatne informacije iz povzetka razlogov za uvrstitev na seznam, ki ga je pripravil Odbor za sankcije:
 Mathieu Chui Ngudjolo je bil načelnik štaba FRPI; imel je politični vpliv, obvladoval in nadzoroval je dejavnosti sil FRPI, ene od oboroženih skupin in milic iz odstavka 20 Resolucije 1493 (2003), ki je vpletena v trgovino z orožjem, s čimer krši embargo na orožje. Po podatkih Urada PPGS za otroke v oboroženih spopadih je bil leta 2006 v provinci Ituri odgovoren za rekrutiranje in uporabo otrok, mlajših od 15 let. Oktobra 2003 ga je v mestu Bunia aretirala MONUC. Vlada Demokratične republike Kongo ga je nato 7. februarja 2008 predala Mednarodnemu kazenskemu sodišču. Decembra 2012 ga je MKS oprostilo vseh obtožb, pritožbeni senat pa je 27. februarja 2015 sodbo potrdil. Ngudjolo je vložil prošnjo za azil na Nizozemskem, vendar je bil zavrnjen. 11. maja 2015 je bil izgnan v DR Kongo.
 21. Floribert Ngabu NJABU
 (privzeto ime: (a) Floribert Njabu Ngabu, (b) Floribert Ndjabu, (c) Floribert Ngabu Ndjabu)
 Državljanstvo: Kongovec, Demokratična republika Kongo; št. potnega lista OB 0243318.
 Datum rojstva: 23. maj 1971.
 Datum uvrstitve na seznam ZN: 1. november 2005.
 Druge informacije: Od marca 2005 v hišnem priporu v Kinšasi zaradi vpletenosti FNI v kršitve človekovih pravic. Izročen Haagu 27. marca 2011, da bi pred MKS pričal na sojenju proti Germainu Katangi in Mathieuju Ngudjolu. Maja 2011 je zaprosil za azil na Nizozemskem. Oktobra 2012 je nizozemsko sodišče zavrnilo njegovo prošnjo za azil. Julija 2014 je bil izgnan iz Nizozemske v DR Kongo, kjer so ga zaprli.
 Dodatne informacije iz povzetka razlogov za uvrstitev na seznam, ki ga je pripravil Odbor za sankcije:
 Predsednik FNI, ene od oboroženih skupin in milic iz odstavka 20 Resolucije 1493 (2003), ki je vpletena v trgovino z orožjem, s čimer krši embargo na orožje. Od marca 2005 v hišnem priporu v Kinšasi zaradi vpletenosti FNI v kršitve človekovih pravic. Izročen Haagu 27. marca 2011, da bi pred MKS pričal na sojenju proti Germainu Katangi in Mathieuju Ngudjolu. Maja 2011 je zaprosil za azil na Nizozemskem. Oktobra 2012 je nizozemsko sodišče zavrnilo njegovo prošnjo za azil. Zadeva je trenutno v fazi pritožbe.
 23. Felicien NSANZUBUKIRE
 (privzeto ime: Fred Irakeza)
 Funkcije: (a) poveljnik podsektorja FDLR-FOCA, (b) polkovnik FDLR-FOCA.
 Naslov: provinca Južni Kivu, Demokratična republika Kongo (od junija 2016).
 Datum rojstva: 1967.
 Kraj rojstva: (a) Murama, Kigali, Ruanda, (b) Rubungo, Kigali, Ruanda, (c) Kinyinya, Kigali, Ruanda.
 Državljanstvo: Ruandec.
 Datum uvrstitve na seznam ZN: 1. december 2010.
 Dodatne informacije iz povzetka razlogov za uvrstitev na seznam, ki ga je pripravil Odbor za sankcije:
 Felicien Nsanzubukire je vsaj od novembra 2008 do aprila 2009 nadzoroval in usklajeval trgovanje s strelivom in orožjem iz Združene republike Tanzanije prek jezera Tanganjika do enot FDLR na območjih Uvira in Fizi v Južnem Kivuju. Od januarja 2016 je bil Nsanzubukire poveljnik podsektorja FDLR FOCA v provinci Južni Kivu s činom polkovnika.
 24. Pacifique NTAWUNGUKA
 (privzeto ime: (a) Pacifique Ntawungula, (b) Colonel Omega, (c) Nzeri, (d) Israel)
 Funkcije: (a) poveljnik sektorja ‚SONOKI‘ v FDLR-FOCA, (b) brigadni general FDLR-FOCA.
 Naslov: ozemlje Rutshuru, Severni Kivu, Demokratična republika Kongo (od junija 2016).
 Datum rojstva: (a) 1. januar 1964, (b) okrog leta 1964.
 Kraj rojstva: Gaseke, provinca Gisenyi, Ruanda.
 Državljanstvo: Ruandec.
 Datum uvrstitve na seznam ZN: 3. marec 2009.
 Druge informacije: Vojaško se je usposabljal v Egiptu.
 Dodatne informacije iz povzetka razlogov za uvrstitev na seznam, ki ga je pripravil Odbor za sankcije:
 Pacifique Ntawunguka je bil poveljnik prve divizije FOCA, oboroženega krila FDLR. Kot vojaški vodja tuje oborožene skupine, ki deluje v DR Kongo, je oviral razoroževanje in prostovoljno vračanje oziroma ponovno naseljevanje borcev in s tem kršil Resolucijo Varnostnega sveta 1857 (2008), operativni odstavek 4(b). Dokazi, ki jih je analizirala strokovna skupina Odbora VSZN za sankcije v DR Kongo in predstavila v svojem poročilu z dne 13. februarja 2008, pričajo o tem, da so bile deklice, rešene iz ujetništva FDLR-FOCA, ugrabljene in spolno zlorabljene. FDLR-FOCA, ki je sprva rekrutirala fante, stare med 14 in 19 let, od sredine leta 2007 prisilno rekrutira tudi dečke od 10. leta starosti naprej. Najmlajše otroke uporabljajo kot zaščitno spremstvo, starejše pa kot vojake na frontni črti, s čimer kršijo Resolucijo Varnostnega sveta 1857 (2008), operativni odstavek 4(d) in (e). Vojaško se je usposabljal v Egiptu.
 Od sredine leta 2016 je bil Ntawunguka poveljnik sektorja ‚SONOKI‘ v FDLR-FOCA v provinci Severni Kivu.
 26. Stanislas NZEYIMANA
 (privzeto ime: (a) Deogratias Bigaruka Izabayo, (b) Izabayo Deo, (c) Jules Mateso Mlamba, (d) Bigaruka, (e) Bigurura)
 Funkcija: nekdanji namestnik poveljnika FDLR-FOCA.
 Datum rojstva: (a) 1. januar 1966, (b) 28. avgust 1966, (c) okrog leta 1967.
 Kraj rojstva: Mugusa, Butare, Ruanda.
 Državljanstvo: Ruandec.
 Datum uvrstitve na seznam ZN: 3. marec 2009.
 Druge informacije: V začetku leta 2013 je med obiskom Tanzanije izginil. Od junija 2016 ni znano, kje se nahaja.
 Dodatne informacije iz povzetka razlogov za uvrstitev na seznam, ki ga je pripravil Odbor za sankcije:
 Stanislas Nzeyimana je bil namestnik poveljnika FOCA, oborožene veje FDLR. Kot vojaški vodja tuje oborožene skupine, ki deluje v DR Kongo, je oviral razoroževanje in prostovoljno vračanje oziroma ponovno naseljevanje borcev in s tem kršil Resolucijo Varnostnega sveta 1857 (2008), operativni odstavek 4(b). Dokazi, ki jih je analizirala strokovna skupina Odbora VSZN za sankcije v DR Kongo in predstavila v svojem poročilu z dne 13. februarja 2008, pričajo o tem, da so bile deklice, rešene iz ujetništva FDLR-FOCA, ugrabljene in spolno zlorabljene. FDLR-FOCA, ki je sprva rekrutirala fante, stare med 14 in 19 let, od sredine leta 2007 prisilno rekrutira tudi dečke od 10. leta starosti naprej. Najmlajše otroke uporabljajo kot zaščitno spremstvo, starejše pa kot vojake na frontni črti, s čimer kršijo Resolucijo Varnostnega sveta 1857 (2008), operativni odstavek 4(d) in (e).
 Nzeyimana je izginil v Tanzaniji v začetku leta 2013 in ob koncu leta 2016 ni bilo znano, kje se nahaja.
 28. Jean-Marie Lugerero RUNIGA
 (privzeto ime: Jean-Marie Rugerero)
 Funkcija: predsednik skupine M23.
 Naslov: Rubavu/Mudende, Ruanda.
 Datum rojstva: (a) okrog leta 1960, (b) 9. september 1966.
 Kraj rojstva: Bukavu, Demokratična republika Kongo.
 Datum uvrstitve na seznam ZN: 31. december 2012.
 Druge informacije: Vstopil v Republiko Ruando 16. marca 2013. Od konca leta 2016 prebiva v Ruandi. Sodeloval pri oblikovanju nove kongovske politične stranke junija 2016, Alliance pour le Salut du Peuple (ASP).
 Dodatne informacije iz povzetka razlogov za uvrstitev na seznam, ki ga je pripravil Odbor za sankcije:
 V dokumentu z dne 9. julija 2012, ki ga je podpisal vodja M23 Sultani Makenga, je Runiga imenovan za koordinatorja političnega krila skupine M23. Po navedbah iz dokumenta je imenovanju Runige botrovala potreba po zagotovitvi prepoznavnosti cilja skupine M23. Runiga je bil v prispevkih, objavljenih na spletni strani skupine, imenovan tudi ‚predsednik‘ skupine M23. Njegovo vodilno vlogo potrjuje tudi poročilo skupine strokovnjakov iz novembra 2012, v katerem se Runiga omenja kot ‚vodja M23‘.
 Po navedbah iz končnega poročila strokovne skupine z dne 15. novembra 2012 je Runiga vodil delegacijo, ki je 29. julija 2012 potovala v Kampalo (Uganda), in pred predvidenimi pogajanji na mednarodni konferenci o območju Velikih jezer dokončno oblikoval program gibanja skupine M23, ki vsebuje 21 točk. Po navedbah iz prispevka BBC z dne 23. novembra 2012 je bila skupina M23 oblikovana, ko so se nekdanji člani CNDP, ki so bili priključeni FARDC, začeli upirati zaradi slabih razmer in plač ter nepopolnega izvajanja mirovnega dogovora z dne 23. marca 2009 med CNDP in DR Kongo, na podlagi katerega se je CNDP priključil FARDC. Po navedbah iz poročila IPIS iz novembra 2012 je skupina M23 sodelovala v aktivnih vojaških operacijah za prevzem ozemlja na vzhodu DR Kongo. Skupina M23 in oborožene sile DR Kongo so se 24. in 25. julija 2012 bojevale za nadzor nad več mesti in vasmi na vzhodu DR Kongo; skupina M23 je 26. julija 2012 napadla oborožene sile DR Kongo v Rumangabu, jih 17. novembra 2012 izrinila iz Kibumbe in 20. novembra 2012 prevzela nadzor nad Gomo. Po navedbah iz poročila skupine strokovnjakov iz novembra 2012 nekateri nekdanji borci iz skupine M23 trdijo, da so vodje M23 nemudoma usmrtili na desetine otrok, ki so skušali pobegniti, potem ko so bili rekrutirani v M23 kot otroci vojaki. Po navedbah iz poročila organizacije Human Rights Watch z dne 11. septembra 2012 je neki 18-letni Ruandec, ki je pobegnil, potem ko je bil prisilno rekrutiran v Ruandi, omenjeni organizaciji povedal, da je bil priča usmrtitvi šestnajstletnika iz njegove enote skupine M23, ki je junija skušal pobegniti. Borci M23 so fanta ujeli in ga pred očmi drugih rekrutirancev pretepli do smrti. Poveljnik skupine M23, ki je ukazal usmrtitev, naj bi to dejanje drugim rekrutirancem pojasnil z besedami ‚hotel nas je zapustiti‘. V poročilu je še navedeno, da so priče trdile, da je bilo po hitrem postopku usmrčenih najmanj 33 novih rekrutirancev in drugih borcev M23, ki so skušali pobegniti. Nekatere so zvezali in jih ustrelili pred očmi drugih rekrutirancev kot opozorilo na to, kakšna kazen jih čaka v primeru poskusa pobega. Neki mlad rekrutiranec je organizaciji Human Rights Watch povedal: ‚Ko smo bili v M23, so nam rekli, da [imamo izbiro]: lahko ostanemo z njimi ali pa umremo. Mnogi so skušali pobegniti. Nekatere so ujeli in jih takoj nato ubili.‘
 Runiga je v Republiko Ruando vstopil 16. marca 2013 na območju Gasizi/Rubavu. Sredi leta 2016 je prebival v Ruandi. Junija 2016 je sodeloval pri oblikovanju nove kongovske politične stranke, Alliance pour le Salut du Peuple (ASP).
 30. Bosco TAGANDA
 (privzeto ime: (a) Bosco Ntaganda, (b) Bosco Ntagenda, (c) General Taganda, (d) Lydia (ko je bil del APR), (e) Terminator, (f) Tango Romeo (klicni znak), (g) Romeo (klicni znak), (h) Major)
 Naslov: Haag, Nizozemska (od junija 2016).
 Datum rojstva: med letoma 1973 in 1974.
 Kraj rojstva: Bigogwe, Ruanda.
 Državljanstvo: Kongovec.
 Datum uvrstitve na seznam ZN: 1. november 2005.
 Druge informacije: Rojen v Ruandi; v otroštvu se je preselil v Nyamitabo na ozemlju Masisi v Severnem Kivuju. Po mirovnih sporazumih v provinci Ituri s predsedniškim odlokom 11. decembra 2004 imenovan za brigadnega generala FARDC. Pred tem načelnik štaba CNDP, po aretaciji Laurenta Nkunde januarja 2009 pa vojaški poveljnik CNDP. Od januarja 2009 de facto namestnik poveljnika na čelu zaporednih operacij proti FDLR ‚Umoja Wetu‘, ‚Kimia II‘ in ‚Amani Leo‘ v Severnem in Južnem Kivuju. Marca 2013 je vstopil v Ruando in se 22. marca prostovoljno predal uradnikom MKS v Kigaliju. Premeščen v MKS v Haagu na Nizozemskem. MKS je 9. junija 2014 proti njemu potrdilo 13 obtožb za vojni zločin in pet obtožb za zločin proti človečnosti; sojenje se je začelo septembra 2015.
 Dodatne informacije iz povzetka razlogov za uvrstitev na seznam, ki ga je pripravil Odbor za sankcije:
 Bosco Taganda je bil vojaški poveljnik UPC/L, imel je politični vpliv, obvladoval in nadzoroval je dejavnosti sil UPC/L, ene od oboroženih skupin in milic iz odstavka 20 Resolucije 1493 (2003), ki je vpletena v trgovino z orožjem, s čimer krši embargo na orožje. Decembra 2004 je bil imenovan za generala FARDC, vendar napredovanja ni sprejel, zato ni bil vključen v FARDC. Po podatkih Urada PPGS za otroke v oboroženih spopadih je bil v letih 2002 in 2003 odgovoren za rekrutiranje in uporabo otrok v provinci Ituri, v letih od 2002 do 2009 pa je imel neposredno in/ali poveljniško odgovornost za 155 primerov rekrutiranja in uporabe otrok v Severnem Kivuju. Kot načelnik štaba CNDP je imel neposredno in poveljniško odgovornost za pokol v Kiwanji novembra 2008.
 Rojen v Ruandi; v otroštvu se je preselil v Nyamitabo na ozemlju Masisi v provinci Severni Kivu. Junija 2011 je prebival v Gomi in je bil lastnik velikih kmetij na območju Ngungu na ozemlju Masisi v provinci Severni Kivu. Po mirovnih sporazumih v provinci Ituri je bil s predsedniškim odlokom 11. decembra 2004 imenovan za brigadnega generala FARDC. Bil je načelnik štaba CNDP, po aretaciji Laurenta Nkunde januarja 2009 pa vojaški poveljnik CNDP. Od januarja 2009 je bil de facto namestnik poveljnika na čelu zaporednih operacij proti FDLR ‚Umoja Wetu‘, ‚Kimia II‘ in ‚Amani Leo‘ v provincah Severni in Južni Kivu. Marca 2013 je vstopil v Ruando, 22. marca se je prostovoljno predal uradnikom MKS v Kigaliju in bil nato premeščen v MKS v Haag na Nizozemskem. MKS je 9. junija 2014 proti njemu potrdilo 13 obtožb za vojni zločin in pet obtožb za zločin proti človečnosti; sojenje se je začelo septembra 2015.
 (b) Seznam subjektov iz členov 2 in 2a
 1. ADF (Zavezniške demokratične sile)
 (privzeto ime: (a) Forces Démocratiques Alliées-Armée Nationale de Libération de l'Ouganda; (b) ADF/NALU; (c) NALU)
 Naslov: provinca Severni Kivu, Demokratična republika Kongo.
 Datum uvrstitve na seznam ZN: 30. junij 2014.
 Druge informacije: ustanovitelj in voditelj ADF Jamil Mukulu je bil aprila 2015 aretiran v Dar es Salaamu v Tanzaniji in nato julija 2015 izročen v Kampalo v Ugandi. Junija 2016 je bil Mukulu domnevno v policijskem priporu in je čakal na sojenje.
 Dodatne informacije iz povzetka razlogov za uvrstitev na seznam, ki ga je pripravil Odbor za sankcije:
 Zavezniške demokratične sile (ADF) so nastale leta 1995 in se nahajajo na goratem mejnem območju med Demokratično republiko Kongo in Ugando. V končnem poročilu skupine strokovnjakov Združenih narodov za Demokratično republiko Kongo (GoE) za leto 2013, ki povzema izjave ugandskih uradnikov in virov pri ZN, je bilo leta 2013 na severovzhodnem območju Beni province Severni Kivu blizu meje z Ugando po ocenah nameščenih od 1 200 do 1 500 oboroženih borcev ADF. Isti viri ocenjujejo, da je v ADF skupaj (tudi z ženskami in otroki) med 1 600 in 2 500 članov. Zaradi vojaške ofenzive oboroženih sil Konga (FARDC) in misije Združenih narodov za stabilizacijo Demokratične republike Kongo (MONUSCO) v letih 2013 in 2014 so se borci ADF razpršili po številnih manjših bazah, ženske in otroke pa namestili na območja zahodno od Benija ter vzdolž meje med provincama Ituri in Severni Kivu. Vojaški poveljnik ADF je Hood Lukwago, vrhovni vodja pa Jamil Mukulu, proti kateremu so že bile izrečene sankcije.
 ADF resno kršijo mednarodno pravo in Resolucijo varnostnega sveta Združenih narodov 2078 (2012), tudi z dejanji, ki so našteta v nadaljevanju.
 ADF rekrutirajo in uporabljajo otroke vojake ter s tem kršijo veljavno mednarodno pravo (Resolucija varnostnega sveta Združenih narodov, odstavek 4(d)).
 V končnem poročilu GoE za leto 2013 je navedeno, da se je skupina pogovarjala s tremi nekdanjimi borci ADF, ki so leta 2013 pobegnili ter opisali, kako skavti ADF v Ugandi skušajo zvabiti ljudi v DR Kongo z lažnimi obljubami o zaposlitvi za odrasle in brezplačnem izobraževanju za otroke, nato pa jih prisilijo, da se pridružijo ADF. V poročilu GoE je tudi navedeno, da so nekdanji borci ADF tej skupini povedali, da so v skupinah usposabljanja pri ADF običajno odrasli moški in fantje; dva od fantov, ki sta iz ADF pobegnila leta 2013, pa sta za GoE izjavila, da sta imela v okviru ADF vojaško usposabljanje. V poročilu GoE je tudi opis usposabljanja ADF, ki ga je podal ‚nekdanji otrok vojak pri ADF‘.
 V končnem poročilu GoE za leto 2012 je navedeno, da so med rekruti ADF tudi otroci, kar je ponazorjeno s primerom skavta ADF, ki so ga ugandske oblasti na poti v DR Kongo julija 2012 ujele v Kaseseju, skupaj s šestimi mladeniči.
 Poseben primer tega, kako ADF rekrutira in uporablja otroke, lahko najdemo v pismu z dne 6. januarja 2009, ki ga je nekdanja direktorica organizacije Human Rights Watch za Afriko Georgette Gagnon poslala nekdanjemu ministru za pravosodje Ugande Kiddhuju Makubuyuju, v katerem je navedla, da so ADF leta 2000 ugrabile tedaj devetletnega dečka z imenom Bushobozi Irumba. Za borce ADF je moral opravljati prevoze in druge storitve.
 Poleg tega je The Africa Report poročal o domnevah, da naj bi ADF kot vojake rekrutirale otroke že od desetega leta starosti dalje, pri čemer se je skliceval na govorca ugandskih sil ljudske obrambe (Uganda People's Defence Force – UPDF), ki je dejal, da so UPDF iz tabora za usposabljanje na otoku Buvuma na jezeru Victoria rešile 30 otrok.
 ADF je tudi večkrat zagrešila kršitve na področju mednarodnih človekovih pravic in mednarodnega humanitarnega prava, in sicer zoper ženske ter otroke, vključno z uboji, pohabljanjem in spolnim nasiljem (Resolucija varnostnega sveta Združenih narodov, odstavek 4(e)).
 V končnem poročilu GoE za leto 2013 je navedeno, da so ADF napadle številne vasi, zaradi česar je več kot 66 000 ljudi zbežalo v Ugando. Zaradi teh napadov je obširno območje zdaj neposeljeno, od tedaj pa ga prek ugrabitev in ubojev ljudi, ki se vračajo nazaj v svoje vasi, nadzorujejo ADF. Med julijem in septembrom 2013 so ADF na območju Kamango obglavile najmanj pet ljudi, ustrelile več drugih ter jih še ducate ugrabile. Ta dejanja so lokalno prebivalstvo močno prestrašila in ljudi odvrnila od tega, da bi se vrnili na svoje domove.
 Global Horizontal Note, mehanizem spremljanja in poročanja o hudih kršitvah zoper otroke v oboroženih spopadih, je delovni skupini Varnostnega sveta za otroke v oboroženih spopadih (Working Group on Children and Armed Conflict – CAAC) poročal, da so bile v obdobju poročanja, tj. med oktobrom in decembrom 2013, ADF odgovorne za 14 od 18 dokumentiranih otroških žrtev, med drugim za incident 11. decembra 2013 na ozemlju Beni v Severnem Kivuju, ko so ADF napadle vas Musuku in pri tem ubile 23 ljudi, med njimi 11 otrok (tri deklice in osem dečkov) v starosti od dveh mesecev do 17 let. Vse žrtve, vključno z otrokoma, ki sta napad preživela, so bile hudo iznakažene z mačetami.
 V poročilu generalnemu sekretarju iz marca 2014 o spolnem nasilju, povezanem s konflikti, so ‚Zavezniške demokratične sile – Nacionalna vojska za osvoboditev Ugande (ADF/NALU)‘ navedene na seznamu ‚strani, za katere se upravičeno domneva, da izvajajo ali so odgovorne za posilstva ali druge oblike spolnega nasilja v oboroženih spopadih‘.
 ADF so sodelovale tudi v napadih na pripadnike mirovnih sil MONUSCO (Resolucija varnostnega sveta Združenih narodov, odstavek 4(i)).
 Tudi misija Organizacije združenih narodov za stabilizacijo Demokratične republike Kongo (MONUSCO) je poročala, da so ADF izvedle vsaj dva napada na pripadnike mirovnih sil MONUSCO. Najprej je bila 14. julija 2013 na cesti med Mbaujem in Kamangojem napadena patrulja MONUSCO. Ta napad je podrobno opisan v končnem poročilu GoE za leto 2013. Drugi napad se je zgodil 3. marca 2014. Z granatami so deset kilometrov od letališča Mavivi v Beniju napadli vozilo MONUSCO, pri čemer je bilo ranjenih pet pripadnikov mirovnih sil.
 Ustanovitelj in voditelj ADF Jamil Mukulu (CDi.015) je bil aprila 2015 aretiran v Dar es Salaamu v Tanzaniji. Nato je bil julija 2015 izgnan v Kampalo v Ugandi. Junija 2016 je bil v policijskem priporu in je čakal na sojenje.“


type: wikipedia

text:
3 август е 215-ият ден в годината според григорианския календар (216-и през високосна). Остават 150 дни до края на годината.
 Събития
 1492 г. – Христофор Колумб отплава от пристанището Палос де ла Фронтера в Испания на Първата си експедиция с корабите Санта Мария, Пинта и Ниня.
 1529 г. – В Италия е подписан „Мирът на дамите“ – мирен договор за прекратяване на военния конфликт между Испания и Франция.
 1610 г. – Капитан Хенри Хъдсън, търсейки нов проход към Тихи океан, открива проток, кръстен на неговото име.
 1692 г. – Деветгодишната война: Франция побеждава в Щайнкирк обединените холандски, немски и британски войски.
 1778 г. – В Милано е открит оперният театър Ла Скала.
 1804 г. – Състои се сватбата на Великия херцог Карл Фридрих Сакс-Ваймар-Айзенах и Мария Павловна.
 1809 г. – Екатерина Павловна сключва брак с първия си братовчед херцог Георг фон Олденбург.
 1887 г. – Разпуска се Третото велико народно събрание, след полагането на клетва на германския принц Фердинанд Сакс-Кобург-Гота, избран за български княз.
 1889 г. – В Ница е открит астероида 285 Регина.
 1902 г. – Основан е аржентинският футболен отбор КА Тигре.
 1903 г. – Илинденско-Преображенско въстание: В град Крушево, Македония, българските въстаници обявяват създаването на Крушевска република, която съществува само 10 дни.
 1904 г. – В Пловдив е основан Общият работнически синдикален съюз (ОРСС).
 1911 г. – Италианските войски пускат със самолети бомби над турските позиции в Триполи, което е първото използване на самолети при военна операция.
 1914 г. – Първа световна война: Германия обявява война на Франция.
 1927 г. – Започва първата екуменическа църковна конференция в Лозана.
 1934 г. – В Царство България е проведена общинска реформа, при която общините са лишени от автономия и броят им е намален повече от три пъти до около 800.
 1940 г. – Литва е включена официално в територията на СССР.
 1940 г. – Втората световна война: Италианската армия навлиза в Британска Сомалия.
 1948 г. – Публикуван е указ за закриване на чуждите училища в Народна република България.
 1950 г. – Политбюро на ЦК на БКП решава да се поощрява с всички средства изселването в Турция на турското население и преди всичко от родопските гранични райони.
 1952 г. – Закрити са Летни олимпийски игри 1952 в Хелзинки, по време на които боксьора Борис Николов печели първия български олимпийски медал.
 1960 г. – Нигер придобива независимост от Франция.
 1977 г. – Избухва стачка на миньорите от въгледобивния басейн „Валя Жиулуй“ в Румъния против режима на Николае Чаушеску. В нея участван около 35 000 души.
 1980 г. – В Москва са закрити XXII Олимпийски игри, бойкотирани от западните страни, в които Народна република България печели 8 златни, 16 сребърни и 17 бронзови медала и заема 3-то място в крайното класиране.
 1994 г. – Състои се премиерата на американския филм Реална опасност.
 2000 г. – Чилийският Върховен съд отнема съдебния имунитет на генерал Аугусто Пиночет.
 2001 г. – Ражда се първото бебе в България, заченато по метода инвитро от замразен ембрион.
 2004 г. – От военновъздушната база Кейп Канаверал, САЩ, е изстрелян към Меркурий космическият апарат МЕСИНДЖЪР на НАСА.
 2004 г. – Пиедесталът на Статуята на свободата в Ню Йорк е открит за посещения след затварянето му при Атентатите от 11 септември 2001 г.
 2006 г. – XL народно събрание ратифицира Конвенцията на ООН срещу корупцията.
 2014 г. – Тежко наводнение в град Мизия с жертви и стотици евакуирани хора.
 Родени
 1750 г. – Лудвиг Енгелберт, княз на Реклингхаузен († 1820 г.)
 1770 г. – Фридрих Вилхелм III, крал на Прусия от 1797 г. († 1840 г.)
 1811 г. – Илайша Отис, американец, изобретател на асансьора († 1861 г.)
 1832 г. – Иван Зайц, хърватски композитор († 1914 г.)
 1840 г. – Джеймс Елтън, английски пътешественик († 1877 г.)
 1862 г. – Освалд Кюлпе, германски философ († 1915 г.)
 1872 г. – Хокон VII, крал на Норвегия († 1957 г.)
 1875 г. – Димитър Йоцов, български историк, дипломат и политик († 1969 г.)
 1889 г. – Крум Дрончилов, български географ († 1925 г.)
 1890 г. – Константин Константинов, български писател († 1970 г.)
 1892 г. – Иван Болдин, съветски военачалник († 1976 г.)
 1898 г. – Борис Тиков, български революционер († 1972 г.)
 1898 г. – Калина Малина, българска писателка († 1979 г.)
 1899 г. – Луи Широн, бивш пилот от Формула 1 († 1979 г.)
 1901 г. – Стефан Вишински, полски кардинал († 1981 г.)
 1904 г. – Клифърд Саймък, американски писател († 1988 г.)
 1907 г. – Ернесту Гайзел, бразилски офицер († 1996 г.)
 1910 г. – Лесли Талбът, английски футболист († 1983 г.)
 1914 г. – Нада Богданова, югославска партизанка († 1987 г.)
 1921 г. – Иван Пръмов, български политик († 2005 г.)
 1925 г. – Ален Турен, френски социолог
 1926 г. – Тони Бенет, американски певец и художник
 1935 г. – Георгий Шонин, съветски космонавт († 1997 г.)
 1936 г. – Ерих Хоф, австрийски футболист († 1995 г.)
 1940 г. – Мартин Шийн, американски актьор
 1946 г. – Джак Стро, британски политик
 1946 г. – Петко Петков, български футболист († 2020 г.)
 1948 г. – Жан-Пиер Рафарен, френски политик
 1949 г. – Кристоф Гайзер, швейцарски писател
 1951 г. – Панайот Панайотов, български режисьор
 1951 г. – Ханс Шлегел, немски физик
 1952 г. – Освалдо Ардилес, аржентински футболист
 1955 г. – Зигфрид Зелберхер, австрийски учен
 1959 г. – Коичи Танака, японски химик, Нобелов лауреат през 2002 г.
 1959 г. – Стоян Делчев, български гимнастик
 1960 г. – Анна-Мария Равнополска-Дийн, българска музикантка
 1960 г. – Ким Милтън Нилсен, датски футболен съдия
 1960 г. – Татяна Янчева, българска гимнастичка
 1961 г. – Борислав Кьосев, български волейболист
 1963 г. – Джеймс Хетфийлд, американски музикант (Metallica)
 1964 г. – Лъки Дубей, южноафрикански реге певец († 2004 г.)
 1973 г. – Джей Кътлър, американски културист
 1977 г. – Милен Йорданов Игнатов, български футболист
 1978 г. – Колин Бенджамин, намибийски футболист
 1979 г. – Еванджелин Лили, канадска актриса
 1980 г. – Руши Видинлиев, български певец
 1981 г. – Георги Даскалов, български футболист
 1984 г. – Раян Локти, американски плувец
 1985 г. – Марсел Цимер, германски футболист
 1987 г. – Траян Траянов, български футболист
 1989 г. – Сам Хътчинсън, английски футболист
 Починали
 224 г. – Юлия Меса, знатна римлянка (* 165 г.)
 1460 г. – Джеймс II, крал на Шотландия (* 1430 г.)
 1780 г. – Етиен Боно де Кондияк, френски философ (* 1715 г.)
 1797 г. – Джефри Амхърст, британски офицер (* 1717 г.)
 1857 г. – Йожен Сю, френски писател (* 1804 г.)
 1872 г. – Уилям Дейвис Евънс, английски шахматист (* 1790 г.)
 1902 г. – Лазар Москов, български революционер (* 1877 г.)
 1913 г. – Фридрих Пуцгер, немски картограф (* 1849 г.)
 1924 г. – Джоузеф Конрад, английски писател от полски произход (* 1857 г.)
 1927 г. – Стоян Михайловски, български поет и баснописец (* 1854 г.)
 1929 г. – Емил Берлинер, американски изобретател от германски произход (* 1851 г.)
 1929 г. – Торщайн Бунде Велбен, американски икономист институционалист (* 1857 г.)
 1954 г. – Габриел Сидони Колет, френска писателка (* 1873 г.)
 1955 г. – Марин Жеков български художник-маринист и сценограф (* 1898 г.)
 1968 г. – Константин Рокосовски, съветски офицер, маршал на СССР (* 1896 г.)
 1977 г. – Макариос III, кипърски духовник и първи президент на Кипър (* 1913 г.)
 1979 г. – Бертил Олин, шведски икономист, Нобелов лауреат (* 1899 г.)
 1979 г. – Васка Попова-Баларева, българска художничка (* 1902 г.)
 1986 г. – Кирил Харалампиев, български фолклорист (* 1926 г.)
 1998 г. – Алфред Шнитке, руски композитор (* 1934 г.)
 2002 г. – Кармен Силвера, канадска актриса († 1922 г.)
 2006 г. – Елизабет Шварцкопф, германска оперна певица (* 1915 г.)
 2008 г. – Александър Солженицин, руски писател и историк, Нобелов лауреат (* 1918 г.)
 Празници
 Световен ден на динята
 Бразилия – Празник на град Жабоатау дус Гуарарапис
 Венецуела – Ден на националния флаг (празнува се от 2006 г.)
 Екваториална Гвинея – Ден на въоръжените сили
 Кентъки (САЩ) – Ден на динята
 Нигер – Ден на независимостта (1960 г., от Франция, национален празник)
 803


text:
 Avis juridique important
 |
 21997A1218(01)
 Fjärde Protokollet till Allmänna tjänstehandelsavtalet
 Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 347 , 18/12/1997 s. 0045 - 0058
 BILAGA (1)FJÄRDE PROTOKOLLET TILL ALLMÄNNA TJÄNSTEHANDELSAVTALET (Översättning)Medlemmarna i Världshandelsorganisationen (nedan kallad "WTO") vars listor över särskilda åtaganden och listor över undantag från artikel II i Allmänna tjänstehandelsavtalet vad gäller basteletjänster bifogas detta protokoll (nedan kallade "berörda medlemmar"),som har förhandlat i enlighet med Ministerbeslutet om förhandlingar om basteletjänster som antogs i Marrakech den 15 april 1994 ochmed beaktande av Bilagan om förhandlingar om basteletjänster,har kommit överens om följande.1. Då detta protokoll träder i kraft skall en lista över särskilda åtaganden och en lista över undantag från artikel II om basteletjänster som bifogas detta protokoll, och som hänför sig till en viss medlem på de villkor som där anges, komplettera eller modifiera den medlemmens lista över särskilda åtaganden och dess lista över undantag från artikel II.2. Detta protokoll skall stå öppet för att berörda medlemmar genom undertecknande eller på annat sätt skall kunna godkänna det till och med den 30 november 1997.3. Detta protokoll skall träda i kraft den 1 januari 1998 om det har godkänts av alla berörda medlemmar. Om alla berörda medlemmar inte har godkänt protokollet före den 1 december 1997, får de medlemmar som har godkänt det senast den dagen, före den 1 januari 1998 besluta om dess ikraftträdande.4. Detta protokoll skall deponeras hos WTO:s generaldirektör. Generaldirektören skall omgående tillställa varje medlem av WTO en bestyrkt kopia av det och meddelanden om godkännanden av det.5. Detta protokoll skall registreras i enlighet med bestämmelserna i artikel 102 i Förenta nationernas stadga.Upprättat i Genève denna den femtonde dagen i april månad år nittonhundranittiosju i ett enda exemplar på engelska, franska och spanska språken, vilka tre texter är lika giltiga om inte annat anges för de listor som bifogas detta protokoll.THE EUROPEAN COMMUNITIES AND THEIR MEMBER STATES - SCHEDULE OF SPECIFIC COMMITMENTS Modes of supply: 1. Cross-border supply 2. Consumption abroad 3. Commercial presence 4. Presence of natural persons>Plats för tabell>ADDITIONAL COMMITMENT BY THE EUROPEAN COMMUNITIES AND THEIR MEMBER STATES ScopeThe following are definitions and principles on the regulatory framework for the basic telecommunications services underpinning the market access commitments by the European Communities and their Member States.DefinitionsUsers mean service consumer and service suppliers.Essential facilities mean facilities of a public telecommunications transport network and service that(a) are exclusively or predominantly provided by a single or limited number of suppliers; and(b) cannot feasibly be economically or technically substituted in order to provide a service.A major supplier is a supplier which has the ability to materially affect the terms of participation (having regard to price and supply) in the relevant market for basic telecommunications services as a result of:(a) control over essential facilities; or(b) use of its position in the market.1. COMPETITIVE SAFEGUARDS1.1. Prevention of anti-competitive practices in telecommunicationsAppropriate measures shall be maintained for the purpose of preventing suppliers who, alone or together, are a major supplier from engaging in or continuing anti-competitive practices.1.2. SafeguardsThe anti-competitive practices referred to above shall include in particular:(a) engaging in anti-competitive cross-subsidization;(b) using information obtained from competitors with anti-competitive results; and(c) not making available to other services suppliers on a timely basis technical information about essential facilities and commercially relevant information which are necessary for them to provide services.2. INTERCONNECTION2.1. This section applies to linking with suppliers providing public telecommunications transport networks or services in order to allow the users of one supplier to communicate with users of another supplier and to access services provided by another supplier.2.2. Interconnection to be ensuredWithin the limits of permitted market access, interconnection with a major supplier will be ensured at any technically feasible point in the network. Such interconnection is provided (2):(a) under non-discriminatory terms, conditions (including technical standards and specifications) and rates and of a quality no less favourable than that provided for its own like services or for like services of non-affiliated service suppliers or for its subsidiaries or other affiliates (3);(b) in a timely fashion, on terms, conditions (including technical standards and specifications) and cost-oriented rates that are transparent, reasonable, having regard to economic feasibility, and sufficiently unbundled so that the supplier need not pay for network components or facilities that it does not require for the service to be provided; and(c) upon request, at points in addition to the network termination points offered to the majority of users, subject to charges that reflect the cost construction of necessary additional facilities.2.3. Public availability of the procedures for interconnection negotiationsThe procedures applicable for interconnection to a major supplier will be made publicly available.2.4. Transparency of interconnection arrangementsIt is ensured that a major supplier will make publicly available either its interconnection agreements or a reference interconnection offer.2.5. Interconnection: dispute settlementA service supplier requesting interconnection with a major supplier will have recourse, either:(a) at any time; or(b) after a reasonable period of time which has been made publicly knownto an independent domestic body, which may be a regulatory body as referred to in paragraph 5 below, to resolve disputes regarding appropriate terms, conditions and rates for interconnection within a reasonable period of time, to the extent that these have not been established previously.3. UNIVERSAL SERVICEAny Member has the right to define the kind of universal service obligation it wishes to maintain. Such obligations will not be regarded as anti-competitive per se, provided they are administered in a transparent, non-discriminatory and competitively neutral manner and are not more burdensome than necessary for the kind of universal service defined by the Member.4. PUBLIC AVAILABILITY OF LICENSING CRITERIAWhere a licence is required, the following will be made publicly available:(a) all the licensing criteria and the period of time normally required to reach a decision concerning an application for a licence and(b) the terms and conditions of individual licences.The reasons for the denial of a licence will be made known to the applicant upon request.5. INDEPENDENT REGULATORSThe regulatory body is separate from, and not accountable to, any supplier of basic telecommunications services. The decisions of and the procedures used by regulators shall be impartial with respect to all market participants.6. ALLOCATION AND USE OF SCARCE RESOURCESAny procedures for the allocation and use of scarce resources, including frequencies, numbers and rights of way, will be carried out in an objective, timely, transparent and non-discriminatory manner. The current state of allocated frequency bands will be made publicly available, but detailed identification of frequencies allocated for specific government uses is not required.DECISION ON COMMITMENTS IN BASIC TELECOMMUNICATIONS THE COUNCIL FOR TRADE IN SERVICES,HAVING REGARD to the Annex on negotiations on basic telecommunications,HAVING REGARD to the results of the negotiations conducted under the terms of the decision on negotiations on basic telecommunications adopted at Marrakesh on 15 April 1994,ACTING upon the final report of the negotiating group on basic telecommunications,DECIDES as follows:1. To adopt the text of the 'Fourth Protocol to the General Agreement on Trade in Services` (hereinafter referred to as the Protocol) and to take note of the schedules of commitments and lists of exemptions from Article II listed in the attachment to the final report of the negotiating group on basic telecommunications.2. Commencing immediately and continuing until the date of entry into force of the Protocol Members concerned shall, to the fullest extent consistent with their existing legislation and regulations, not take measures which would be inconsistent with their undertakings resulting from these negotiations.3. During the period from 15 January to 15 February 1997, a Member which has a schedule of commitments annexed to the Protocol, may supplement or modify such schedule or its list of Article II exemptions. Any such Member which has not annexed to the Protocol a list of Article II exemptions may submit such a list during the same period.4. A Group on basic telecommunications reporting to the Council for Trade in Services shall conduct consultations on the implementation of paragraph 3 above commencing its work no later than 90 days from the adoption of the decision.5. The Council for Trade in Services shall monitor the acceptance of the Protocol by Members concerned and shall, at the request of a Member, examine any concerns raised regarding the application of paragraph 2 above.6. Members of the World Trade Organization which have not annexed to the Protocol schedules of commitments or lists of exemptions from Article II may submit, for approval by the Council, schedules of commitments and lists of exemptions from Article II relating to basic telecommunications prior to 1 January 1998.REPORT OF THE GROUP ON BASIC TELECOMMUNICATIONS 1. This report is made in accordance with paragraph 4 of the Decision on Commitments in Basic Telecommunications, adopted by the Council for Trade in Services on 30 April 1996 (S/L/19). In paragraph 1 of this Decision, the Council also adopted the text of the Fourth Protocol to the General Agreement on Trade in Services and took note of the schedules of commitments and lists of exemptions from Article II listed in the attachment to the final report of the negotiating group on basic telecommunications (S/NGBT/18).2. The Decision on commitments on basic telecommunications established the Group on Basic telecommunications to 'conduct consultations on the implementation of paragraph 3 of the Decision`. Paragraph 3 states that 'during the period from 15 January to 15 February 1997, a Member which has a schedule of commitments annexed to the Protocol, may supplement or modify such schedule or its list of Article II exemptions` and that 'any such Member which has not annexed to the Protocol a list of Article II exemptions may submit such a list during the same period`.3. At the Group's first meeting in July 1996, participants suggested that the principal issues before the GBT included the desirability of improving the quantity and quality of schedules offered, and the need to address certain issues which had been left unresolved in April. Subsequently, the Group sponsored frequent rounds of bilateral negotiations on offers and regularly included discussion of outstanding issues in its meetings. In November participants began submitting revised draft offers of commitments on basic telecommunications for consideration. The Group's Report to the Council on Trade in Services (S/GBT/2), which formed part of the Report to the Singapore Ministerial Conference, recommended that Ministers 'stress their commitment to bring the negotiations on basic telecommunications to a successful conclusion by 15 February 1997, urge all WTO Members to strive for significant, balanced and non-discriminatory liberalization commitments on basic telecommunications by that date and recognize the importance of resolving the principal issues before the GBT`. The Declaration adopted by Ministers in Singapore (WT/MIN(96)/DEC) contained a commitment to 'achieve a successful conclusion to the negotiations on basic telecommunications in February 1997`. Ministers also stated 'We are determined to obtain a progressively higher level of liberalization in services on a mutually advantageous basis with appropriate flexibility for individual developing country members, as envisaged in the agreement, in the continuing negotiations and those scheduled to begin no later than 1 January 2000. In this context, we look forward to full MFN agreements based on improved market access commitments and national treatment`.4. In its discussions on outstanding issues, the Group considered the following matters: ways to ensure accurate scheduling of commitments - particularly with respect to supply of services over satellites and to the management of radio spectrum; potential anti-competitive distortion of trade in international services; the status of intergovernmental satellite organizations in relation to GATS provisions; and the extent to which basic telecommunications commitments include transport of video and/or broadcast signals within their scope.5. The Chairman issued notes reflecting his understanding of the position reached in discussion of the scheduling of commitments and management of radio spectrum. The first such note set out a number of assumptions applicable to the scheduling of commitments and was intended to assist in ensuring the transparency of commitments (S/GBT/W/2/Rev. 1 of 16 January 1997). The second addressed the allocation of radio spectrum, suggesting that the inclusion of references to the availability of spectrum in schedules was unnecessary and that such references should be deleted (S/GBT/W/3 of 3 February 1997). These notes are attached to this Report.6. By 15 February 1997 the total number of schedules submitted had reached 55 (counting as one the offer of the European Communities and their Member States). Nine governments had submitted lists of Article II Exemptions.7. The Group noted that five countries had taken Article II exemptions in respect of the application of differential accounting rates to services and service suppliers of other Members. In the light of the fact that the accounting rate system established under the International Telecommunications Regulations is the usual method of terminating international traffic and by its nature involves differential rates, and in order to avoid the submission of further such exemptions, it is the understanding of the Group that:- the application of such accounting rates would not give rise to action by Members under dispute settlement under the WTO, and- that this understanding will be reviewed not later than the commencement of the further Round of negotiations on services commitments due to begin not later than 1 January 2000.8. The Group also recalled paragraph 6 of the Decision of 30 April 1996, which stated that Members of the World Trade Organization which have not annexed to the Protocol schedules of commitments or lists of exemptions from Article II may submit, for approval by the Council, schedules of commitments and lists of exemptions from Article II relating to basic telecommunications prior to 1 January 1998.9. At its meeting of 15 February 1997, the Group adopted this report and the attached list of the Schedules of Commitments and Lists of Article II Exemptions, which, in accordance with paragraph 3 of the Decision on commitments in basic telecommunications, will be attached to the Fourth Protocol to the General Agreement on Trade in Services in replacement of those attached on 30 April 1996.NOTE BY THE CHAIRMAN Revision It has been suggested by a number of delegations that it might be helpful to produce a brief and simple note on assumptions applicable to the scheduling of commitments in basic telecoms. The purpose of the attached note is to assist delegations in ensuring the transparency of their commitments and to promote a better understanding of the meaning of commitments. This note is not intended to have or acquire any binding legal status.NOTES FOR SCHEDULING BASIC TELECOM SERVICES COMMITMENTS 1. Unless otherwise noted in the sector column, any basic telecom service listed in the sector column:(a) encompasses local, long distance and international services for public and non-public use;(b) may be provided on a facilities-basis or by resale; and(c) may be provided through any means of technology (e.g., cable (4), wireless, satellites).2. Subsector (g) - private leased circuit services - involves the ability of service suppliers to sell or lease any type of network capacity for the supply of services listed in any other basic telecom service subsector unless otherwise noted in the sector column. This would include capacity via cable, satellite and wireless network.3. In view of points 1 and 2 above, it should not be necessary to list cellular or mobile services as a separate subsector. However, a number of Members have done so, and a number of offers have commitments only in these subsectors. Therefore, in order to avoid extensive changes in schedules, it would seem appropriate for Members to maintain separate entries for these subsectors.CHAIRMAN'S NOTE Market access limitations on spectrum availability Many Members have entries in the market access column of their schedules indicating that commitments are 'subject to availability of spectrum/frequency` or similar wording. In light of the physical nature of spectrum and the constraints inherent in its use, it is understandable that Members may have sought to rely on these words to adequately protect legitimate spectrum management policies. There is, however, doubt that words such as 'subject to availability of spectrum/frequency` as listed in the market access column of many Members' schedules achieve that objective.Spectrum/frequency management is not, per se, a measure which needs to be listed under Article XVI. Furthermore under the GATS each Member has the right to exercise spectrum/frequency management, which may affect the number of service suppliers, provided that this is done in accordance with Article VI and other relevant provisions of the GATS. This includes the ability to allocate frequency bands taking into account existing and future needs. Also, Members which have made additional commitment in line with the reference paper on regulatory principles are bound by its paragraph 6.Therefore, words such as 'subject to availability of spectrum/frequency` are unnecessary and should be deleted from Members' schedules.(1) Bilagan är giltig på engelska, franska och spanska.(2) Suppliers of services or networks not generally available to the public, such as closed user groups, have guaranteed rights to connect with the public telecommunications transport network or services on terms, conditions and rates which are non-discrimantory, transparent and cost-oriented. Such terms, conditions and rates may, however, vary from the terms, conditions and rates applicable to interconnection between public telecommunications networks or services.(3) Different terms, conditions and rates may be set in the Community for operators in different market segments, on the basis of non-discriminatory and transparent national licensing provisions, where such differences can be objectively justified because these services are not considered "like services".(4) Including all types of cable.


text:
19.3.2009
 LT
 Europos Sąjungos oficialusis leidinys
 L 73/32
 EEE JUNGTINIO KOMITETO SPRENDIMAS
 Nr. 2/2009
 2009 m. vasario 5 d.
 iš dalies keičiantis EEE susitarimo I priedą (Veterinarijos ir fitosanitarijos klausimai)
 EEE JUNGTINIS KOMITETAS,
 atsižvelgdamas į Europos ekonominės erdvės susitarimą su pakeitimais, padarytais Protokolu, patikslinančiu Europos ekonominės erdvės susitarimą (toliau – Susitarimas), ypač į jo 98 straipsnį,
 kadangi:
 (1)
 Susitarimo I priedas buvo iš dalies pakeistas 2008 m. balandžio 25 d. EEE jungtinio komiteto sprendimu Nr. 43/2008 (1).
 (2)
 Į Susitarimą turi būti įtrauktas 2008 m. vasario 21 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 156/2008, iš dalies keičiantis Reglamento (EB) Nr. 109/2007 nuostatas, susijusias su mažiausiu pašarų priedo natrio monenzino (Coxidin) kiekiu (2).
 (3)
 Į Susitarimą turi būti įtrauktas 2008 m. vasario 22 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 163/2008 dėl leidimo naudoti lantano karbonato oktahidrato preparatą (Lantharenol) kaip pašarų priedą (3) su pataisymais, padarytais OL L 92, 2008 4 3, p. 40.
 (4)
 Į Susitarimą turi būti įtrauktas 2008 m. vasario 22 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 164/2008, iš dalies keičiantis Reglamento (EB) Nr. 1444/2006 nuostatas, susijusias su mažiausiu pašarų priedo Bacillus subtilis C-3102 (Calsporin) kiekiu (4).
 (5)
 Į Susitarimą turi būti įtrauktas 2008 m. vasario 22 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 165/2008 dėl leidimo naujai paskirčiai naudoti 3–fitazę (Natuphos) kaip pašarų priedą (5).
 (6)
 Į Susitarimą turi būti įtrauktas 2008 m. vasario 22 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 166/2008 dėl leidimo naujai paskirčiai naudoti preparatą Bacillus cereus var. toyoi (Toyocerin) kaip pašarų priedą (6).
 (7)
 Į Susitarimą turi būti įtrauktas 2008 m. vasario 22 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 167/2008 dėl naujo leidimo dešimt metų naudoti kokcidiostatą kaip gyvūnų pašarų priedą (7).
 (8)
 Į Susitarimą turi būti įtrauktas 2008 m. kovo 6 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 209/2008 dėl leidimo naujai paskirčiai naudoti Saccharomyces cerevisiae (Biosaf Sc 47) kaip pašarų priedą (8).
 (9)
 Į Susitarimą turi būti įtraukta 2008 m. kovo 5 d. Komisijos direktyva 2008/38/EB, nustatanti pašarų konkretiems mitybos tikslams tikslinio naudojimo sąrašą (kodifikuota redakcija) (9).
 (10)
 Direktyva 2008/38/EB nuo 2008 m. liepos 31 d. panaikinama Komisijos direktyva 94/39/EB (10), kuri įtraukta į Susitarimą ir todėl pagal Susitarimą turi būti panaikinta.
 (11)
 Šis sprendimas netaikomas Lichtenšteinui,
 NUSPRENDĖ:
 1 straipsnis
 Susitarimo I priedo II skyrius iš dalies keičiamas taip:
 1.
 1zzz punktas (Komisijos reglamentas (EB) Nr. 1444/2006) papildomas taip:
 „su pakeitimais, padarytais:
 —
 32008 R 0164: 2008 m. vasario 22 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 164/2008 (OL L 50, 2008 2 23, p. 6).“
 2.
 1zzzg punktas (Komisijos reglamentas (EB) Nr. 109/2007) papildomas taip:
 „su pakeitimais, padarytais:
 —
 32008 R 0156: 2008 m. vasario 21 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 156/2008 (OL L 48, 2008 2 22, p. 14).“
 3.
 Po 1zzzzi punkto (Komisijos reglamentas (EB) Nr. 1521/2007) įterpiami šie punktai:
 „1zzzzj.
 32008 R 0163: 2008 m. vasario 22 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 163/2008 dėl leidimo naudoti lantano karbonato oktahidrato preparatą (Lantharenol) kaip pašarų priedą (OL L 50, 2008 2 23, p. 3) su pataisymais, padarytais OL L 92, 2008 4 3, p. 40.
 1zzzzk.
 32008 R 0165: 2008 m. vasario 22 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 165/2008 dėl leidimo naujai paskirčiai naudoti 3–fitazę (Natuphos) kaip pašarų priedą (OL L 50, 2008 2 23, p. 8).
 1zzzzl.
 32008 R 0166: 2008 m. vasario 22 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 166/2008 dėl leidimo naujai paskirčiai naudoti preparatą Bacillus cereus var. toyoi (Toyocerin) kaip pašarų priedą (OL L 50, 2008 2 23, p. 11).
 1zzzzm.
 32008 R 0167: 2008 m. vasario 22 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 167/2008 dėl naujo leidimo dešimt metų naudoti kokcidiostatą kaip gyvūnų pašarų priedą (OL L 50, 2008 2 23, p. 14).
 1zzzzn.
 32008 R 0209: 2008 m. kovo 6 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 209/2008 dėl leidimo nauja paskirtimi naudoti Saccharomyces cerevisiae (Biosaf Sc 47) kaip pašarų priedą (OL L 63, 2008 3 7, p. 3).“
 4.
 9 punkto (Komisijos direktyva 94/39/EB) tekstas išbraukiamas.
 5.
 Po 14b punkto (Komisijos sprendimas 2004/217/EB) įterpiamas toks punktas:
 „14c.
 32008 L 0038: 2008 m. kovo 5 d. Komisijos direktyva 2008/38/EB, nustatanti pašarų konkretiems mitybos tikslams tikslinio naudojimo sąrašą (OL L 62, 2008 3 6, p. 9).“
 2 straipsnis
 Reglamentų (EB) Nr. 156/2008, Nr. 163/2008 su pataisymais, padarytais OL L 92, 2008 4 3, p. 40, Nr. 164/2008, Nr. 165/2008, Nr. 166/2008, Nr. 167/2008 ir Nr. 209/2008 ir Direktyvos 2008/38/EB tekstai islandų ir norvegų kalbomis, kurie turi būti paskelbti Europos Sąjungos oficialiojo leidinio EEE priede, yra autentiški.
 3 straipsnis
 Šis sprendimas įsigalioja 2009 m. vasario 6 d., jei EEE jungtiniam komitetui buvo pateikti visi pranešimai, kurie numatyti Susitarimo 103 straipsnio 1 dalyje (11).
 4 straipsnis
 Šis sprendimas skelbiamas Europos Sąjungos oficialiojo leidinio EEE skyriuje ir EEE priede.
 Priimta Briuselyje, 2009 m. vasario 5 d.
 EEE jungtinio komiteto vardu
 Pirmininkas
 Alan SEATTER
 (1) OL L 223, 2008 8 21, p. 36.
 (2) OL L 48, 2008 2 22, p. 14.
 (3) OL L 50, 2008 2 23, p. 3.
 (4) OL L 50, 2008 2 23, p. 6.
 (5) OL L 50, 2008 2 23, p. 8.
 (6) OL L 50, 2008 2 23, p. 11.
 (7) OL L 50, 2008 2 23, p. 14.
 (8) OL L 63, 2008 3 7, p. 3.
 (9) OL L 62, 2008 3 6, p. 9.
 (10) OL L 207, 1994 8 10, p. 20.
 (11) Konstituciniai reikalavimai nenurodyti.