type: other

text:
Mitbestimmungsrecht des Betriebsrats bei der Einführung von MS Excel - Lexology
 Mitbestimmungsrecht des Betriebsrats bei der Einführung von MS Excel
 Das Mitbestimmungsrecht des § 87 Abs. 1 Nr. 6 BetrVG ist darauf gerichtet, Arbeitnehmer vor Beeinträchtigungen ihres Persönlichkeitsrechts durch den Einsatz technischer Überwachungseinrichtungen zu bewahren, die nicht durch schutzwerte Belange des Arbeitgebers gerechtfertigt und unverhältnismäßig sind. In diesem Zusammenhang unterliegen Nutzung und Einsatz softwarebasierter Personalverwaltungssysteme der Mitbestimmung, gleichviel ob ihnen eine „alltägliche Standardsoftware“ (hier: Microsoft Excel) zugrunde liegt, oder ob eine „Erheblichkeits- oder Üblichkeitsschwelle“ überschritten wird.
 BAG, Beschluss v. 23.10.2018 – 1 ABN 36/18
 Die Beteiligten haben über das Bestehen eines Mitbestimmungsrechts zur Einführung von Microsoft Excel zur Erfassung von Anwesenheitszeiten der Mitarbeiter gestritten. Die Anwesenheitszeiten wurden bislang händisch erfasst.
 Das Arbeitsgericht hatte dem Antrag des Betriebsrats gegen den Arbeitgeber, ohne Zustimmung des Betriebsrats die Anwesenheitserfassung über eine Excel-Tabelle zu unterlassen, stattgegeben. Die vom Arbeitgeber hiergegen gerichtete Beschwerde zum Landesarbeitsgericht war erfolglos.
 Auch vor dem 1. Senat des BAG drang die Arbeitgeberin mit der erhobenen Nichtzulassungsbeschwerde nicht durch. Der 1. Senat hat die Nichtzulassungsbeschwerde der Arbeitgeberin zurückgewiesen. Die aufgeworfene Rechtsfrage sei nicht klärungsbedürftig. Nach § 87 Abs. 1 Nr. 6 BetrVG habe der Betriebsrat unter anderem mitzubestimmen bei der Anwendung von technischen Einrichtungen, die dazu bestimmt sind, das Verhalten oder die Leistung der Arbeitnehmer zu überwachen. Ein datenverarbeitendes System sei zur Überwachung von Verhalten oder Leistung der Arbeitnehmer bestimmt, wenn es individualisierte oder individualisierbare Verhaltens- oder Leistungsdaten selbst erhebe und aufzeichne, unabhängig davon, ob der Arbeitgeber die erfassten und festgehaltenen Verhaltens- oder Leistungsdaten auch auswerten oder zu Reaktionen auf festgestellte Verhaltens- oder Leistungsweisen verwenden wolle. In diesem Zusammenhang sei geklärt, dass etwa die Nutzung und der Einsatz des Datenverarbeitungssystems SAP ERP zur Personalverwaltung der Mitbestimmung unterliege. Es sei offenkundig, dass für andere softwarebasierte Personalverwaltungssysteme nichts Abweichendes gelte, mag diesen auch „alltägliche Standardsoftware“ (hier das Tabellenkalkulationsprogramm Microsoft Excel als Bestandteil des Office-Pakets) zugrunde liegen (zumal es sich bei einem SAP-Programm ebenso um ein Standardsoftwareprodukt handele). Ebenso liegt nach dem 1. Senat auf der Hand, dass es für die Bestimmung zur Überwachung im Sinne des § 87 Abs. 1 Nr. 6 BetrVG nicht auf eine wie auch immer geartete „Geringfügigkeitsschwelle“ ankommt. Zweck des Mitbestimmungsrechts sei, die Arbeitnehmer vor Beeinträchtigungen ihres Persönlichkeitsrechts durch den Einsatz technischer Überwachungseinrichtungen zu bewahren, die nicht durch schutzwerte Belange des Arbeitgebers gerechtfertigt und unverhältnismäßig seien. Vor diesem Schutzzweck scheide die Annahme des Überschreitens einer „Erheblichkeits- oder Üblichkeitsschwelle“ als Voraussetzung für das Mitbestimmungsrecht nach § 87 Abs. 1 Nr. 6 BetrVG aus.
 Der Beschluss des Ersten Senats ist keine Überraschung. Er fügt sich konsequent in die bisherige Rechtsprechung ein, wonach es für die Auslösung des Mitbestimmungsrechts nach § 87 Abs. 1 Nr. 6 BetrVG ausschließlich darauf ankommt, dass eine technische Einrichtung zur Überwachung objektiv geeignet ist, völlig unabhängig davon, ob dies beabsichtigt ist oder nicht. Die Entscheidung gibt aber aus Arbeitgebersicht einmal mehr Anlass, sich der umfassenden Reichweite des Mitbestimmungsrechts nach § 87 Abs. 1 Nr. 6 BetrVG bewusst zu machen. Das Mitbestimmungsrecht umfasst auch die Einführung absoluter Standardprodukte, wie etwa MS Office und die einzelnen darin enthaltenen Programme. Es gibt insofern keine Ausnahmen über eine gegebene „Marktüblichkeit“ oder auch eine fehlende „Erheblichkeit“. Arbeitgeber sollten bei der Einführung solcher Technik deshalb von vornherein Zeit einkalkulieren, die Einführung dieser Produkte mit dem Betriebsrat zu verhandeln und dann in aller Regel in einer Betriebsvereinbarung abzustimmen. Ansonsten kann es wie für den Arbeitgeber im vorliegenden Fall ein böses Erwachen geben, wenn der Betriebsrat wegen Verletzung seiner Mitbestimmungsrechte Unterlassung der Einführung der neuen Technik verlangt.
 SKW Schwarz Rechtsanwälte - Dr. Martin Greßlin
 Arbeit 4.0: Der Einsatz digitaler Signaturen im Arbeitsverhältnis *
 New regulatory movement for gambling on the horizon in Germany - An earthquake for the industry? *
 INCOTERMS 2020 released *
 Die INCOTERMS 2020 sind da! *
 New Work 4.0: The use of digital signatures in the employment relationship *
 Arbeitswelt 4.0 - Der Datenschutz als Supermitbestimmungsrecht des Betriebsrats? *
 Elektronische Mitarbeiterbefragung und Mitbestimmung des Betriebsrats *
 BAG: Mitarbeiterbefragungen mitbestimmungsfrei möglich *


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 11.8.2017
 COM(2017) 433 final
 2017/0199(NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o uzavření Dohody o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropskou unií a Libanonskou republikou, kterou se stanoví podmínky pro účast Libanonské republiky na Partnerství pro výzkum a inovace v oblasti Středomoří (PRIMA)
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1.SOUVISLOSTI NÁVRHU
 •Odůvodnění a cíle návrhu
 Dne 30. května 2017 zmocnila Rada Komisi k zahájení jednání jménem Unie s Libanonskou republikou („Libanon“) o mezinárodní dohodě mezi Unií a Libanonem, kterou se stanoví podmínky pro účast Libanonu na Partnerství pro výzkum a inovace v oblasti Středomoří („PRIMA“).
 V souladu s podmínkami zmocňujícího rozhodnutí Rady mohla být jednání zahájena teprve po přijetí rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady o účasti Unie na Partnerství pro výzkum a inovace v oblasti Středomoří (PRIMA), realizovaném společně několika členskými státy.
 Jednání byla zahájena dne 26. června 2017 a úspěšně uzavřena dne 18. července 2017, kdy hlavní vyjednavači budoucích smluvních stran podepsali protokol potvrzující ukončení procesu jednání. Předloha dohody připojená k tomuto návrhu je v souladu se směrnicemi pro vyjednávání vydanými Radou. Dohoda především stanoví, že podmínky pro účast Libanonu na iniciativě PRIMA jsou stanoveny v rozhodnutí (EU) 2017/1324
 1
 , a přímo odkazuje na tento legislativní akt Unie.
 K zajištění ochrany finančních zájmů Unie, zejména pokud jde o pravomoci Komise, Evropského úřadu pro boj proti podvodům, Účetního dvora a prováděcí struktury PRIMA (PRIMA-IS) při provádění auditů a šetření v souladu s platnými právními předpisy Unie, dohoda konkrétně odkazuje na příslušná ustanovení rozhodnutí (EU) 2017/1324 a ukládá stranám, aby poskytly veškerou nezbytnou pomoc, která zajistí jejich provádění. Budoucí dohoda kromě toho stanoví, že strany musí dohodnout podrobná ujednání o pomoci, neboť tato ujednání jsou podstatná pro jejich spolupráci v rámci této dohody. Na žádost Libanonu a na základě dohody učiněné během jednání byl do preambule dohody vložen dodatečný bod odůvodnění, aby se zohlednilo, že pro provádění budoucí dohody je zásadní plná spolupráce a koordinace mezi příslušnými orgány obou budoucích stran.
 •Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky
 Jak je rovněž uvedeno ve zprávě o posouzení dopadů iniciativy PRIMA
 2
 , otevření iniciativy PRIMA pro účast třetích zemí, jako je Libanon, je v souladu s cíli mezinárodní spolupráce v oblasti výzkumu a inovací uvedenými ve sdělení Komise z roku 2012 nazvaném „Zaměření mezinárodní spolupráce EU v oblasti výzkumu a inovací a její posílení: Strategický přístup“
 3
 a v rámcovém programu Horizont 2020, který podporuje spolupráci se třetími zeměmi v oblasti vědy, technologií a inovací v zájmu řešení celosvětových společenských úkolů a podpory vnějších politik Unie. Tato dohoda je rovněž v souladu se stávající Evropsko-středomořskou dohodou zakládající přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Libanonskou republikou na straně druhé
 4
 , jež stanoví spolupráci mezi Unií a Libanonem v oblasti výzkumu a technologického rozvoje a podporuje výzkum a vývoj v oblastech společného zájmu.
 •Soulad s ostatními politikami Unie
 Realizace iniciativy PRIMA v úzké spolupráci s třetími zeměmi, jako je Libanon, je rovněž relevantní a konzistentní s ostatními politikami Unie, jako jsou migrační politika, rozvojová politika a politika sousedství.
 2.PRÁVNÍ stránka návrhu
 Návrh rozhodnutí Rady vychází z článku 186 a čl. 218 odst. 6 písm. a) Smlouvy o fungování Evropské unie.
 S ohledem na výše uvedené skutečnosti Komise navrhuje, aby Rada uzavřela tuto dohodu jménem Unie.
 2017/0199 (NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o uzavření Dohody o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropskou unií a Libanonskou republikou, kterou se stanoví podmínky pro účast Libanonské republiky na Partnerství pro výzkum a inovace v oblasti Středomoří (PRIMA)
 RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 186 ve spojení s čl. 218 odst. 6 písm. a) této smlouvy,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 s ohledem na souhlas Evropského parlamentu,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1324
 5
 stanoví účast Unie na Partnerství pro výzkum a inovace v oblasti Středomoří („PRIMA“), realizovaném společně několika členskými státy
 (2)Libanonská republika („Libanon“) vyjádřila přání připojit se jako zúčastněný stát k iniciativě PRIMA, a to za stejných podmínek jako členské státy a země přidružené k programu Horizont 2020, které se účastní iniciativy PRIMA.
 (3)V souladu s čl. 1 odst. 2 rozhodnutí (EU) 2017/1324 se Libanon má stát státem účastnícím se iniciativy PRIMA s výhradou uzavření mezinárodních dohod o vědeckotechnické spolupráci s Unií, v nichž budou stanoveny podmínky jeho účasti na iniciativě PRIMA.
 (4)V souladu s rozhodnutím Rady <XXX>
 6
 byla Dohoda o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropskou unií a Libanonskou republikou, kterou se stanoví podmínky pro účast Libanonské republiky na Partnerství pro výzkum a inovace v oblasti Středomoří (PRIMA), podepsána jménem Unie dne XX 20XX s výhradou jejího uzavření k pozdějšímu datu.
 (5)Dohoda by měla být schválena jménem Unie,
 PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Dohoda o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropskou unií a Libanonskou republikou, kterou se stanoví podmínky pro účast Libanonské republiky na Partnerství pro výzkum a inovace v oblasti Středomoří (PRIMA), se schvaluje jménem Unie.
 Znění dohody je přiloženo k tomuto rozhodnutí.
 Článek 2
 Předseda Rady určí osobu zmocněnou provést jménem Unie oznámení stanovené čl. 5 odst. 2 dohody vyjadřující souhlas Unie být touto dohodou vázána.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost [dnem přijetí].
 V Bruselu dne
 Za Radu
 předseda/předsedkyně
 (1)
 Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1324 ze dne 4. července 2017 o účasti Unie na Partnerství pro výzkum a inovace v oblasti Středomoří („PRIMA“), realizovaném společně několika členskými státy (Úř. věst. L 185, 18.7.2017, s. 1).
 (2)
 SWD(2016) 332 final, 18.10.2016.
 (3)
 COM(2012) 497 final.
 (4)
 Úř. věst. L 143, 30.5.2006, s. 2.
 (5)
 Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1324 ze dne 4. července 2017 o účasti Unie na Partnerství pro výzkum a inovace v oblasti Středomoří („PRIMA“), realizovaném společně několika členskými státy (Úř. věst. L 185, 18.7.2017, s. 1).
 ---documentbreak---
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 11.8.2017
 COM(2017) 433 final
 PŘÍLOHA
 návrhu ROZHODNUTÍ RADY
 o uzavření Dohody o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropskou unií a Libanonskou republikou, kterou se stanoví podmínky pro účast Libanonské republiky na Partnerství pro výzkum a inovace v oblasti Středomoří (PRIMA)
 Dohoda o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropskou unií a Libanonskou republikou, kterou se stanoví podmínky pro účast Libanonské republiky na Partnerství pro výzkum a inovace v oblasti Středomoří (PRIMA)
 Evropská unie (dále jen „Unie“)
 na jedné straně
 a
 Libanonská republika (dále jen „Libanon“)
 na straně druhé
 (dále jen „strany“)
 vzhledem k tomu, že Evropsko-středomořská dohoda zakládající přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Libanonskou republikou na straně druhé, která vstoupila v platnost dne 1. dubna 2006, stanoví vědeckou, technickou a technologickou spolupráci,
 vzhledem k tomu, že rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1324 o účasti Unie na Partnerství pro výzkum a inovace v oblasti Středomoří (PRIMA), realizovaném společně několika členskými státy, upravuje podmínky pro účast členských států EU a zemí přidružených k programu Horizont 2020, které jsou státy účastnícími se iniciativy, zejména jejich finanční povinnosti a účast v řídicích strukturách iniciativy,
 vzhledem k tomu, že podle podmínek rozhodnutí (EU) 2017/1324 se Libanon má stát státem účastnícím se iniciativy PRIMA s výhradou uzavření mezinárodní dohody o vědeckotechnické spolupráci s Unií, v níž budou stanoveny podmínky jeho účasti na iniciativě PRIMA,
 vzhledem k tomu, že Libanon vyjádřil přání připojit se jako zúčastněný stát k iniciativě PRIMA, a to za stejných podmínek jako členské státy a země přidružené k programu Horizont 2020, které se účastní iniciativy PRIMA,
 vzhledem k tomu, že je nezbytná mezinárodní dohoda mezi Unií a Libanonem, aby se upravily práva a povinnosti Libanonu jako státu účastnícího se iniciativy PRIMA,
 vzhledem k tomu, že k provádění této dohody je zásadní plná spolupráce a koordinace mezi příslušnými orgány obou stran,
 SE DOHODLY TAKTO:
 Článek 1
 Účel
 Účelem této dohody je stanovit podmínky pro účast Libanonu na Partnerství pro výzkum a inovace v oblasti Středomoří (PRIMA).
 Článek 2
 Podmínky účasti Libanonu na iniciativě PRIMA
 Podmínkami pro účast Libanonu na iniciativě PRIMA jsou podmínky stanovené v rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1324 o účasti Unie na Partnerství pro výzkum a inovace v oblasti Středomoří (PRIMA), realizovaném společně několika členskými státy. Strany dodržují povinnosti stanovené uvedeným rozhodnutím a přijímají vhodná opatření, zejména poskytují veškerou nezbytnou pomoc k zajištění uplatňování čl. 10 odst. 2 a čl. 11 odst. 3 a 4 uvedeného rozhodnutí. Podrobná ujednání ohledně pomoci si strany dohodnou mezi sebou, neboť tato ujednání jsou podstatná pro jejich spolupráci v rámci této dohody.
 Článek 3
 Územní působnost
 Tato dohoda se vztahuje na jedné straně na území, na která se vztahuje Smlouva o fungování Evropské unie a Smlouva o Evropské unii, a na straně druhé na území Libanonu.
 Článek 4
 Podpis a prozatímní provádění
 Tato dohoda se provádí prozatímně ode dne podpisu.
 Článek 5
 Vstup v platnost a doba platnosti
 1. Tuto dohodu schválí strany v souladu se svými postupy.
 2. Tato dohoda vstupuje v platnost dnem, kdy si obě strany diplomatickou cestou vzájemně oznámí, že postupy uvedené v prvním odstavci jsou ukončeny.
 3. Tato dohoda zůstává v platnosti po dobu, po kterou platí rozhodnutí (EU) 2017/1324, ledaže kterákoli ze stran ukončí její platnost v souladu s článkem 6.
 Článek 6
 Ukončení platnosti
 1. Každá strana může platnost dohody kdykoli ukončit písemným oznámením druhé straně, v němž ji informuje o svém úmyslu platnost dohody ukončit.
 Ukončení platnosti nabývá účinku šest měsíců po dni, kdy je písemné oznámení doručeno adresátovi.
 2. Projekty a činnosti probíhající v době ukončení platnosti této dohody pokračují do jejich dokončení v souladu s podmínkami stanovenými touto dohodou.
 3. Jakékoli jiné důsledky ukončení platnosti upraví strany společnou dohodou.
 Článek 7
 Řešení sporů
 Postup pro řešení sporů stanovený v článku 82 Evropsko-středomořské dohody zakládající přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Libanonskou republikou na straně druhé se použije na všechny spory týkající se uplatňování nebo výkladu této dohody.
 Tato dohoda je sepsána ve dvojím vyhotovení v jazyce anglickém, arabském, bulharském, českém, dánském, estonském, finském, francouzském, chorvatském, italském, litevském, lotyšském, maďarském, maltském, německém, nizozemském, polském, portugalském, rumunském, řeckém, slovenském, slovinském, španělském a švédském, přičemž všechna znění mají stejnou platnost.


text:
IV/00213/2016
 . IV/00213/2016
 Első irat érkezett: 02/05/2016
 Az ügy tárgya: A Kúria Gfv.VII.30.176/2015/4. számú ítélete elleni alkotmányjogi panasz (minősített befolyás, törvényességi felügyeleti eljárás)
 Az indítványozó - az Abtv. 27. § alapján - kéri a Kúria Gfv.VII.30.176/2015/4. számú ítélete alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését az Alkotmánybíróságtól.
 Az indítványozó - perbeli felperes - gazdasági társaság tagja, amely ellen törvényességi felügyeleti eljárás lefolytatása iránti kérelmet nyújtott be, mivel álláspontja szerint a társaság egyes tagjai minősített befolyással rendelkeznek amelyet nem jelentettek be az illetékes cégbíróságon, így nem tettek eleget a jogszabályban meghatározott kötelezettségüknek. Az indÍtványozó kérelmét a bíróság elutasította, a másodfokú bíróság az elsőfokú bíróság ítéletét helybenhagyta. Az indítványozó a Kúriához felülvizsgálati kérelmet nyújtott be, azonban a Kúria a jogerős végzést helybenhagyta.
 Az indítványozó álláspontja szerint a Kúria ítélete sérti a tulajdonhoz való jogot és a jogbiztonságot, mivel az indítványozó a minősített befolyás megállapításának hiányában nem tudja érvényesíteni akaratát, valamint osztalékot az üzletrésze után nem kap, azt piaci értéken értékesíteni nem tudja..
 Kúria Gfv.VII.30.176/2015/4. számú ítélete
 IV_213_3_2016_ind_kieg_anonimizált.pdf IV_213_0_2016_inditvany_anonimizált.pdf
 A határozat száma: 3209/2016. (X. 17.) AB végzés
 Az ABH 2016 tárgymutatója: osztalék; tulajdonhoz való jog
 3209_2016 AB végzés.pdf
 Az Alkotmánybíróság a Kúria Gfv.VII.30.176/2015/4. számú végzésével szemben előterjesztett alkotmányjogi panaszt visszautasítja.
 [2] Az indítványozó a Kúria Gfv.VII.30.176/2015/4. számú végzése alaptörvény-ellenessége megállapítását és megsemmisítését kérte az Alkotmánybíróságtól. Az indítványozó indítványában az Alaptörvény T) cikkének és XIII. cikk (1) bekezdésének (a tulajdonhoz való jog) sérelmére alapította a támadott végzés alaptörvény-ellenességét.
 [3] 1.1. Az alkotmányjogi panasz alapjául fekvő ügy lényege az indítvány alapján az alábbiakban összegezhető.
 [4] Az indítványozó 2014. július 9-én – mint az érintett gazdasági társaság tagja – törvényességi felügyeleti eljárás iránti kérelmet nyújtott be az Egri Törvényszék Cégbíróságához azzal a céllal, hogy a bíróság állapítsa meg a gazdasági társaság jogellenes működését, és indítson a hivatkozott társaság ellen törvényességi felügyeleti eljárást, illetve a jogellenes működésért felelős tagokat sújtsa pénzbírsággal. Kérelmében előadta, hogy az említett tagok a cég működésére irányadó, a gazdasági társaságokról szóló 2006. évi IV. törvény (a továbbiakban: Gt.) 52. § (1) bekezdése és a Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvény 685/B. § (1) és (4) bekezdése értelmében minősített befolyásszerzőknek minősülnek. befolyásszerzésük létrejöttét – jogszabályban előírt kötelezettségük ellenére – a cégbíróságnak nem jelentették be. Az Egri Törvényszék Cégbírósága, a Debreceni Ítélőtábla, majd a Kúria elutasította kérelmeit arra hivatkozással, hogy a hivatkozott tagok esetében nem áll fenn a minősített befolyás.
 [5] Az indítványozó alkotmányjogi panaszában kifejtette, hogy mivel a minősített befolyás nem került megállapításra, így nem tudta kérni a Gt. 53. § (1) bekezdése alapján a minősített befolyással rendelkező tagokat, hogy piaci értéken vásárolják meg üzletrészét. A hivatkozott tagok tényszerűen fennálló minősített befolyása következtében a taggyűléseken nem tudja akaratát érvényesíteni, sőt – a társaság nyereséges gazdasági tevékenysége dacára – osztalékot sem kap a tulajdonát képező üzletrész után. Állítása szerint a gazdasági társaság addig nem fizet osztalékot, amíg a minősített befolyással rendelkező családtagokon kívül más tagja is van. Mivel a minősített befolyással rendelkező tagok piaci értéken nem veszik meg az üzletrészét, illetve ilyen körülmények között azt harmadik személy sem veszi meg, így az üzletrésze feletti tulajdonjogából fakadó részjogosítványokat gyakorolni nem tudja, annak tartalmát a minősített befolyással rendelkező tagok gyakorlatilag kiüresítették.
 [6] Mindezekből kifolyólag nem rendelkezhet szabadon a tulajdonát képező üzletrész felett, ami sérti az Alaptörvény XIII. cikkének (1) bekezdésében foglalt tulajdonhoz való jogát.
 [7] Az indítványozó az Alaptörvény T) cikkének [az indítványból egyértelműen kideríthető módon a T) cikk (1) bekezdésének] sérelmét azon az alapon állította, hogy Kúria ítéletével véleménye szerint lényegében mentesítette a Társaságot egyes törvényi rendelkezések betartása alól, miáltal a jogbiztonság is sérült.
 [8] 2. Az Alkotmánybíróság az Ügyrendjében meghatározottak szerinti tanácsban eljárva dönt az alkotmányjogi panasz befogadásáról.
 [9] 2.1. Az Alkotmánybíróság megállapította, hogy az alkotmányjogi panasz a formai befogadhatósági feltételeknek megfelel. Az indítványt az Abtv. 30. § (1) bekezdésében foglalt törvényi határidőn belül terjesztették elő (a 2015. november 30-i kézhezvételhez képest alkotmányjogi panasz indítványát 2016. január 29-én nyújtotta be), az indítványozó megjelölte az Alkotmánybíróság hatáskörét megalapozó törvényi rendelkezést (Abtv. 27. §), a támadott bírói döntést (Kúria Gfv.VII.30.176/2015/4. számú végzése), az Alaptörvény sérelmet szenvedett rendelkezéseit [Alaptörvény T) cikk, illetve XIII. cikk (1) bekezdés], továbbá a fentiek szerint indokolta azt, hogy a bíróság döntését miért tekinti ellentétesnek az Alaptörvény felhívott rendelkezésével, és határozott kérelmet terjesztett elő a támadott bírósági végzés megsemmisítésére [Abtv. 52. § (1) (1b) bekezdés].
 [10] 2.2. A tanács mérlegelési jogkörében vizsgálja az alkotmányjogi panasz befogadhatóságának törvényben előírt tartalmi feltételeit, különösen a 26–27. § szerinti érintettséget, a jogorvoslat kimerítését, valamint a 29–31. § szerinti feltételeket. A befogadás visszautasítása esetén a tanács rövidített indokolással ellátott végzést hoz, amelyben megjelöli a visszautasítás indokát.
 [11] A tartalmi vizsgálat során az Alkotmánybíróság megállapította, hogy az indítványozó érintett – az alapul fekvő ügyben a felülvizsgálati kérelem előterjesztője –, valamint a rendelkezésre álló jogorvoslati lehetőségeket kimerítette, a Kúria támadott felülvizsgálati végzésével szemben további jogorvoslatnak nincs helye.
 [12] 2.3. Az Alkotmánybíróság egyrészt megállapítja, hogy az Alaptörvény T) cikk (1) bekezdése nem tekinthető Alaptörvényben biztosított jognak, így konkrét alapjogsérelmet sem alapozhat meg {vö. 7/2013. (III. 1.) AB határozat, Indokolás [42]}.
 [13] Az Alkotmánybíróság másrészt megállapítja, hogy a jövőben, több egyéb körülménytől is függően, esetlegesen kifizetendő (magasabb) vételárra, osztalékra az Alaptörvény XIII. cikk (1) bekezdésében foglalt tulajdonhoz való jog védelmi köre nem terjed ki. Az osztalék iránti tagi követelés kötelmi és nem dologi jogi igény, másrészt az üzletrész aktuális piaci ellenértékén történő, meghatározott, konkrét személyek általi megvásárlásának követelése az adott tényállás mellett csak lehetőség, nem pedig dologi jellegű hatalmasság az érintett tag részéről, így ezen igény a konkrét ügyben, nem tartozik az alkotmányos tulajdonvédelem körébe. A „védelmi funkció és szerep csak és kizárólag a már megszerzett tulajdonjog védelmére terjed ki, függő helyzetben lévő, még el nem bírált bejelentésre, kérelemre, igényre azonban nem” {lásd 3115/2013. (VI. 4.) AB határozat, Indokolás [34]}.
 [14] Az Alkotmánybíróság másrészt megállapítja, hogy a Kúria abban a tárgyban hozott végzése, hogy az érintett tagok részéről fennáll-e minősített befolyás, és az indítványozó Alaptörvény XIII. cikkébe foglalt tulajdonhoz való jog alkotmányos védelmi köre között nem áll fenn alkotmányjogilag értékelhető, közvetlen kapcsolat. A Kúria végzésének nem az indítványozó valamely fennálló, vagyoni értékű tagsági jogának elvonása vagy korlátozása a tárgya {vö. 20/2014. (VII. 3.) AB határozat, Indoklás [186]}, hanem csupán azt állapítja meg, hogy a gazdasági társaság bizonyos tagjai nem rendelkeznek minősített befolyással.
 [15] A fentiek következtében az indítvány nem felel meg egyrészt az Abtv. 27. §-ában foglalt azon feltételnek, hogy a bírói döntésnek Alaptörvényben biztosított jogot kell sértenie, mert jelen esetben az osztalékra, magasabb vételárra való igény nem ilyen jog.
 [16] Az Alkotmánybíróság a fentiekre tekintettel az indítványt – az Ügyrend 30. § (2) bekezdés h) pontja alapján – visszautasította.
 . 02/05/2016
 . 3209/2016. (X. 17.)