text:
 16.11.2018
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 290/28
 Kun de originale FN/ECE-tekster har retlig virkning i henhold til folkeretten. Dette regulativs nuværende status og ikrafttrædelsesdato bør kontrolleres i den seneste version af FN/ECE's statusdokument TRANS/WP.29/343/, der findes på adressen:
 http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 Regulativ nr. 63 fra De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europa (FN/ECE) — Ensartede forskrifter for godkendelse af køretøjer i klasse L1 for så vidt angår støjemissioner [2018/1705]
 Omfattende al gældende tekst frem til:
 Supplement 4 til ændringsserie 02 med ikrafttrædelsesdato: 29. december 2018
 INDHOLD
 REGULATIV
 1.
 Anvendelsesområde
 2.
 Definitioner
 3.
 Ansøgning om godkendelse
 4.
 Mærkning
 5.
 Godkendelse
 6.
 Specifikationer
 7.
 Ændring og udvidelse af godkendelsen af køretøjet eller typen af udstødnings- eller lyddæmpningssystem
 8.
 Produktionens overensstemmelse
 9.
 Sanktioner i tilfælde af produktionens manglende overensstemmelse
 10.
 Overgangsbestemmelser
 11.
 Endeligt ophør af produktionen
 12.
 Navne og adresser på tekniske tjenester, som er ansvarlige for udførelse af godkendelsesprøvning, og på de typegodkendende myndigheder
 Bilag
 1.
 Meddelelsesformular
 2.
 Udformning af godkendelsesmærket
 3.
 Metoder og instrumenter til måling af lyd fra køretøjer i klasse L1
 4.
 Maksimale grænseværdier for støjniveau (nye køretøjer)
 5.
 Specifikationer for prøvebanen.
 1. ANVENDELSESOMRÅDE
 Dette regulativ finder anvendelse på køretøjer i klasse L1 (1) for så vidt angår støjemissioner. Rent elektriske køretøjer, herunder køretøjer med sekundær elektrisk fremdrift, er ikke omfattet af denne forordning.
 2. DEFINITIONER
 I dette regulativ forstås ved:
 2.1.
 »godkendelse af et køretøj«: godkendelse af en køretøjstype for så vidt angår støjemission og originalt udstødningssystem som teknisk enhed på en tohjulet køretøjstype
 2.2.
 »køretøjstype«: en køretøjsklasse, inden for hvilken køretøjerne ikke afviger på væsentlige punkter såsom:
 2.2.1.
 Motortype (to- eller firetakt, med frem- og tilbagegående eller roterende stempler, antal cylindre og slagvolumen, antal og type af karburatorer eller indsprøjtningssystemer, ventilarrangement, nettomærkeeffekt og motorens mærkehastighed).
 For drejestempelmotorer bør slagvolumen angives som det dobbelte af kammerets volumen
 2.2.2.
 Transmissionssystem, især antallet af gear og deres udvekslingsforhold samt det endelige udvekslingsforhold
 2.2.3.
 Antal, type og anbringelse af udstødningssystemer
 2.3.
 »udstødnings- eller lyddæmpningssystem(er)«: et komplet sæt komponenter, der er nødvendige for at dæmpe støjen fra køretøjets motor og dens udstødning.
 2.4.
 »originalt udstødnings- lyddæmpningssystem«: et system af den type, der er monteret på køretøjet ved godkendelsen eller udvidelsen af denne. Det kan være det originale udstyr eller en udskiftningskomponent.
 2.5.
 »ikke originalt udstødnings- eller lyddæmpningssystem«: et system af en anden type end den, der er monteret på køretøjet ved godkendelsen eller udvidelsen af denne. Dette system må kun anvendes som udskiftningsudstødnings- eller -lyddæmpningssystem.
 2.6.
 »maksimal nettomærkeeffekt«:
 for køretøjer med forbrændingsmotor forstås ved »maksimal nettomærkeeffekt« motorens mærkeeffekt som defineret i ISO 4106:2012.
 Symbolet Pn betegner den numeriske værdi af den maksimale nettomærkeeffekt, udtrykt i kilowatt
 2.7.
 »motorens mærkehastighed«: den motorhastighed, hvorved motoren udvikler sin maksimale nettomærkeeffekt som angivet af fabrikanten (2).
 Symbolet nrated betegner motorens mærkehastighed udtrykt i omdr./min-1
 2.8.
 »lyddæmpningssystemer af forskellige typer«: lyddæmpningssystemer, som afviger væsentligt med hensyn til:
 2.8.1.
 at deres komponenter har forskellige fabriks- eller handelsbetegnelser
 2.8.2.
 at egenskaberne for de materialer, der udgør en komponent, afviger, eller at komponenterne varierer i form eller størrelse
 2.8.3.
 at driftsprincipperne for mindst én komponent er forskellige
 2.8.4.
 at deres komponenter er samlet på forskellig vis
 2.9.
 »komponent til udstødningssystemet«: en af de enkelte delkomponenter, der tilsammen udgør udstødningssystemet (f.eks. udstødningsrør, lyddæmper) og, hvis det er relevant, indsugningsanordningen (luftfilter).
 Hvis motoren har monteret en indsugningsanordning (luftfilter og/eller en indsugningsstøjdæmper, som er nødvendig for at sikre overensstemmelse med grænseværdierne for støjniveau), skal denne anordning anses for at have samme betydning som selve udstødningssystemet og medtages i den liste, der refereres til i punkt 3.2.2 nedenfor, og være forsynet med den i punkt 4.1 nedenfor foreskrevne mærkning
 2.10.
 Referencemasse
 2.10.1.
 Referencemassen for et køretøj i klasse L1 bestemmes ved at måle massen af et ubelastet køretøj, der er klar til normal anvendelse, og omfatter massen af:
 a)
 væsker
 b)
 standardudstyr i overensstemmelse med fabrikantens specifikationer
 c)
 »brændstof« i brændstoftankene, der fyldes til mindst 90 % af deres kapacitet.
 I dette punkt:
 i)
 hvis et køretøj drives af et »flydende brændstof«, betragtes dette som »brændstof«
 ii)
 hvis et køretøj drives af et flydende »olieblandet brændstof«:
 a)
 hvis brændstof til køretøjets fremdrift og smøreolie er blandet på forhånd, betragtes denne »forblanding« som »brændstof«
 b)
 hvis brændstof til køretøjets fremdrift og smøreolie oplagres separat, er det kun det »brændstof«, der driver køretøjet, der betragtes som »brændstof«, eller
 iii)
 hvis et køretøj drives af et gasbrændstof, et flydende gasbrændstof eller kører på komprimeret luft, kan massen af »brændstoffet« i gasbrændstoftanken(e) fastsættes til 0 kg
 d)
 karosseriet, kabinen, dørene
 e)
 ruderne, tilkoblingen, reservehjulene samt værktøjet.
 2.10.2.
 Referencemassen af et køretøj i klasse L omfatter ikke massen af:
 a)
 de maskiner eller det udstyr, der befinder sig på ladet
 b)
 gasbrændstofsystemer samt gasbrændstoftanke, hvis der er tale om et eller flere køretøjer med et, to eller flere brændstoffer og
 c)
 tanke til komprimeret luft, hvis der er tale om fremdrift ved forkomprimeret luft.
 2.11.
 Prøvningsmasse
 Prøvningsmassen er referencemassen plus den samlede masse af fører og prøvningsudstyret.
 Den samlede masse af føreren og prøvningsudstyr, der anvendes på køretøjet, må ikke være over 90 kg eller under 70 kg. Der placeres lodder på køretøjet, hvis mindstevægten på 70 kg ikke er nået.
 2.12.
 Køretøjets tophastighed
 Køretøjets tophastighed er køretøjets maksimale konstruktivt bestemte hastighed målt i henhold til ISO 7116:2011.
 3. ANSØGNING OM GODKENDELSE
 3.1. Ansøgning om godkendelse af en køretøjstype hvad angår køretøjets støjemission indgives af køretøjets fabrikant eller dennes behørigt befuldmægtigede repræsentant.
 3.2. Ansøgningen skal ledsages af de nedenfor nævnte dokumenter i tre eksemplarer og af følgende oplysninger:
 3.2.1.
 en beskrivelse af køretøjstypen hvad angår de i punkt 2.2 nævnte punkter. Betegnelser for motortype og køretøjstype skal være anført i form af numre og symboler
 3.2.2.
 en fortegnelse over udstødnings- eller lyddæmpningssystemets komponenter, tydeligt identificeret
 3.2.3.
 en tegning af udstødnings- eller lyddæmpningssystemet i samlet stand og en angivelse af dets placering på motorkøretøjet
 3.2.4.
 detaljerede tegninger af den enkelte komponent, hvormed den let kan findes og identificeres, samt en nærmere angivelse af de anvendte materialer.
 3.3. På anmodning fra den tekniske tjeneste, som er ansvarlig for udførelse af godkendelsesprøvningerne, skal køretøjsfabrikanten desuden indlevere et eksemplar af udstødnings- eller lyddæmpningssystemet.
 3.4. Et køretøj, repræsentativt for den type, som skal godkendes, skal fremstilles for den tekniske tjeneste, der er ansvarlig for kontrol af de tekniske specifikationer.
 4. MÆRKNING
 4.1. Komponenterne i udstødnings- eller lyddæmpningssystemet skal som minimum være mærket med følgende oplysninger:
 4.1.1.
 fabriks- eller handelsbetegnelse for fabrikanten af udstødnings- eller lyddæmpningssystemet og dets komponenter
 4.1.2.
 den af fabrikanten angivne handelsbetegnelse
 4.1.3.
 identifikationsnumrene og
 4.1.4.
 alle originale lyddæmpere skal være forsynet med mærket »E« efterfulgt af angivelsen af den stat, som har meddelt typegodkendelse for komponenten
 4.1.5.
 emballagen til originale reservedele til udstødnings- eller lyddæmpningssystemer skal være forsynet med den tydeligt læselige påskrift »original reservedel« og mærke- og typereferencen integreret i »E«-mærket med angivelse af oprindelseslandet
 4.1.6.
 sådanne mærker må ikke kunne slettes, skal være letlæselige og synlige i den valgte position på køretøjet.
 5. GODKENDELSE
 5.1. Hvis det køretøj, der er ansøgt godkendt i henhold til punkt 3 i dette regulativ, opfylder betingelserne i afsnit 6 og 7 ovenfor, udstedes der godkendelse for så vidt angår støjemission for den pågældende køretøjstype.
 5.2. Der tildeles et godkendelsesnummer til hver godkendt type. Dette nummers to første cifre (på nuværende tidspunkt 02) angiver den ændringsserie, som indeholder de seneste større tekniske ændringer, regulativet har været genstand for på godkendelsestidspunktet. Samme kontraherende part må ikke tildele samme typegodkendelsesnummer til samme køretøjstype, som er udstyret med en anden type udstødnings- eller lyddæmpningssystem, eller til en anden køretøjstype.
 5.3. Godkendelse eller nægtelse af godkendelse af en køretøjstype i henhold til dette regulativ skal meddeles de kontraherende parter i overenskomsten, der anvender dette regulativ, i form af en formular svarende til modellen i bilag 1 til dette regulativ og i form af tegninger af udstødnings- eller lyddæmpningssystemet, indsendt af ansøgeren, i et format på højst A4 (210 × 297 mm) eller foldet til dette format og i passende skala.
 5.4. Ethvert køretøj, som er i overensstemmelse med en type, som er godkendt efter dette regulativ, skal på et let synligt og let tilgængeligt sted, der er angivet i godkendelsesattesten, være påført et internationalt godkendelsesmærke bestående af følgende:
 5.4.1.
 en cirkel, som omslutter bogstavet »E« efterfulgt af kendingsnummeret på den stat, som har meddelt godkendelse (3)
 5.4.2.
 nummeret på dette regulativ efterfulgt af bogstavet »R«, en bindestreg og godkendelsesnummeret til højre for den cirkel, der er foreskrevet i punkt 5.4.1 ovenfor.
 5.5. Er køretøjet i overensstemmelse med en køretøjstype, som i henhold til et eller flere andre af de til overenskomsten vedføjede regulativer er godkendt i samme stat, som har meddelt godkendelse efter dette regulativ, behøver det i punkt 5.4.1 ovenfor foreskrevne symbol ikke gentages. I så tilfælde skal regulativet og godkendelsesnumrene samt de ekstra symboler for alle de regulativer, som godkendelsen er udstedt efter i det land, hvor godkendelsen er udstedt i henhold til dette regulativ, placeres i lodrette kolonner til højre for det symbol, der er beskrevet i afsnit 5.4.1 ovenfor.
 5.6. Godkendelsesmærket skal være let læseligt og må ikke kunne slettes.
 5.7. Godkendelsesmærket skal anbringes tæt ved eller på køretøjets fabrikationsplade.
 5.8. Bilag 2 til dette regulativ indeholder eksempler på sammensætning af godkendelsesmærker.
 6. SPECIFIKATIONER
 6.1 Almindelige forskrifter
 6.1.1. Køretøjet, dets motor og dets udstødnings- eller lyddæmpningssystem, skal være udformet, konstrueret og samlet således, at køretøjet ved normal anvendelse trods de svingninger, det er udsat for, opfylder forskrifterne i dette regulativ.
 6.1.2. Udstødnings- eller lyddæmpningssystemet skal være således udformet, fremstillet og samlet, at det er modstandsdygtigt over for den korrosion, det udsættes for.
 6.1.3. Følgende oplysninger skal findes på køretøjet på et let tilgængeligt, men ikke nødvendigvis umiddelbart synligt sted:
 a)
 fabrikantens navn
 b)
 målmotorhastigheden og det endelige resultat af den stationære prøvning som defineret i punkt 3.2 i bilag 3 til dette regulativ.
 6.2. Forskrifter vedrørende støjniveau
 6.2.1. Målemetoder
 6.2.1.1. Støjemissioner fra køretøjstyper indleveret til godkendelse skal måles ved hjælp af de(n) metode(r), der er beskrevet i bilag 3 til dette regulativ, både når køretøjet er i bevægelse, og når det er stationært (4). Ved køretøjer, hvor en forbrændingsmotor ikke er i drift, når køretøjet er stationært, måles støjemissioner kun i bevægelse.
 6.2.1.2. De værdier, der måles i overensstemmelse med forskrifterne i punkt 6.2.1.1, indføres i prøvningsrapporten og på en formular svarende til modellen i bilag 1 til nærværende regulativ.
 6.2.1.3. Støjniveauet, som er målt efter metoden i punkt 3.1 i bilag 3 til dette regulativ med køretøjet i bevægelse, må ikke overskride grænseværdierne (for nye køretøjer og nye udstødnings- eller lyddæmpningssystemer) i bilag 4 til dette regulativ for den klasse, som køretøjet tilhører.
 6.3. Yderligere forskrifter
 6.3.1. Bestemmelser om beskyttelse mod uautoriserede indgreb
 Alle udstødnings- eller lyddæmpningssystemer skal være konstrueret på en sådan måde, at det ikke er muligt at fjerne lydbafler, udgangskonusser og andre dele, hvis primære funktion er at udgøre en del af lyddæmpnings- eller ekspansionskamrene. Hvor anvendelse af en sådan del er uundgåelig, skal dens fastgørelsesmåde være sådan, at den ikke kan fjernes (f.eks. med konventionelle gevindskårne fastgøringer), og den skal også være fastgjort således, at fjernelse medfører permanent/uoprettelig skade på enheden.
 6.3.2. Multimode-udstødnings- eller lyddæmpningssystemer
 Udstødnings- eller lyddæmpningssystemer med flere, manuelt indstillelige driftstilstande (multimode), skal opfylde alle forskrifterne i alle driftstilstande. De støjniveauer, der registreres, skal være fra driftstilstanden med de højeste støjniveauer.
 6.3.3. Forbud mod manipulationsanordninger
 Køretøjsfabrikanten må ikke udelukkende med henblik på at opfylde forskrifterne for støjemission i dette regulativ forsætligt ændre, tilpasse eller indføre anordninger eller metoder, som ikke er operationelle under typisk drift på vej.
 7. ÆNDRINGER OG UDVIDELSE AF GODKENDELSEN AF KØRETØJET ELLER TYPEN AF UDSTØDNINGS- ELLER LYDDÆMPNINGSSYSTEM
 7.1. Enhver ændring af køretøjstypen eller af udstødnings- eller lyddæmpningssystemtypen skal meddeles til den typegodkendende myndighed, der har godkendt køretøjstypen. Den pågældende myndighed kan da enten:
 7.1.1.
 skønne, at de foretagne ændringer næppe vil få mærkbar negativ virkning, eller
 7.1.2.
 kræve en yderligere prøvningsrapport fra den tekniske tjeneste, som er ansvarlig for prøvningens udførelse.
 7.2. De kontraherende parter i overenskomsten, som anvender dette regulativ, underrettes i henhold til proceduren i punkt 5.3 om godkendelse eller nægtelse af godkendelse med angivelse af ændringer.
 7.3. Den typegodkendende myndighed, som har udstedt udvidelse af godkendelsen, påfører et fortløbende udvidelsesnummer og underretter de øvrige parter i 1958-overenskomsten, som anvender dette regulativ, herom ved hjælp af en meddelelsesformular svarende til modellen i bilag 1 til dette regulativ.
 8. PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE
 Procedurerne til sikring af produktionens overensstemmelse skal være i overensstemmelse med dem, der er fastlagt i overenskomstens tillæg 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), idet der gælder følgende forskrifter:
 8.1. Ethvert køretøj, som bærer et godkendelsesmærke som foreskrevet i dette regulativ, skal være i overensstemmelse med den godkendte køretøjstype, være udstyret med det udstødnings- eller lyddæmpningssystem, hvormed det blev godkendt, og opfylde forskrifterne i punkt 6 ovenfor.
 8.2. Til kontrol af overensstemmelsen som foreskrevet i punkt 8.1 ovenfor udtages af produktionsserien et køretøj, som er påført godkendelsesmærke efter forskrifterne i dette regulativ. Produktionen vurderes at være i overensstemmelse med forskrifterne i dette regulativ, hvis støjniveauet ved metoden beskrevet i punkt 3.1 i bilag 3 til dette regulativ ikke overskrides med mere end 3 dB(A) i forhold til den ved typegodkendelsen målte værdi eller med mere end 1 dB(A) for de grænseværdier, der er foreskrevet i bilag 4 til dette regulativ.
 9. SANKTIONER I TILFÆLDE AF PRODUKTIONENS MANGLENDE OVERENSSTEMMELSE
 9.1. Godkendelser, som er meddelt for en køretøjstype i henhold til dette regulativ, kan inddrages, hvis forskrifterne i punkt 8.1 ovenfor ikke er opfyldt, eller hvis køretøjet ikke har bestået den i punkt 8.2 foreskrevne kontrol.
 9.2. Hvis en kontraherende part, der anvender dette regulativ, inddrager en godkendelse, som han tidligere har udstedt, skal han straks underrette de øvrige parter i 1958-overenskomsten, som anvender dette regulativ, herom gennem en kopi af meddelelsesformularen svarende til modellen i bilag 1.
 10. OVERGANGSBESTEMMELSER
 10.1. Efter den officielle ikrafttrædelsesdato for ændringsserie 02 kan ingen kontraherende parter, der anvender dette regulativ, nægte at meddele eller nægte at anerkende typegodkendelse i henhold til dette regulativ som ændret ved ændringsserie 02.
 10.2. Fra 24 måneder efter ikrafttrædelsesdatoen for ændringsserie 02 må de kontraherende parter, der anvender dette regulativ, kun meddele typegodkendelse, hvis den køretøjstype, som skal godkendes, opfylder forskrifterne i dette regulativ som ændret ved ændringsserie 02.
 10.3. Kontraherende parter, som anvender dette regulativ, kan ikke nægte at meddele udvidelse af typegodkendelser af eksisterende typer, der er meddelt i henhold til de forudgående ændringsserier til dette regulativ.
 10.4. I 24 måneder efter ikrafttrædelsesdatoen for ændringsserie 02 til dette regulativ kan ingen af de kontraherende parter, der anvender dette regulativ, nægte at udstede national eller regional typegodkendelse af en køretøjstype, som er godkendt i henhold til de forudgående ændringsserier til dette regulativ.
 10.5. Fra 24 måneder efter ikrafttrædelsesdatoen for ændringsserie 02 til dette regulativ er de kontraherende parter, der anvender dette regulativ, ikke forpligtet til at anerkende en køretøjstype, som er godkendt i henhold til den foregående ændringsserie til dette regulativ, med henblik på national eller regional typegodkendelse.
 10.6. Uanset ovenstående overgangsbestemmelser er kontraherende parter, hvis anvendelse af dette regulativ først træder i kraft efter ikrafttrædelsen af den seneste ændringsserie, ikke forpligtet til at acceptere typegodkendelser, som er meddelt i henhold til tidligere ændringsserier til dette regulativ, og kun forpligtet til at acceptere typegodkendelser meddelt i henhold til ændringsserie 02.
 10.7. Efter den officielle ikrafttrædelsesdato for supplement 1 til ændringsserie 02 må ingen kontraherende part, der anvender dette regulativ, nægte at meddele eller nægte at anerkende typegodkendelse i henhold til dette regulativ som ændret ved supplement 1 til ændringsserie 02.
 10.8. Fra 60 måneder efter ikrafttrædelsesdatoen for supplement 1 til ændringsserie 02 for dette regulativ må de kontraherende parter, der anvender dette regulativ, kun meddele typegodkendelse, hvis den køretøjstype, som skal godkendes, opfylder forskrifterne i dette regulativ som ændret ved supplement 1 til ændringsserie 02 til dette regulativ.
 11. ENDELIGT OPHØR AF PRODUKTIONEN
 Hvis indehaveren af godkendelsen endeligt ophører med at fremstille en køretøjstype, som er godkendt i henhold til dette regulativ, skal han underrette den typegodkendende myndighed, som har meddelt godkendelsen, herom. Denne underretter de øvrige kontraherende parter i 1958-overenskomsten, der anvender dette regulativ, ved hjælp af en kopi af meddelelsesformularen svarende til modellen i bilag 1 til dette regulativ.
 12. NAVNE OG ADRESSER PÅ DE TEKNISKE TJENESTER, DER UDFØRER GODKENDELSESPRØVNINGERNE, OG PÅ DE TYPEGODKENDENDE MYNDIGHEDER
 De kontraherende parter i overenskomsten, der anvender dette regulativ, meddeler FN's sekretariat navne og adresser på de tekniske tjenester, der er ansvarlige for udførelse af godkendelsesprøvninger, og på de typegodkendende myndigheder, som meddeler godkendelse, og til hvem formularer med attestering af godkendelse, udvidelse, nægtelse eller inddragelse af godkendelser, som er udstedt i andre stater, skal fremsendes.
 (1) Som defineret i den konsoliderede resolution om køretøjers konstruktion (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.4, para. 2 — www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html.
 (2) Hvis den maksimale nettomærkeeffekt opnås ved flere forskellige motorhastigheder, betegner motorens mærkehastighed i dette regulativ den højeste motorhastighed, hvorved den maksimale nettomærkeeffekt opnås.
 (3) Kendingsnumrene for de kontraherende parter i 1958-overenskomsten er angivet i bilag 3 til den konsoliderede resolution om køretøjers konstruktion (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev. 4 — www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html.
 (4) Der udføres en prøvning, mens køretøjet er stationært, for at tilvejebringe en referenceværdi for myndigheder, der anvender denne metode til kontrol af ibrugtagne køretøjer.
 BILAG 1
 Tekst af billedet
 MEDDELELSESFORMULAR
 (Største format: A4-format (210 × 297 mm))
 (1)
 Udstedt af: Myndighedens navn
 vedrørende (2): Meddelelse af godkendelse
 Udvidelse af godkendelse
 Nægtelse af godkendelse
 Inddragelse af godkendelse
 Endeligt ophør af produktionen
 af en køretøjstype med hensyn til støjemission i henhold til regulativ nr. 63
 Godkendelse nr.: Udvidelse nr.
 1. Køretøjets fabriks- eller handelsbetegnelse
 2. Køretøjstype
 3. Variant (hvis relevant):
 4. Version(er) (hvis relevant):
 5. Fabrikantens navn og adresse:
 6. Navn og adresse på fabrikantens (eventuelle) repræsentant:
 7. Type(r) originalt udstødningssystem:
 8. Type indsugningsanordning (hvis påkrævet for at sikre overholdelse af støjgrænserne):
 9. Motortype (3):
 10. Taktantal: to- eller firetaktsmotor (hvis relevant) (2)
 11. Slagvolumen: cm3
 11.1. Boring: mm
 11.2. Slaglængde: mm
 12. Maksimal nettomærkeeffekt (angiv målemetode): kW
 13. motorens mærkehastighed ved hvilken den maksimale effekt udvikles: min– 1
 14. Transmission:
 14.1. Fabrikat
 14.2. Type (manuel, automatisk, CVT)
 14.3. Antal gear:
 14.4. Anvendte gear:
 14.5. Differentialets udvekslingsforhold:
 Tekst af billedet
 15. Dæktype og -dimension:
 16. Maksimalt tilladt totalvægt: kg
 17. Køretøjets konstruktivt bestemte tophastighed (som angivet af fabrikanten): km/h
 18. For prøvning af stationært køretøj: Mikrofonens placering og retning (med henvisning til diagrammerne i bilag 3 til dette regulativ)
 19. Støjniveau:
 køretøj i bevægelse: dB(A)
 ved fremføringshastighed for køretøjet på (linje A-A′): km/h
 motorens omdrejningshastighed: min– 1
 stationært køretøj: dB(A)
 ved et motoromdrejningstal på: min– 1
 20. Overensstemmelse efter ibrugtagning, referencedata
 20.1. Gear (i) for køretøjer med manuelt gear:
 20.2. Køretøjets hastighed ved begyndelsen af perioden for acceleration (gennemsnit af 3 serier) for gear (i): km/h
 20.3. Lydtrykniveau Lwot(i): dB(A)
 21. Køretøjet indleveret til godkendelse den:
 22. Teknisk tjeneste, som er ansvarlig for udførelse af godkendelsesprøvningerne:
 23. Dato på rapport udstedt af den pågældende tekniske tjeneste:
 24. Nummer på rapport udstedt af denne tjeneste:
 25. Godkendelse meddelt/nægtet/udvidet/inddraget (2)
 26. Godkendelsesmærkets placering på køretøjet:
 27. Sted:
 28. Dato:
 29. Underskrift:
 30. Følgende dokumenter, der er forsynet med ovennævnte godkendelsesnummer, er vedlagt som bilag:
 a) tegninger, diagrammer og skitser af motoren og af udstødnings- eller lyddæmpningssystemet
 b) fotografier af motoren og af udstødnings- eller lyddæmpningssystemet
 c) en fortegnelse over udstødnings- eller lyddæmpningssystemets komponenter, tydeligt identificeret.
 (1) Kendingsnummeret på den stat, som har meddelt/udvidet/nægtet/inddraget godkendelse (jf. regulativets bestemmelser om godkendelse).
 (2) Det ikke gældende overstreges.
 (3) Hvis der anvendes ikke-konventionelle motorer, anføres dette.
 BILAG 2
 UDFORMNING AF GODKENDELSESMÆRKET
 Model A
 (se punkt 5.4 i dette regulativ)
 Det ovennævnte godkendelsesmærke, der er påmonteret et køretøj, angiver, at den pågældende køretøjstype med hensyn til støjemissioner er godkendt i Nederlandene (E 4) i henhold til regulativ nr. 63 med godkendelsesnummer 022439. Godkendelsesnummeret angiver, at godkendelsen er meddelt efter forskrifterne i regulativ nr. 63 som ændret ved ændringsserie 02.
 Model B
 (se punkt 5.5 i dette regulativ)
 Ovenstående godkendelsesmærke, som er påført et køretøj, viser, at køretøjstypen er godkendt i Nederlandene (E 4) i henhold til regulativ nr. 63 og 33 (1). Godkendelsesnumrene angiver, at regulativ 63 på godkendelsesdatoerne omfattede ændringsserie 02, og at regulativ nr. 33 også var blevet ændret ved ændringsserie 01.
 (1) Det andet nummer er kun givet som eksempel.
 BILAG 3
 METODER OG INSTRUMENTER TIL MÅLING AF LYD FRA KØRETØJER I KLASSE L1
 1. MÅLEINSTRUMENTER
 1.1. Akustiske målinger
 1.1.1. Alment
 Lydmåleren skal være en lydtryksmåler eller et tilsvarende målingsinstrument, der opfylder kravene til instrumenter i klasse 1 (den anbefalede vindhætte skal i givet fald anvendes). Disse krav er beskrevet i IEC 61672-1:2013. Målingerne udføres ved »F«-vægtning for tid på det akustiske måleinstrument og ved »A«-vægtning af frekvens, som desuden er beskrevet i IEC 61672-1:2013. Ved anvendelse af et system, der indebærer periodisk overvågning af det A-vægtede lydtrykniveau, foretages der aflæsning med tidsintervaller på højst 30 ms. Instrumenterne skal vedligeholdes og kalibreres efter instrumentfabrikantens anvisninger.
 1.1.2. Kalibrering
 Ved begyndelse og slutning af hver målesession skal hele det akustiske målesystem kontrolleres med en lydkalibrator, der opfylder forskrifterne for lydkalibratorer af klasse 1 i henhold til IEC 60942:2003. Uden yderligere justering skal forskellen mellem aflæsningerne være mindre end eller lig med 0,5 dB(A). Hvis denne værdi overskrides, skal resultaterne af målinger foretaget efter den seneste tilfredsstillende kontrol kasseres.
 1.1.3. Opfyldelse af forskrifterne
 Lydkalibratorens overensstemmelse med IEC 60942:2003 skal kontrolleres en gang om året. Instrumentsystemets overensstemmelse med kravene i IEC 61672-1:2013 skal kontrolleres mindst hvert andet år. Al overensstemmelsesprøvning udføres af et laboratorium, der er godkendt til at udføre kalibreringer, der kan spores til relevante standarder.
 1.2. Instrumenter til hastighedsmåling
 Motorhastigheden måles med et instrument, der opfylder specifikationskravene med mindst ± 2 % eller bedre ved de motorhastigheder, der kræves for de målinger, der udføres.
 Køretøjers vejhastighed måles med instrumenter, der opfylder specifikationskravene med mindst ± 0,5 km/h ved kontinuerlig måling. Hvis målingen foretages ved uafhængige målinger af køretøjshastigheden, skal disse instrumenter opfylde specifikationskravene med mindst ± 0,2 km/h (1).
 1.3. Meteorologiske måleinstrumenter
 De meteorologiske måleinstrumenter, der anvendes til overvågning af omgivelsesparametre, skal opfylde følgende specifikationskrav:
 ± 1 °C eller derunder for apparater til måling af temperatur
 ± 1,0 m/s for apparater til måling af vindhastighed
 ± 5 hPa for apparater til måling af atmosfæretryk
 ± 5 % for apparater til måling af relativ luftfugtighed.
 2. MÅLEBETINGELSER
 2.1. Måleplads, korrektion for vejrforhold og baggrundsstøj
 2.1.1. Målepladsen
 Målepladsen skal bestå af en accelerationsbane i midten, omgivet af et praktisk taget plant prøveområde. Prøvebanen skal være plan; dens overflade skal være tør og være således konstrueret, at rullestøjen er ringe.
 På målepladsen skal det frie lydfelt holdes inden for en nøjagtighed på ± 1 dB mellem støjkilden, som er placeret i midten af accelerationsbanen, og mikrofonen. Dette krav anses for at være opfyldt, når der ikke findes nogen lydreflekterende afskærmning af betydning såsom hække, klipper, broer eller bygninger, inden for en afstand af 50 m fra accelerationsbanens midtpunkt.
 Der må ikke være hindringer, som kan påvirke lydfeltet i nærheden af mikrofonen, og der må ikke befinde sig personer mellem mikrofonen og lydkilden. Observatøren skal under målingerne placere sig med henblik på at undgå at påvirke aflæsningerne.
 Prøvebanens overflade skal være i overensstemmelse med kravene i bilag 5 til dette regulativ eller i ISO 10844:2014. Efter udløbet af den periode, der er fastsat i punkt 10.8 i dette regulativ, anvendes alene udelukkende ISO 10844:2014 som reference.
 2.1.2. Korrektion for vejrforhold og baggrundsstøj
 Der må ikke foretages målinger under dårlige vejrforhold. Prøverne foretages ikke, hvis vindhastigheden, herunder vindstødene, overskrider 5 m/s i lydmålingsintervallet.
 Til disse målinger skal det A-vægtede lydniveau fra andre lydkilder end det køretøj, der prøves, og støjniveauet på grund af vindpåvirkninger ligge mindst 10 dB(A) lavere end den af køretøjet frembragte støj. Mikrofonen kan være forsynet med en passende vindhætte, forudsat at der tages højde for dens påvirkning af mikrofonens følsomhed og retningskarakteristik.
 Er forskellen mellem baggrundsstøj og det målte lydtryk mellem 10 og 15 dB(A), skal der ved beregningen af prøvningsresultatet fratrækkes en passende korrektion fra udslaget på lydtrykmåleren, jf. tabel 1.
 Tabel 1
 Korrektion af de individuelle prøvningsværdier
 Forskel mellem baggrundslydtrykniveau og målt lydtrykniveau (dB)
 10
 11
 12
 13
 14
 ≥ 15
 Korrektion i dB(A)
 0,5
 0,4
 0,3
 0,2
 0,1
 0,0
 2.2. Køretøjets tilstand
 2.2.1. Almindelige betingelser
 Inden målingen bringes motoren i normal driftstilstand med hensyn til:
 —
 temperaturer
 —
 tuning
 —
 brændstof
 —
 tændrør, karburator(er), osv. (afhængigt af, hvad der er relevant)
 Er køretøjet udstyret med automatisk styret ventilator, må der ikke foretages indgreb i dennes funktion under lydmålingen.
 Hvis køretøjet er udstyret med anordninger, der ikke er nødvendige for dets fremdrift, men som anvendes, når køretøjet er i normal drift på vej, skal disse være aktiveret i overensstemmelse med fabrikantens specifikationer.
 For trykluftdrevne motorer skal de normale driftsforhold, som ikke falder ind under de ovenfor nævnte i dette punkt, aftales mellem fabrikanten og den typegodkendende myndighed og skal være vedlagt som bilag til fabrikantens ansøgning om typegodkendelse i henhold til dette regulativ.
 2.2.2. Prøvemasse og dækvalg
 2.2.2.1. Køretøjet skal prøves med dets prøvningsmasse som defineret i punkt 2.9 i dette regulativ.
 2.2.2.2. Dækvalg og -tilstand
 Dækkene skal passe til køretøjet og være oppumpet til det tryk, som køretøjsfabrikanten har anbefalet for køretøjets prøvningsmasse.
 Dækkene skal udvælges af køretøjets fabrikant og svare til en af de dækdimensioner og -typer, der er udpeget til køretøjet af køretøjets fabrikant. Den mindste mønsterdybde skal være mindst 80 % af den fulde mønsterdybde.
 3. PRØVNINGSMETODER
 3.1. Måling af støjemissionen fra køretøjet i bevægelse
 3.1.1. Prøveopstilling og mikrofonplacering
 3.1.1.1. Prøveopstillingen er vist i figur 1.
 Figur 1
 Målepositioner for køretøjer i bevægelse
 De to linjer AA′ og BB′, der er parallelle med mikrofonens linje PP′, og som findes henholdsvis 10 m foran og 10 m bagved denne linje, skal være markeret på prøvebanen.
 3.1.1.2. Afstanden for mikrofonernes placering fra linjen CC′ på mikrofonlinjen PP′, der er vinkelret på referencelinjen CC′ på prøvebanen (jf. figur 1), skal være 7,5 m ± 0,05 m.
 Mikrofonerne skal placeres 1,2 m ± 0,02 m over jorden. Referenceaksen for frifeltbetingelser (jf. IEC 61672-1:2013) skal være horisontal og lodret på køretøjets bane CC′.
 3.1.2. Gennemførelse af accelerationsprøven, køretøjets hastighed ved fremføring og gearvalg
 3.1.2.1. Gennemførelse af accelerationsprøven
 Køretøjet fremføres til linjen AA′ med konstant begyndelseshastighed som specificeret nedenfor. Når køretøjets forende når linjen AA′, drejes gashåndtaget i bund så hurtigt som muligt og fastholdes i denne stilling, indtil køretøjets bagende passerer linjen BB′; gashåndtaget drejes derefter så hurtigt som muligt til tomgangsposition.
 Ved alle målinger køres køretøjet i lige linje på prøvebanen, således at køretøjets spor i midterlængdeplanet ligger så tæt som muligt op ad linjen CC′.
 3.1.2.2. Køretøjets fremføringshastighed
 Køretøjet fremføres mod linjen AA′ med konstant hastighed svarende til køretøjets tophastighed som defineret i punkt 2.12 i regulativet, hvis sidstnævnte er under eller lig med 30 km/h. Hvis køretøjets tophastighed er over 30 km/h, fremføres køretøjet mod AA′ med en konstant hastighed på 30 km/h.
 3.1.2.3. Anvendelse af gear
 Hvis køretøjet er udstyret med manuelt betjent gearkasse, vælges det højeste gear, som gør det muligt for den at passere linjen AA′ med en motorhastighed lig med eller over 50 % af motorens mærkehastighed som defineret i punkt 2.7 i dette regulativ.
 Er køretøjet forsynet med automatisk transmission, fremføres det med de i punkt 3.1.2.2 ovenfor anførte køretøjshastigheder.
 3.1.3. Bestemmelse af støjniveau
 Det maksimale lydtryk, som registreres på hver side af køretøjet, reduceres med 1 dB(A) for at tage højde for unøjagtigheder målingen og afrundes matematisk til nærmeste decimal (f.eks. skal 68,45 noteres som 68,5, mens 68,44 skal noteres som 68,4). Disse værdier udgør måleresultatet.
 Målingen er ikke gyldig, hvis der registreres en spidsværdi, der afviger unormalt fra det generelle lydniveau.
 Der foretages mindst to gyldige målinger på hver side af køretøjet.
 Måleresultaterne betragtes som gyldige, hvis forskellen mellem to på hinanden følgende målinger på samme side af køretøjet ikke afviger fra hinanden med mere end 2 dB (A).
 Der kan foretages foreløbige målinger med henblik på justering, men disse skal lades ude af betragtning ved fastlæggelse måleresultaterne.
 3.1.4. Beregning af det endelige prøvningsresultat
 Det endelige prøvningsresultat er gennemsnittet af de fire prøvningsresultater afrundet til nærmeste hele decibel. Er det første tal efter kommaet mellem 0 og 4, rundes resultatet ned, er det mellem 5 og 9, rundes det op.
 3.2. Måling af støj fra stationære køretøjer (betingelser og metode for måling ved prøvning af køretøjer i brug).
 For at lette den efterfølgende prøvning af køretøjer i brug måles lydtrykniveauet desuden tæt på udstødningssystemets (lyddæmpningssystemets) afgang i overensstemmelse med følgende forskrifter, og måleresultatet anføres i den prøvningsrapport, der udarbejdes med henblik på udstedelse af det dokument, som er omhandlet i bilag 1 til dette regulativ.
 Målingerne foretages ved hjælp af en præcisionslydmåler, som opfylder forskrifterne i punkt 1 i bilag 3 til dette regulativ.
 3.2.1. Måleplads — lokale forhold
 3.2.1.1. Målingerne udføres på et stationært køretøj i et område, som ikke indebærer større forstyrrelser af lydfeltet.
 3.2.1.2. Ethvert åbent område anses for at være en egnet måleplads, hvis det består af et plant areal med belægning af beton, asfalt eller lignende hårdt materiale, der har en høj reflekterende kapacitet — med undtagelse af sammenpresset eller andre jordoverflader — hvor man kan spore et rektangel, hvis sider befinder sig mindst 3 meter fra køretøjets yderste kanter, og inden for hvilket der ikke er nogen mærkbar hindring; navnlig må køretøjet ikke være anbragt i en afstand af mindre end 1 m fra en fortovskant, når udstødningens lyd måles.
 3.2.1.3. Ingen personer med undtagelse af observatøren og føreren må opholde sig på målepladsen, og disses tilstedeværelse ikke må have nogen indflydelse på måleinstrumenternes udslag.
 3.2.2. Uønsket støj og vindstøj
 Det omgivende støjniveau ved hvert målepunkt skal være mindst 10 dB(A) under de under prøvningen målte niveauer i de samme punkter.
 3.2.3. Målemetode
 3.2.3.1. Målingernes art og antal
 Det maksimale lydniveau, udtrykt i A-vægtet decibel (dB(A)), måles i det i punkt 3.2.3.3.2.1 foreskrevne tidsrum.
 Der foretages mindst 3 målinger i hvert målepunkt.
 3.2.3.2. Placering og klargøring af køretøjet
 Før målingerne bringes køretøjets motor op på den normale driftstemperatur, hvis der er tale om en forbrændingsmotor, eller dens normale driftstilstand, hvis der er tale om en trykluftmotor. Hvis køretøjet er forsynet med automatiske ventilatorer, foretages ingen justering af disse under målingen af støjniveauet.
 Under målingerne skal gearvælgeren være i frigear. Hvis transmissionen ikke kan frakobles, skal køretøjets drivende hjul kunne køre uden belastning, f.eks. ved anbringelse af køretøjet på støtteben.
 3.2.3.3. Måling af støj i nærheden af udstødningen
 3.2.3.3.1. Mikrofonens placering (se figur 2)
 Mikrofonen placeres i en afstand af 0,5 m ± 0,01 m fra udstødningsrørets referencepunkt i henhold til figur 3 og i en vinkel på 45° ± 5° på det lodrette plan, der omfatter afgangsåbningens flow-akse. Mikrofonen skal være på højde med referencepunktet, men ikke mindre end 0,2 m fra jordoverfladen. Mikrofonens referenceakse skal være parallel med jordoverfladen og rettet mod udstødningsrørets afgangsåbning.
 Referencepunktet er det højeste punkt, som opfylder følgende betingelser:
 a)
 Referencepunktet skal være ved enden af udstødningsrøret.
 b)
 Referencepunktet skal være på det vertikale plan, der omfatter centrum for udstødningsrørets afgangsåbning og flowaksen for udstødningsrørets afslutning.
 Hvis det er muligt at anvende to mikrofonplaceringer, vælges den placering, der i sideretningen er længst fra køretøjets midterakse i længderetningen. Hvis flowaksen for udstødningsrørets afgangsåbning har en vinkel på 90° ± 5° på køretøjets midterakse i længderetningen, skal mikrofonen placeres i det punkt, der er længst fra motoren.
 Hvis et køretøj har to eller flere udstødningsrørsafgangsåbninger, som har en indbyrdes afstand på mindre end 0,3 m, og som er forbundet med én og samme lyddæmper, foretages der kun én måling.
 Mikrofonen skal være orienteret mod den afgangsåbning, der er længst fra køretøjets langsgående midterlinje, eller, hvis en sådan afgangsåbning ikke findes, mod den afgangsåbning, der er højest over jordniveau.
 Ved køretøjer forsynet med udstødninger med flere afgangsåbninger, som har en indbyrdes afstand på mere end 0,3 m, foretages der en måling for hver afgangsåbning, og det højeste lydtrykniveau noteres. Med henblik på vejkontrol, kan referencepunktet flyttes til køretøjets ydre overflade.
 Figur 2
 Målepositioner for måling af støj fra stationære køretøjer
 Dimensionerne er i meter, medmindre andet er angivet.
 Figur 3
 Referencepunkt
 Tegnforklaring:
 T
 =
 Set fra oven
 S
 =
 Set fra siden
 1
 =
 Referencepunkt
 2
 =
 Vejoverflade
 A
 =
 skråt afskåret rør
 B
 =
 Nedadbøjet rør
 C
 =
 Lige rør
 D
 =
 Lodret rør
 3.2.3.3.2. Motorens driftsforskrifter
 3.2.3.3.2.1. Motoren bringes op på et konstant omdrejningstal svarende til:
 50 % af nrated, hvis nrated er på over 5 000 min– 1
 75 % af nrated, hvis nrated ikke er på over 5 000 min– 1.
 Hvor nrated er motorens mærkehastighed som defineret i punkt 2.7 i dette regulativ.
 For et køretøj, der ikke ved en stationær prøvning kan nå målmotorhastigheden som defineret ovenfor, anvendes i stedet 95 % af den maksimale motorhastighed, der kan nås ved en stationær prøvning.
 3.2.3.3.2.2. Motorhastigheden øges gradvist fra tomgang til målmotorhastighed og holdes konstant inden for ± 5 %. Derefter slippes speederen hurtigt, og motoren vender tilbage til tomgang. Lydtrykniveauet måles i en periode, hvor omdrejningstallet er konstant i mindst 1 s, og i hele resten af decelerationsperioden. Lydtryksmålerens maksimale visning er det gyldige måleresultat.
 En måling betragtes kun som gyldig, hvis motorprøvningshastigheden ikke afviger fra målmotorhastigheden med mere end ± 5 % i mindst 1 sekund.
 3.2.3.3.2.3. Multimode-udstødningssystem
 Køretøjer udstyret med manuelt eller elektronisk indstillelige, multimode-udstødningssystemer skal prøves i alle modi.
 3.2.3.3.3. Resultat
 3.2.3.3.3.1. Målingerne skal foretages ved den/de mikrofonplacering(er), der foreskrives ovenfor. Det maksimale A-vægtede lydtrykniveau angivet under prøvningen skal noteres således, at ét betydende ciffer efter decimalkommaet beholdes (f.eks. skal 92,45 noteres som 92,5, mens 92,44 noteres som 92,4). Prøvningen gentages, indtil der opnås tre på hinanden følgende målinger, som ligger inden for 2,0 dB(A) af hinanden ved hver åbning.
 Prøvningsresultatet for en given afgangsåbning er det aritmetiske gennemsnit af de tre gyldige målinger, matematisk afrundet til nærmeste heltalsværdi (f.eks. skal 92,5 noteres som 93, mens 92,4 skal noteres som 92).
 3.2.3.3.3.2. For køretøjer udstyret med flere udstødningsafgangsåbninger skal det indberettede lydtrykniveau være det, der er noteret for den afgangsåbning, der har det højeste gennemsnitlige lydtrykniveau.
 3.2.3.3.3.3. For køretøjer udstyret med multimode-udstødningssystem og manuel eller elektronisk udstødningsmoduskontrol, skal det indberettede lydtrykniveau være det, der er noteret for den modus, der har det højeste gennemsnitlige lydtrykniveau.
 4. STØJ FRA KØRETØJET I BEVÆGELSE (INDBERETTEDE DATA MED HENBLIK PÅ AT LETTE KONTROLLEN AF KØRETØJET I BRUG).
 4.1. En prøvningsprocedure for overensstemmelsesprøvning efter ibrugtagning kan defineres af en kontraherende part under hensyntagen til eventuelle forskelle med hensyn til de prøvningsbetingelser, der er anvendt ved typegodkendelsen.
 4.2. Med henblik på at lette prøvningen af køretøjer efter ibrugtagning refereres der til følgende oplysninger vedrørende målingen af lydtrykniveauet i overensstemmelse med punkt 3.1 i bilag 3 af motorkøretøjet i bevægelse som data vedrørende overensstemmelse efter ibrugtagning:
 a)
 gear (i) eller, for køretøjer prøvet med ikkelåst gear, den valgte gearvælgerposition ved prøvningen
 b)
 køretøjets hastighed vAA′ i km/h ved begyndelsen af prøvningen af tophastighed eller acceleration med fuld gasgivning i gear (i) og
 c)
 det endelige prøvningsresultat i dB(A) som bestemt i henhold til punkt 3.1.4 i dette bilag.
 4.3. Referencedata vedrørende overensstemmelsen efter ibrugtagning opføres på meddelelsesformularen svarende til bilag 1.
 5. ORIGINALT UDSTØDNINGSSYSTEM (LYDDÆMPNINGSSYSTEM)
 5.1. Forskrifter for lyddæmpere, der indeholder absorberende fibermateriale
 5.1.1. Absorberende fibermaterialer skal være asbestfrie og kan kun anvendes til fremstilling af lyddæmpere, hvis dertil egnede indretninger sikrer, at de absorberende fibermaterialer forbliver på plads i hele den tid, lyddæmperen anvendes, og den opfylder kravene i et af punkterne 5.1.2, 5.1.3, 5.1.4 eller 5.1.5 nedenfor:
 5.1.2. Efter at fibermaterialet er fjernet, skal støjniveauet opfylde forskrifterne i bilag 4 i dette regulativ.
 5.1.3. Absorberende fibermaterialer må ikke anvendes i de dele af lyddæmperen, hvorigennem udstødningsgasser passerer, og skal opfylde følgende krav:
 5.1.3.1.
 Materialet skal ved konditionering i en ovn ved 650 ± 5 °C i fire timer ikke udvise reduktion i fibrenes gennemsnitlige længde, diameter eller vægtfylde.
 5.1.3.2.
 Efter konditionering i en ovn ved en temperatur på 650 ± 5 °C i en time skal mindst 98 % af materialet tilbageholdes på en sigte med en nominel maskevidde på 250 μm, som opfylder ISO 3310/1:2000, såfremt materialet undersøges i overensstemmelse med ISO 2559:2011.
 5.1.3.3.
 Materialets vægttab må ikke overstige 10,5 % efter neddypning i 24 timer ved 90 ± 5 °C i et syntetisk kondensat med følgende sammensætning:
 1 N hydrogenbromid (HBr) 10 ml
 1 N svovlsyre (H2SO4) 10 ml
 destilleret vand indtil 1 000 ml.
 Materialet skal vaskes med destilleret vand og tørres i en time ved 105 °C før vejning.
 5.1.4. Inden prøvning af systemet i overensstemmelse med punkt 3.1 i dette bilag, anbringes det i normal tilstand med henblik på landevejskørsel ved en af følgende metoder:
 5.1.4.1.
 Konditionering ved kontinuerlig kørsel på vej
 5.1.4.1.1.
 Under konditioneringen gennemkøres en strækning på mindst 2 000 km.
 5.1.4.1.2.
 50 ± 10 % af denne konditioneringscyklus skal bestå af bykørsel og resten af længere køreture; kontinuerlig kørsel på landevej kan erstattes af et tilsvarende program på prøvebane.
 5.1.4.1.3.
 Der skal veksles mellem de to former for køretøjshastighed mindst seks gange.
 5.1.4.1.4.
 Det samlede prøvningsprogram skal omfatte mindst 10 standsninger af en varighed på mindst tre timer, således at virkningerne af afkøling og kondensering reproduceres.
 5.1.4.2.
 Konditionering ved tryksvingninger
 5.1.4.2.1.
 Udstødningssystemet eller dets komponenter monteres på køretøjet eller dets motor.
 I førstnævnte tilfælde anbringes køretøjet på et rulledynamometer. I det andet tilfælde anbringes motoren på en prøvebænk.
 Prøvningsudstyret, som der er vist en detaljeret tegning af i figur 4, monteres ved udstødningssystemets afgangsåbning. Ethvert andet udstyr, der giver tilsvarende resultater, kan godkendes.
 5.1.4.2.2.
 Prøvningsudstyret justeres således, at strømmen af udstødningsgas skiftevis afspærres og genåbnes 2 500 gange ved hjælp af en hurtigtvirkende ventil.
 Figur 4
 Prøveapparat til konditionering ved tryksvingninger
 valgfri
 valgfri
 1.
 Indgangsflange eller -bøsning, der skal forbindes med afgangsåbningen på det udstødningssystem, som prøves.
 2.
 Manuel reguleringsventil.
 3.
 Udligningsbeholder med et maksimalt volumen på 40 l og en fyldningstid på ikke mindre end et sekund.
 4.
 Trykrelæ med et driftsområde på 5 kPa til 250 kPa.
 5.
 Tidsrelæ.
 6.
 Impulstæller.
 7.
 Hurtigtlukkende ventil, f.eks. en udstødningslukkeventil på 60 mm, aktiveret af en trykluftcylinder, der kan udvikle en kraft på 120 N ved 400 kPa. Reaktionstiden ved åbning og lukning må ikke overstige 0,5 s.
 8.
 Udsugning af udstødningsgas.
 9.
 Bøjelig slange.
 10.
 Trykmåler.
 5.1.4.2.3.
 Ventilen skal åbne, når udstødningsgassernes modtryk målt mindst 100 mm neden for indgangsflangen når op på en værdi af mellem 35 og 40 kPa. Hvis denne værdi ikke kan nås som følge af motorens beskaffenhed, skal ventilen åbne, når gassens modtryk er nået op på 90 % af den maksimale værdi, der måles lige før, motoren går i stå. Ventilen skal lukke, når trykket ikke afviger mere end 10 % fra det stabiliserede modtryk med åben ventil.
 5.1.4.2.4.
 Tidsrelæet skal indstilles på den periode, hvor udstødningsgassen produceres, beregnet efter forskrifterne i punkt 5.1.4.2.3 ovenfor.
 5.1.4.2.5.
 Motorhastigheden skal være 75 % af motorens mærkehastighed som defineret i punkt 2.7 i dette regulativ.
 5.1.4.2.6.
 Den effekt, som dynamometeret viser, skal være 50 % af den effekt, der måles ved fuld gasgivning ved 75 % af motorens mærkehastighed som defineret i punkt 2.7 i dette regulativ.
 5.1.4.2.7.
 Eventuelle drænåbninger skal være tillukket under prøvningen.
 5.1.4.2.8.
 Hele prøvningen må ikke vare over 48 timer. Når afkølingsperioder er nødvendige, kan de indlægges efter hver time.
 5.1.4.3.
 Konditionering i prøvebænk:
 5.1.4.3.1.
 Udstødningssystemet monteres på en motor, der er repræsentativ for den type, der anvendes på det køretøj, systemet er konstrueret til. Motoren anbringes dernæst på en prøvebænk.
 5.1.4.3.2.
 Konditionering består af tre cyklusser.
 5.1.4.3.3.
 Med henblik på reproduktion af virkningerne af afkøling og kondensation skal hver cyklus på prøvebænken efterfølges af en stilstandsperiode på mindst seks timer.
 5.1.4.3.4.
 Hver cyklus på prøvebænken består af seks faser. Betingelser for motorgang og varigheden af hver fase skal være:
 Fase
 Betingelser
 Varighed af fase i minutter
 1
 Tomgang
 6
 2
 25 % belastning ved 75 % af nrated
 40
 3
 50 % belastning ved 75 % af nrated
 40
 4
 100 % belastning ved 75 % af nrated
 30
 5
 50 % belastning ved 100 % af nrated
 12
 6
 25 % belastning ved 100 % af nrated
 22
 Samlet tid
 2 t 30 min.
 5.1.4.3.5.
 Under konditioneringsproceduren kan motoren og lyddæmperen på fabrikantens anmodning køles, således at den temperatur, der måles ved et punkt, som ikke må være mere end 100 mm fra udstødningsgassens afgangsåbning, ikke overskrider den, der måles, når køretøjet kører 75 % af motorens mærkehastighed som defineret i punkt 2.7 i dette regulativ i højeste gear. Køretøjets motor- og/eller køretøjshastighed bestemmes med en nøjagtighed på ± 3 %.
 5.1.5. Udstødningsgassen må ikke være i kontakt med fibermaterialerne og fibermaterialerne må ikke være under påvirkning af trykvariationer.
 5.2. Tegninger og påskrifter
 5.2.1. Diagrammet og et dimensioneret tværsnit af lyddæmperen vedlægges som bilag til det dokument, der er omtalt i bilag 1 til dette regulativ.
 5.2.2. Alle originale lyddæmpere skal mindst mærkes med følgende oplysninger:
 a)
 »E«-mærket efterfulgt af henvisningen til det land, som har udstedt typegodkendelsen
 b)
 køretøjsfabrikantens firmanavn eller -mærke og
 c)
 fabrikat og identifikationsnummer.
 Dette mærke skal være letlæseligt, uudsletteligt og synligt på det sted, hvor det skal anbringes.
 5.2.3. Emballagen til originale reservedele til udstødnings- eller lyddæmpningssystemer skal være forsynet med den tydeligt læselige påskrift »original reservedel« og mærke- og typereferencen integreret i »E«-mærket med angivelse af oprindelseslandet.
 5.3. Indsugningsstøjdæmper
 Er motorens luftindsugning forsynet med luftfilter og/eller støjdæmper, uden hvilke det tilladte støjniveau ikke kan overholdes, anses disse som en del af lyddæmperen, og forskrifterne i punkt 5.1 og 5.2 ovenfor gælder også for dem.
 (1) Der er tale om uafhængige målinger af køretøjshastighed, når to eller flere adskilte apparater anvendes til fastsættelse af værdierne vAA′ og vBB′. Ved kontinuerlige målingsanordninger, f.eks. radar, fastlægges alle de krævede oplysninger om køretøjshastighed med et enkelt apparat.
 BILAG 4
 MAKSIMALE GRÆNSEVÆRDIER FOR STØJNIVEAU (NYE KØRETØJER)
 Konstruktivt bestemt maksimalhastighed (km/h)
 Det maksimale støjniveau i dB(A)
 ≤ 25
 66
 > 25
 71
 Pedalcykler, som er udstyret med et ikke-elektrisk hjælpefremdriftssystem, primært som hjælp til pedalkraft og hjælpefremdriftssystemets ydelse afbrydes ved en hastighed på ≤ 25 km/h
 63
 BILAG 5
 SPECIFIKATIONER FOR PRØVEBANEN (1)
 1. INDLEDNING
 Dette bilag beskriver specifikationerne for prøvebanens fysiske beskaffenhed og anlæggelse. Disse specifikationer er baseret på en særlig standard (2) og beskriver den nødvendige fysiske beskaffenhed samt prøvningsmetoderne for disse karakteristika.
 2. KRAV TIL OVERFLADENS BESKAFFENHED
 En overflade anses for at opfylde kravene i denne standard, hvis det ved måling er konstateret, at dens tekstur og porevolumen samt lydabsorptionskoefficient opfylder kravene i punkt 2.1 til 2.4, og hvis kravene til udformning (punkt 3.2 nedenfor) er opfyldt.
 2.1. Residualporevolumen
 Residualporevolumen VC (voids content) for prøvebanens belægningsblanding må ikke være større end 8 %. (jf. punkt 4.1 nedenfor for så vidt angår fremgangsmåden ved måling heraf).
 2.2. Lydabsorptionskoefficient
 Opfylder overfladen ikke kravet til residualporevolumen, kan den kun godkendes, hvis lydabsorptionskoefficienten α ≤ 0,10 (jf. punkt 4.2 for så vidt angår fremgangsmåden ved måling heraf). Kravene i dette punkt og i punkt 2.1 er også opfyldt, hvis kun lydabsorptionen er blevet målt, og det har vist sig, at α ≤ 0,10.
 Bemærkning: Den mest relevante særlige faktor er lydabsorptionen, selv om residualporevolumen er bedst kendt blandt vejbyggere. Lydabsorptionen skal imidlertid kun måles, hvis overfladen ikke opfylder porekravet. Dette skyldes, at residualporevolumen er forbundet med relativt stor usikkerhed med hensyn til både målinger og relevans, og visse overflader kan derfor fejlagtigt afvises, hvis vurderingen alene baseres på måling af porerne.
 2.3. Teksturdybde
 Teksturdybden (TD) målt efter den volumetriske metode (se punkt 4.3 nedenfor) skal være:
 TD ≥ 0,4 mm
 2.4. Overfladens ensartethed
 Der bør udvises al mulig omhu for at sikre, at overfladen bliver så ensartet som muligt inden for resten af prøveområdet. Dette omfatter tekstur og porevolumen, men det bør tillige bemærkes, at hvis tromlingen viser sig mere effektiv nogle steder end andre, kan teksturen være anderledes, og der kan også forekomme ujævnheder, som kan forårsage bump.
 2.5. Prøvningsperiode
 For at sikre, at overfladen fortsat opfylder forskrifterne for tekstur og porevolumen eller til lydabsorption i henhold til standarden, skal den regelmæssigt kontrolleres med følgende intervaller:
 a)
 kontrol af residualporevolumen eller lydabsorption:
 når overfladen er ny: Opfylder en ny overflade kravene, er ingen yderligere periodisk kontrol nødvendig
 b)
 kontrol af teksturdybden (TD):
 når overfladen er ny: Når støjprøven indledes (NB: tidligst fire uger efter anlæggelsen), derefter en gang årligt.
 3. PRØVEANLÆGGETS BELÆGNING
 3.1. Område
 Det er vigtigt, at prøvebanen udformes således, at det sikres, at det område, som køretøjerne gennemkører på prøvestrækningen, som et mindstekrav er belagt med det foreskrevne prøvemateriale med en passende margen for sikker og praktisk kørsel. Dette indebærer, at kørebanen skal være mindst 3 meter bred, og at dens længde skal være mindst 10 m ud over linjerne AA og BB i hver ende. I figur 1 er vist en plan over en passende måleplads samt det mindsteområde, der skal være maskinlagt og komprimeret med det foreskrevne overflademateriale. I henhold til punkt 3.1.1.1 i bilag 3 til dette regulativ foretages der målinger på hver side af køretøjet. Dette kan gøres enten ved at måle med to mikrofonplaceringer (en på hver side af anlægget) og at køre i en retning eller ved at måle med kun én mikrofon på én side af anlægget, men at køre køretøjet i to retninger. Hvis sidstnævnte metode anvendes, er der ingen overfladekrav på den side af anlægget, hvor der ikke er nogen mikrofon.
 Figur 1
 Minimalområde dækket med prøvevejbelægning. Den skraverede del betegnes »prøveområde«
 bevægelsesretningens midterlinje
 Fork.
 Mikrofonplacering (højde: 1,2 m)
 Minimumsområde med prøvebelægning, dvs. prøveområde
 Mål i meter
 BEMÆRK - Der må ikke forekomme større akustisk reflekterende genstande inden for denne radius.
 3.2. Udformning og forberedelse af belægningen
 3.2.1. Grundlæggende krav til udformningen: Prøveanlæggets belægning skal opfylde fire konstruktionsmæssige krav:
 3.2.1.1.
 den skal være af tæt asfaltbeton
 3.2.1.2.
 småskærverne må ikke være større end 8 mm (med en tolerance mellem 6,3 og 10 mm)
 3.2.1.3.
 slidlagets tykkelse skal være ≥ 30 mm
 3.2.1.4.
 Bindemidlet skal være umodificeret penetrationsasfalt.
 3.2.2. Retningslinjer for udformningen
 En sigtekurve, som opfylder de pågældende krav, er vist i figur 2. Den kan anvendes som vejledning ved udformningen af prøveanlægget. Endvidere er der i tabel 1 opstillet visse retningslinjer med henblik på opnåelse af ønsket tekstur og holdbarhed. Sigtekurven er en funktion af formlen:
 P (gennemfaldsprocent) = 100. (d/dmax)1/2
 hvor:
 d
 =
 sigtemaskernes kvadratmål i mm
 dmax
 =
 8 mm for middelkurven
 dmax
 =
 10 mm for mindstetolerancekurven
 dmax
 =
 6,3 mm for størstetolerancekurven.
 Figur 2
 Sigtekurve for materialet i asfaltblandingen, med tolerancer
 sigtens kvadratmål i mm
 Gennemfaldsprocent (masse)
 Herudover anbefales følgende:
 a)
 Sandfraktionen (0,063 mm < sigtemaskernes kvadratmål < 2 mm) må ikke omfatte mere end 55 % natursand og skal omfatte mindst 45 % knust sand.
 b)
 Bærelag og bundsikringslag skal sikre god stabilitet og god ensartethed i overensstemmelse med korrekt vejbygningspraksis.
 c)
 Småskærverne skal være knust (100 % brudflader), og de skal være af vanskeligt knusbart materiale.
 d)
 Småskærverne i blandingen skal være udvaskede.
 e)
 Der må ikke fyldes ekstra småskærver på overfladen.
 f)
 Bindemidlets hårdhed, udtrykt som penetrationsværdi, skal være 40-60, 60-80 eller endog 80-100 alt efter klimaforholdene i landet. Generelt gælder, at der skal anvendes det efter sædvanlig praksis hårdest mulige bindemiddel.
 g)
 Blandingens temperatur inden tromling skal vælges således, at det krævede porevolumen fremkommer ved den efterfølgende tromling. For at øge sandsynligheden for, at specifikationerne i punkt 2.1 til 2.4 i dette bilag bliver opfyldt, skal lejringstætheden findes ikke blot ved det rette valg af blandingstemperatur, men også ved et passende antal tromlinger og valget af tromletype.
 Tabel 1
 Retningslinjer for udformningen
 Mængde
 Målværdier
 Tolerancer
 Af blandingens totalmasse
 Af blandingsmassen
 Skærvemasse, sigtemaskernes kvadratmål (SM) > 2 mm
 47,6 %
 50,5 %
 ± 5
 Sandmasse 0,063 < SM < 2 mm
 38,0 %
 40,2 %
 ± 5
 Fillermasse SM < 0,063 mm
 8,8 %
 9,3 %
 ± 2
 Bindemiddelmasse (asfalt)
 5,8 %
 Ikke relevant
 ± 0,5
 Største skærvemål
 8 mm
 6,3-10
 Bindemiddelhårdhed
 (jf. punkt 3.2.2) f)
 —
 Glatstensværdi (PSV)
 > 50
 —
 Lejringstæthed i forhold til Marshall-lejringstæthed
 98 %
 —
 4. PRØVNINGSMETODE
 4.1. Måling af residualporevolumen
 Til gennemførelse af denne måling skal der udtages borekerner mindst fire steder, som er jævnt fordelt på prøveområdet mellem linjerne AA og BB (jf. figur 1). Mindst to borekerner skal udtages tæt ved hjulsporene, og mindst en borekerne skal udtages ca. midtvejs mellem hjulsporene og hver mikrofonpost. Mindst to borekerner skal udtages tæt ved hjulsporene, og mindst en borekerne skal udtages ca. midtvejs mellem hjulsporene og hver mikrofonpost.
 Er der grund til at antage, at kravet om ensartethed ikke er opfyldt (jf. punkt 2.4 i dette bilag), skal der udtages borekerner flere steder på prøveområdet. Residualporevolumen skal bestemmes for hver borekerne, derefter beregnes gennemsnitsværdien for alle borekernerne og sammenholdes med kravet i punkt 2.1 i dette bilag. I øvrigt må ingen borekerne have en poreværdi på over 10 %. Ved anlæg af prøveområdet må det erindres, at der kan opstå problemer, når der skal udtages borekerner, hvis området opvarmes ved hjælp af rør eller elkabler. Varmeanlæggene må planlægges omhyggeligt under hensyn til udtagning af borekerner. Det anbefales at lade nogle få pletter på ca. 200 × 300 mm stå, hvor der ikke er rør og kabler, eller at lægge disse så dybt, at udtagning af borekerner fra slidlaget ikke vil beskadige dem.
 4.2. Lydabsorptionskoefficient
 Lydabsorptionskoefficienten (normalt indfald) måles ved hjælp af impedansrørmetoden under anvendelsen af fremgangsmåden i ISO/DIS 10 534: 1994 »Acoustics — Determination of sound absorption coefficient and impedance by a tube method«.
 For prøvelegemer gælder samme krav som med hensyn til residualporevolumen (jf. punkt 4.1 ovenfor).
 Lydabsorptionen skal måles i frekvensområderne 400-800 Hz og 800-1 600 Hz (i hvert fald i centerfrekvenserne af 1/3-oktavbånd), og størsteværdierne skal fastlægges for begge disse frekvensbånd.
 Derefter beregnes gennemsnitsværdien for alle borekerner, og denne udgør det endelige resultat.
 4.3. Måling af teksturdybden
 Som led i denne standard foretages der måling af teksturdybden mindst 10 steder med lige store mellemrum langs prøvestrækningens hjulspor, og gennemsnitsværdien sammenlignes med den foreskrevne mindste teksturdybde. For beskrivelse af proceduren, jf. ISO-standard 10844: 1994.
 5. TIDSMÆSSIG STABILITET OG VEDLIGEHOLDELSE
 5.1. Tidsfaktorens betydning
 Som tilfældet er med mange andre overflader, kan det påregnes, at de dæk- eller vejstøjniveauer, som måles på prøveoverfladen, vil stige svagt i løbet af de første 6-12 måneder efter anlæggelsen.
 Overfladen vil tidligst erhverve de krævede karakteristika fire uger efter anlægningen.
 Den tidsmæssige stabilitet bestemmes hovedsagelig af den tilslibning og komprimering, som sker ved kørsel på overfladen. Den skal kontrolleres med mellemrum som anført i punkt 2.5 i dette bilag.
 5.2. Vedligeholdelse af overfladen
 Affaldsmateriale og støv, som i væsentlig grad kan formindske teksturdybden, skal fjernes fra overfladen. I lande med vinterklima anvendes der undertiden salt til afisning. Salt kan ændre overfladen midlertidigt eller endog vedvarende på en sådan måde, at støjniveauet stiger, og anvendelse deraf kan derfor ikke anbefales.
 5.3. Nyasfaltering af prøveområdet
 Bliver det nødvendigt at reparere prøvebanen, er det sædvanligvis tilstrækkeligt at nyasfaltere prøvestrækningen (med en bredde af tre meter, jf. figur 1) under forudsætning af, at det øvrige prøveområde opfyldte kravene til residualporevolumen eller lydabsorption, da måling fandt sted.
 6. Dokumenter vedrørende anlægget og de udførte prøvninger
 6.1. Dokument vedrørende prøveanlægget
 Følgende oplysninger skal anføres i en skriftlig beskrivelse af prøveanlægget:
 6.1.1.
 prøvebanens placering
 6.1.2.
 bindemiddeltype og -hårdhed, tilslagstype, betonblandingens største teoretiske tæthed (DR), slidlagets tykkelse og sigtekurven som fastlagte ud fra de borekerner, der er udtaget af prøvebanen
 6.1.3.
 komprimeringsmetode (f.eks. tromletype og -masse, antal tromlinger)
 6.1.4.
 blandingens temperatur, den omgivende lufts temperatur og vindhastigheden under anlægning af overfladen
 6.1.5.
 dato for anlægning af belægning og entreprenørens identitet
 6.1.6.
 alle prøvningsresultater eller i det mindste det seneste af disse, herunder:
 6.1.6.1.
 residualporevolumen af hver borekerne
 6.1.6.2.
 de steder inden for prøveområdet, hvor borekerner til måling af porevolumen er udtaget
 6.1.6.3.
 lydabsorptionskoefficient for hver borekerne (hvis målt); resultaterne for hver borekerne og hvert frekvensområde samt det samlede gennemsnit skal anføres
 6.1.6.4.
 de steder inden for prøveområdet, hvor borekerner til måling af absorptionen er udtaget
 6.1.6.5.
 teksturdybden, herunder antallet af prøver samt standardafvigelse
 6.1.6.6.
 den institution, som er ansvarlig for prøvningerne i henhold til punkt 6.1.6.1 og 6.1.6.2 ovenfor og den type materiel, der er anvendt
 6.1.6.7.
 datoen for foretagelse af prøvning(er) og datoen for udtagelse af borekerner af prøvebanen.
 6.2. Dokument vedrørende prøvninger med hensyn til overfladestøj fra køretøjer
 I det dokument, der beskriver støjprøvningen/prøvningerne, skal anføres, om alle krav er opfyldt eller ej. Der henvises til det i punkt 6.1 omhandlede dokument, som beskriver, hvilke resultater der viser dette.
 (1) De specifikationer for målepladsen, som er gengivet i dette bilag, gælder indtil udløbet af den i punkt 10.8 angivne periode.
 (2) ISO 10844:1994.


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
Svarbus teisinis pranešimas
 |
 21998D1008(03)
 Oficialusis leidinys L 272 , 08/10/1998 p. 0005 - 0005
 EEE jungtinio komiteto sprendimasNr. 3/981998 m. sausio 30 d.iš dalies keičiantis EEE susitarimo XIII priedą (Transportas)EEE JUNGTINIS KOMITETAS,atsižvelgdamas į Europos ekonominės erdvės susitarimą, patikslintą Protokolu, patikslinančiu Europos ekonominės erdvės susitarimą, toliau — Susitarimas, ypač į jo 98 straipsnį,kadangi Susitarimo XIII priedas buvo iš dalies pakeistas 1997 m. kovo 10 d. EEE jungtinio komiteto sprendimu Nr. 8/97 [1],kadangi 1997 m. birželio 2 d. Tarybos direktyva 97/26/EB, iš dalies pakeičianti Direktyvą 91/439/EEB dėl vairuotojo pažymėjimų [2], turi būti įtraukta į Susitarimą,NUSPRENDĖ:1 straipsnisSusitarimo XIII priedo 24a punktas (Tarybos direktyva 91/439/EEB) papildomas tokia įtrauka:"— 397 L 0026: 1997 m. birželio 2 d. Tarybos direktyva 97/26/EB (OL L 150, 1997 6 7, p. 41).".2 straipsnisTarybos direktyvos 97/26/EB tekstai islandų ir norvegų kalbomis, kurie pridedami prie šio sprendimo teksto atitinkamomis kalbomis, yra autentiški.3 straipsnisŠis sprendimas įsigalioja kovo 1 d., jei EEE jungtiniam komitetui buvo pateikti visi pranešimai pagal Susitarimo 103 straipsnio 1 dalį.4 straipsnisŠis sprendimas skelbiamas Europos Bendrijų oficialiojo leidinio EEE dalyje ir EEE priede.Priimta Briuselyje, 1998 m. sausio 30 d.EEE jungtinio komiteto varduPirmininkasF. Barbaso[1] OL L 182, 1997 7 10, p. 37.[2] OL L 150, 1997 6 7, p. 41.--------------------------------------------------


type: wikipedia

text:
Čad (dlhý tvar: Čadská republika) je štát, ktorý sa rozprestiera vo vnútrozemí Afriky na plošinách Sahary. Hlavné mesto je N’Djamena. Severnú tretinu krajiny pokrývajú piesočnaté púšte. Z nich vystupujú pieskovcové plošiny Ennedi () a pohoria sopečného pôvodu Tibesti. Pre veľkú časť krajiny dodávajú vodu rieky Šari a Logone. Rozprestiera sa tam aj plytká panva s Čadským jazerom, ktorého rozloha sa mení. Čad susedí s Líbyou na severe, Sudánom na východe, Stredoafrickou republikou na juhu, Kamerunom a Nigériou na juhozápade a Nigerom na západe.
 Dejiny
 V stredoveku vznikli na tomto území silné domorodé ríše. Koncom 19. storočia si väčšinu oblasti podrobil sudánsky bojovník Ráhib, ktorý kládol silný odpor francúzskej expanzii. Do roku 1904 bolo územie vojenským teritóriom, potom súčasťou administratívneho celku Ubangi-Šari-Čad, od roku 1910 v rámci Francúzskej rovníkovej Afriky. V roku 1946 získal Čad štatút zámorského územia Francúzska, v roku 1958 bola vyhlásená autonómna republika v rámci Francúzskeho spoločenstva. Plnú nezávislosť získal Čad v roku 1960. V 70. a 80. rokoch Čad poznamenala občianska vojna. V roku 1991 prezident Idriss Déby začal demokratizačný proces.
 Viac ako 55 percent obyvateľstva tvoria moslimovia, najmä sunitského smeru, 25 percent vyznáva tradičné africké prírodné náboženstvá a zvyšných 20 percent iné náboženstvá, medzi ktoré patrí i kresťanstvo. Katolíkov je v Čade približne 9 percent.
 Geografia
 Je to krajina na severe centrálnej Afriky zaberajúca povrch ; približne 26-násobku rozlohy Slovenska. Väčšina obyvateľov rôznorodej národnosti a jazyka žije na juhu, s hustotou obyvateľstva v od 54 obyvateľov na v povodí rieky Logone až po 0,1 obyvateľa na v B-E-T (Borkou-Ennedi-Tibesti) púštnej oblasti, ktorá je väčšia ako Francúzsko. Hlavné mesto N’Djamena, situované v sútoku riek Šari a Logone, má momentálne vyše 700 000 obyvateľov.
 Čad má 4 bioklimatologické zóny. Najsevernejšia zóna (saharská) má priemerné zrážky menej než ročne. Riedka populácia je zväčša nomádskeho charakteru s niekoľkými kusmi dobytka, s ťavami. Centrálna zóna (saheliánska) zaznamenáva zrážky 200 až a jej vegetácia je v rozpätí trávnatej stepi až po tŕnistú, otvorenú savanu. Južná zóna, často zmieňovaná ako sudánska, zaznamenáva zrážky v rozmedzí 600 až ročne. Vegetáciu tvoria zalesnené savany a opadavé lesy. Zrážky v guinejskej zóne, situovanej v severozápadnom výbežku územia Čadu dosahujú 1000 až ročne.
 Topograficky je krajina všeobecne plochého charakteru, s vyvýšeninami stúpajúcimi pozvoľna na sever a východ smerom od jazera Čad.
 Najvyšší bod v Čade je Emi Koussi, vrch s výškou nachádzajúci sa na severe pohoria Tibesti. Náhorná plošina Ennedi a Ouaddaïská vysočina na východe dokresľujú obraz postupne klesajúcej kotliny, ktorá klesá smerom k jazeru Čad. Sú tu tiež centrálne vysočiny v regióne Guera stúpajúce do výšky . Čadské jazero je druhé najväčšie jazero v západnej Afrike a je jedným z najdôležitejších zdrojov vlahy na celom kontinente. Tento domov 120 druhov rýb a najmenej toľko druhov vtákov, v posledných štyroch desaťročiach dramaticky znížil svoju rozlohu v dôsledku zvýšenej spotreby vody z rozširovania populácie a nízkym zrážkam. Ohraničené Čadom, Nigerom, Nigériou a Kamerunom, v súčasnej dobe pokrýva len oproti z roku 1963. Rieky Šari a Logone, prameniace v Stredoafrickej republike, tečúce na sever, zabezpečujú väčšinu vody vstupujúcej do jazera.
 Zemepisná poloha
 Nachádza sa na severe strednej Afriky, tiahne sa od jeho najsevernejšieho bodu až po južné hranice. Okrem vzdialeného severozápadu a juhu, kam zabiehajú hranice, priemerná šírka Čadu približne . Územie má zhruba rovnakú rozlohu ako územia štátov Idaho, Wyoming, Utah, Nevada a Arizona dohromady.
 Čad má dve neobyčajné geografické charakteristiky: za prvé, krajina je vnútrozemská. Hlavné mesto N’Djamena sa nachádza viac ako severovýchodne od Atlantického oceánu; Abéché, dôležité mesto na východe, leží od Červeného mora; a Faya Largeau, oveľa menšie, ale zato strategicky významné mesto na severe, nachádzajúce sa v strede púšte Sahara, od Stredozemného mora. Tieto obrovské vzdialenosti od mora mali hlboký vplyv na historický i súčasný rozvoj Čadu.
 Druhá pozoruhodná charakteristika je, že hranice krajiny sú na veľmi odlišných častiach Afriky: severná Afrika s islamskou kultúrou a ekonomickou orientáciou smerom k Stredozemnému moru; západná Afrika s rôznorodými kultúrami a náboženstvami a históriou vysoko rozvinutých štátov a regionálnou ekonomikou; severovýchodná Afrika, orientovaná smerom k povodí Nílu a k oblasti Červeného mora; a stredná alebo rovníková Afrika, v ktorej si niektorí ľudia ponechali klasické africké náboženstvo, zatiaľ čo ostatní prijali kresťanstvo, a ktorej ekonomika bola súčasťou systému rieky Kongo. Pretože veľa charakter Čadu pochádza z rozličných vplyvov, stavia to prekážky vytvoreniu štátnej identity.
 Georeliéf
 Hoci čadská spoločnosť je ekonomicky, sociálne a kultúrne rozdelená, geografia krajiny je zjednotená v rámci povodí Čadského jazera. Preliačiny obrovského vnútrozemského mora (Čadské more), z ktorého zvyšku sú dnes plytčiny Čadského jazera, sa tiahnu na západ do Nigérie a Nigeru. Väčšia, severná časť povodia hraničí vnútri Čadu s pohorím Tibesti na severozápade, s náhornou plošinou Ennedi na severovýchode, s Ouaddaïskou vysočinou na východe pozdĺž hranice so Sudánom, s Guéraiským masívom v strede Čadu, s Mandarskými horami pozdĺž juhozápadných hraníc s Kamerunom. Menšia, južná časť povodia spadá takmer výlučne na územie Čadu. Je ohraničené na severe s Guéraiským masívom, na juhu vysočinou južne od hraníc s Stredoafrickou republikou a na juhozápade s Mandarskými horami.
 Čadské jazero, situované na juhozápade povodia s nadmorskou výškou , prekvapivo neoznačuje najnižší bod povodia; namiesto toho ho nájdeme v regiónoch Bodele a Djourab na severe a severovýchode. Dôvodom tejto zvláštnosti sú obrovské stacionárne duny vytvárajú priehradu, zamedzujúcu tok vody z jazera do najnižšieho bodu povodia. V minulosti, slúžila preliačina Bahr el Ghazal, ktorá sa rozprestiera od severovýchodnej časti jazera až po Djourab, ako kanál, ktorý zachytával prebytok vlahy.
 Severne a severovýchodne od Čadského jazera sa tiahne povodie v dĺžke viac ako . Charakterizujú ho veľké zvlnené duny v celej tejto oblasti, oddelené od seba veľmi hlbokou preliačinou. Z nízko položených miest v Djourabe povodie stúpa do náhorných plošín a ďalej až na vrcholy pohoria Tibesti. Vrchol tohto útvaru – rovnako ako najvyšší bod Sahary – je Emi Koussi, vyhasnutá sopka vo výške nad úrovňou mora. Severovýchodná hranica povodia je náhorná plošina Ennedi.
 Východne od jazera povodie stúpa pozvoľna k Ouaddaïskej vysočine, ktorá označuje východné hranice Čadu a tiež označuje vodný predeľ Čadu a Nílu. Juhovýchodne od Čadského jazera pravidelné kontúry terénu narúša až Guéraiský masív, ktorý rozdeľuje povodie na jeho severné a južné časti.
 Južne od jazera ležia záplavové územia riek Šari a Logone, ktoré bývajú v období dažďov zaplavované. Ďaleko na juhu terén povodia stúpa a formuje skupinu pieskovitých a ílovitých náhorných plošín, ktoré sa nazývajú koros, a ktoré napokon vystúpia až do výšky nad úrovňou mora. Južne od čadských hraníc koros rozdeľuje povodie Čadského jazera a riečneho systému Ubangi-Zair.
 Riečny systém
 Trvalé rieky v severnom a strednom Čade neexistujú. Po zriedkavých zrážkach v náhornej plošine Ennedi a v Ouaddaïskej vysočine môže voda prúdiť cez preliačiny, ktoré sa nazývajú ennneri a vádí. Častým výsledkom takýchto rýchlych prívalov vody je, že riečky obyčajne za pár dní vyschnú a zvyšné kaluže sa vsiaknu do pieskovitej alebo ílovitej pôdy. Najvýznamnejšia z týchto riečok je Batha, ktorá v období dažďov prenáša vodu zo západu z Ouaddaïskej vysočiny a Guéraiského masívu až k jazeru Fitri.
 Najvýznamnejšie rieky v Čade sú Šari a Logone, a ich prítoky, ktoré tečú z juhovýchodu do Čadského jazera. Oba riečne systémy začínajú na vysočinách v Stredoafrickej republike a v Kamerune, v regiónoch, kde sa ročné zrážky pohybujú okolo . Zo zásobami z riek z Stredoafrickej republiky (Bahr Salamat, Bahr Aouk a Bahr Sara) juhovýchodne od Čadu, je rieka Šari dlhá približne . Pramení blízko mesta Sarh, stredná časť toku prebieha cez močaristý terén; v dolnom toku blízko pri meste N’Djamena sa vlieva do rieky Logone. Prietok rieky Šari sa značne mení počas roku, od /s počas obdobia sucha, až po /s počas najvlhkejšieho obdobia.
 Rieka Logone sa postupne formuje z prítokov tečúcich z Kamerunu a Stredoafrickej republiky. Je kratšia a má menší prietok než Šari, tečie severovýchodne ; jej prietok je v rozmedzí 5 – /s. Pri meste N’Djamena sa vlieva do Šari a spoločne tečú ešte cez veľkú deltu do Čadského jazera. Na konci obdobia dažďov, na jeseň, sa rieka vylieva z brehov a vytvára obrovské zaplavené planiny v delte.
 Siedme najväčšie jazero na svete (a 4. najväčšie v Afrike), jazero Čad, je situované v sahelianskej zóne, južne od púšte Sahara. 95 % vody Čadského jazera zabezpečuje rieka Šari, priemerne 40 mld m2 ročne; 95 % z nej sa stráca pri vyparovaní. Veľkosť jazera je určovaná zrážkami na vysočinách na juhu povodia a teplotami v Saheli. Fluktuácia oboch vplyvov spôsobila dramatické zníženie rozlohy jazera z pôvodných počas obdobia sucha na počas obdobia dažďov. Jazero však poznateľne mení rozmer aj v priebehu niekoľkých rokov. V roku 1870 jeho maximálna rozloha dosahovala . V roku 1908 klesla na . V 50. a 60. rokoch zostávala malá, ale v roku 1963 vzrástla na . Silné obdobia sucha v 70., 80. rokoch, trvajúce až do polovice 90. rokov, spôsobili opäť pokles rozlohy jazera. Ďalšie významné jazerá sú Fitri, nachádzajúce sa v regióne Batha a jazero Iro, nachádzajúce sa na močaristom juhu.
 Podnebie
 Povodie Čadského jazera má širokú škálu tropických podnebí od severu po juh, hoci väčšina z nich je suchá. Okrem najsevernejšieho severu sa väčšina oblastí dá charakterizovať striedaním obdobia sucha a obdobia dažďov. Trvanie každého obdobia počas roka závisí predovšetkým od dvoch obrovských vzdušných más: morskej vzdušnej masy od Atlantického oceánu na juhozápade a omnoho suchšej kontinentálnej vzdušnej masy. Keď vrcholí obdobie dažďov, front sa môže dostať až ku Kanemskej oblasti. V strede obdobia sucha sa front presúva na juh od Čadu, berúc so sebou všetky zrážky. Tento systém počasia prispieva k vytváraniu troch hlavných klimatických pásiem.
 Saharský región
 Región Sahara sa nachádza zhruba v severnej tretine krajiny, vrátane B-E-T (Borkou-Ennedi-Tibesti) oblasti so severnými časťami regiónov Batha, Kanem a Biltine. Väčšina tohto územia prijíma iba zlomok zo zrážok počas celého roku; napríklad pri Faya Largeau je priemerný ročný úhrn zrážok menej než . Roztrúsené malé oázy a občasné studne dodávajú vodu pre občasné datľovníky alebo záhradky.
 Na severe je maximálna denná teplota v januári, ktorý je najchladnejším mesiacom v roku, priemerne 32 °C, a 45 °C v máji, ktorý je najteplejší. Silné vetry zo severovýchodu niekedy vyvolávajú silné púštne búrky. Na severe regiónu Biltine je kraj, ktorý sa nazýva Mortcha, a ktorý zohráva dôležitú úlohu v chove dobytka. Je tu sucho 9 mesiacov v roku, z alebo viac zrážok padne väčšina počas júla a augusta. Zelený koberec z púšte počas tohto krátkeho obdobia vlhka sem priláka pastierov vyhnať na pastvu dobytok a ťavy. Kvôli veľmi málo studniam pastieri nemajú vodu po celý rok, preto na konci obdobia vlhka krajinu opúšťajú a zanechávajú ju antilopám, gazelám a pštrosom, ktorí vedia prežiť aj s týmito malými zásobami.
 Saheliánsky región
 Táto semiaridná saheliánska zóna, alebo Sahel, utvára široké pásmo, ktoré sa tiahne prefektúrami Lac a Šari-Baguirmi východne cez Guéra, Ouaddaï, severným Salamatom až k hranici so Sudánom. Klíma tejto prechodnej zóny medzi púšťou a sudánskou zónou je rozdelená na obdobie dažďov (od júna do skorého septembra) a na suché obdobie (od októbra do mája).
 V severnom Saheli rastú tŕnisté kroviny a agáty, datľovníky a obilniny rastú iba v roztrúsených oázach. Okrem týchto osídlení sú tu ešte nomádi, ktorí presúvajú svoje stáda smerom na juh za vodou, ktorá sa začína strácať začiatkom obdobia sucha. Stredný Sahel je charakteristický svojimi suchu odolnými trávami a lesíkmi. Zrážky sú tu omnoho výdatnejšie, než v saharskom regióne. Napríklad ročné maximálne zrážky v N’Djamene boli , zatiaľ čo v Ouaddaïskej prefektúre boli len o trochu menšie. Počas horúcich mesiacov (apríl, máj) maximálne teploty stúpajú nad 40 °C. V južných častiach Sahelu sa pestuje proso a cirok, na ktoré vystačia zrážky aj na nezavlažovaných miestach. Poľnohospodárstvo je tiež bežné v močaristých oblastiach východne od Čadského jazera a blízko močiarov alebo studní. Veľa farmárov v tomto regióne kombinuje samozásobiteľské poľnohospodárstvo s chovom vyššieho počtu kusov dobytka, kôz, oviec a hydiny.
 Sudánsky región
 Tvorí ju vlhká sudánska zóna, vrátane južných oblastí Mayo-Kebbi, Tandjilé, Logone Occidental, Logone Oriental, Moyen-Šari, a južný Salamat. Medzi aprílom a októbrom tu obdobie dažďov prináša 750 až zrážok. Teploty sú vysoké počas celého roku. Mondou je významné mesto na juhozápade, teploty sa tu pohybujú v škále od 27 °C v polovici najchladnejšieho obdobia v januári až po 40 °C počas najteplejších mesiacov (apríl, máj, jún).
 Sudánsky región je charakterom savana alebo pláň so rozličnými rastlinami alebo lesíkmi tropického a subtropického pásma. Rast je bujný počas obdobia dažďov, ale mení sa to s príchodom 5 mesiacov sucha medzi októbrom a marcom. Veľká časti regiónu prichádza o prírodnú vegetáciu kvôli poľnohospodárstvu.
 Náboženstvo
 Podľa štatistiky z roku 2015 je náboženská príslušnosť v Čade nasledovná: moslimovia 52,1%, protestantizmus 23,9%, rímski katolíci 20%, tradičné náboženstvo 0,3%, ďalšie kresťanské spoločenstvá 0,2%, bez vyznania 2 %, nezistené 0,7%. V moslimskej populácii Čadu sa 48% veriacich hlási k sunnitskému islamu, bezkonfesný islam vyznáva 23% čadských moslimov, šiitský islam 21% a približne 4% sa hlási k smeru ahmadíja. Mnoho čadských moslimov sa hlási k rôznym súfijským poriadkom. Najrozšírenejšia je Tidžáníja. Vzhľadom na otvorenosť tradičným africkým náboženstvom sa islamu v krajinách sahelskej a subsaharskej Afriky niekedy hovorí čierny islam (Black Islam). Malá menšina čadských moslimov sa hlási k salafizmu. Rímski katolíci predstavujú najväčšiu kresťanskú denomináciu v krajine. Väčšina protestantov je spojená s rozličnými evanjelikálnymi kresťanskými skupinami. V krajine sú v malých počtoch prítomní aj členovia komunity Bahá'í a Jehovovi svedkovia. Obe viery boli zavedené po získaní nezávislosti v roku 1960, a preto sú v krajine považované za „nové“ náboženstvá. K tradičným náboženstvám sa formálne hlási malý počet obyvateľov, avšak v skutočnosti mnoho moslimov a kresťanov zároveň vyznáva jedno z lokálnych tradičných náboženstiev, prípadne kult predkov (viacpočetná náboženská identita) alebo priamo synkretizmus jedného z monoteizmov a niektorého z tradičných náboženstiev. Najmä na juhu Čadu je množstvo tradičných náboženstiev ako je bori, bwiti, stredoafrické formy vodunu, okrajovo sa možno stretnúť s náboženskými fenoménmi ako je Nkisi Nkondi.
 Iné projekty
 Členovia AÚ
 Členovia OSN
 Štáty v Afrike
 Členovia Frankofónie


type: caselaw

text:
 7.11.2009
 RO
 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
 C 267/45
 Recurs introdus la 2 septembrie 2009 de Perfetti Van Melle SpA împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a opta) pronunțate la 1 iulie 2009 în cauza T-16/08, Perfetti Van Melle SpA/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI), Cloetta Fazer AB
 (Cauza C-353/09 P)
 2009/C 267/78
 Limba de procedură: engleza
 Părțile
 Recurentă: Perfetti Van Melle SpA (reprezentanți: P. Perani și P. Pozzi, avocați)
 Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI), Cloetta Fazer AB
 Concluziile recurentei
 Recurenta solicită Curții:
 —
 admiterea recursului și, în consecință, anularea în tot, potrivit articolului 61 din Statutul Curții de Justiție și articolului 113 din Regulamentul de procedură, a Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță pronunțate în cauza T-16/08;
 —
 pronunțarea unei hotărâri definitive — dacă stadiul procedurii permite acest lucru —, anulând Decizia diviziei de anulare a OAPI din 24 noiembrie 2005 prin privind cererea de anulare nr. 941 C 973065 și obligarea pârâților la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii în fața Tribunalului și a Curții, precum și a celor aferente procedurii de declarare a nulității desfășurate la OAPI.
 Motivele și principalele argumente
 1. În drept
 Prin prezentul recurs, Perfetti Van Melle SpA atacă Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din cauza T-16/08, pronunțată la 1 iulie 2009 și comunicată la 2 iulie 2009.
 În susținerea recursului, recurenta consideră că hotărârea Tribunalului atacată în prezenta cauză este viciată de o interpretare și de o aplicare greșite ale articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (RMC) (1), coroborat cu articolul 53 alineatul (1) litera (a) din același regulament.
 1.1 Primul motiv: recurenta susține că Tribunalul nu a examinat marca în cauză în temeiul criteriilor „aprecierii globale” și „impresiei de ansamblu”
 Potrivit unui principiu consacrat, aprecierea globală a riscului de confuzie trebuie să se întemeieze, în ceea ce privește similitudinea vizuală, fonetică sau conceptuală dintre mărcile în cauză, pe impresia de ansamblu produsă de acestea, ținând cont în special de elementele lor distinctive și dominante. Recurenta susține că Tribunalul nu a aplicat principiul susmenționat și, în special, a decis să exista un risc de confuzie întemeindu-și aprecierea numai pe existența elementului comun „CENTER”.
 În hotărârea atacată, mărcile nu au fost examinate utilizând o „apreciere globală” și „impresia de ansamblu” pe care au produs-o. În schimb, în hotărârea atacată s-a utilizat o abordare analitică și s-a examinat, pe de o parte, marca „CENTER”, și, pe de altă parte, primul component verbal „CENTER” al mărcii contestate, fără să se acorde importanță celui de al doilea element verbal „SHOCK”. Este adevărat că în hotărârea atacată s-a menționat criteriul aprecierii globale și al impresiei de ansamblu, însă este adevărat și că menționarea și repetarea unui criteriu judiciar nu sunt suficiente: pentru a proceda corect, trebuie ca acesta să fie și urmat și aplicat corect în speță. Această situație nu se regăsește în hotărârea atacată. Hotărârea atacată se limitează la a arăta că cele două mărci comparate sunt similare, având drept element comun componentul verbal „CENTER”, fără a explica de ce componentul verbal „SHOCK” nu este suficient pentru a exclude un risc de confuzie.
 Pentru motivele de mai sus, reclamanta susține, în plus, că hotărârea atacată este viciată de denaturarea situației de fapt și de încălcarea obligației de motivare.
 1.2 Al doilea motiv: reclamanta susține că, în hotărârea atacată, Tribunalul nu a luat în considerare anumiți factori extrem de importanți și de relevanți
 În hotărârea atacată s-a încălcat, de asemenea, articolul 8 alineatul (1) litera (b), întrucât nu au fost examinați factori extrem de relevanți pentru a determina riscul de confuzie între mărci. În special, Tribunalul nu a luat în considerare lunga coexistență a mărcilor comparate și lipsa confuziei reale, astfel cum s-a explicat pe larg în cererea introductivă depusă la Tribunal.
 În plus, Tribunalul nu a apreciat în mod corect un alt factor important, și anume gradul de atenție al publicului relevant. De fapt, Tribunalul nu a putut deduce în mod logic că un consumator normal informat și suficient de atent și de avizat nu ar observa prezența cuvântului „SHOCK” și nu și-ar da seama că mărcile examinate, nu numai că prezintă diferențe vizuale și fonetice, ci au și înțelesuri diferite, având în vedere că marca „CENTER” este formată dintr-un cuvânt care evocă „punctul central al unui obiect”, în timp ce marca „CENTER SHOCK”, datorită prezenței elementului celui mai distinctiv „SHOCK”, evocă ideea unei senzații puternice (un șoc) pe care o va simți consumatorul atunci când va mesteca centrul gumei.
 2. Concluziile recurentei:
 —
 admiterea recursului și, în consecință, anularea în tot, potrivit articolului 61 din Statutul Curții de Justiție și articolului 113 din Regulamentul de procedură, a Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță;
 —
 pronunțarea unei hotărâri definitive, dacă stadiul procedurii permite acest lucru, anulând Decizia diviziei de anulare a OAPI din 24 noiembrie 2005 privind cererea de anulare nr. 941 C 973065 și obligarea pârâților la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii în fața Tribunalului și a Curții, precum și a celor aferente procedurii de declarare a nulității desfășurate la OAPI, potrivit articolului 122 din Regulamentul de procedură;
 —
 în subsidiar, dacă stadiul procedurii nu permite acest lucru, trimiterea cauzei Tribunalului spre rejudecare conform criteriilor obligatorii stabilite de Curte.
 (1) JO L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146.


text:
Нова Попина е село в Североизточна България, област Силистра, община Ситово.
 География
 Селото се намира на 2 км северно-северозападно от село Искра и на 8 км западно от общинския център с. Ситово.
 Край селото има микроязовири – западно (достигайки до него) и източно (на километър).
 История
 Старото име на селото е Ходжакьой. В него се заселват доста преселници от с. Попина (край р. Дунав, на около 10 км северно), поради го наименуват Нова Попина.
 В селото действа народно читалище „Зора - Нова Попина - 2008“.
 Източници
 Външни препратки
 Десет птици от вида червен ангъч са пуснати в язовира на село Нова Попина – в bntnews.bg, 22.06.2017 г.
 Села в област Силистра
 Населени места в община Ситово


type: legislation

text:
 Aviso jurídico importante
 |
 52006PC0680
 Propuesta de Reglamento del Consejo por el que se modifica el Reglamento (CE) n° 234/2004 relativo a determinadas medidas restrictivas contra Liberia y por el que se deroga el Reglamento (CE) n° 1030/2003 /* COM/2006/0680 final */
 [pic] | COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS |Bruselas, 8.11.2006COM(2006) 680 finalPropuesta deREGLAMENTO DEL CONSEJOpor el que se modifica el Reglamento (CE) n° 234/2004 relativo a determinadas medidas restrictivas contra Liberia y por el que se deroga el Reglamento (CE) n° 1030/2003(presentada por la Comisión)EXPOSICIÓN DE MOTIVOS1. El Reglamento (CE) no 234/2004 relativo a Liberia prevé el embargo de determinados servicios relacionados con las armas y equipos militares y prohíbe la importación de troncos y de productos de madera y de diamantes en bruto, de acuerdo con las Posiciones Comunes 2006/31/PESC y 2006/518/PESC y con la Resolución 1512 (2003) del Consejo de Seguridad de las Naciones Unidas y otras resoluciones del mismo.2. Mediante su Resolución 1689(2006) de 20 de junio de 2006, el Consejo de Seguridad de las Naciones Unidas decidió, entre otras cosas, suspender la prohibición de la importación de troncos y productos de madera por un periodo de noventa días. Transcurrido este plazo, el Consejo de Seguridad debería pronunciarse sobre el posible restablecimiento de la prohibición de la importación de troncos y productos de madera.3. El Consejo de Seguridad examinó esta cuestión el 20 de octubre de 2006 y llegó a la conclusión de que no estaba justificado restablecer la prohibición de la importación de troncos y productos de madera.4. A la vista de lo anteriormente expuesto, la Comisión propone que se derogue la disposición del Reglamento (CE) no 234/2004 por la que se aplica la prohibición de la importación de troncos y productos de madera de Liberia.Propuesta deREGLAMENTO DEL CONSEJOpor el que se modifica el Reglamento (CE) n° 234/2004 relativo a determinadas medidas restrictivas contra Liberia y por el que se deroga el Reglamento (CE) n° 1030/2003EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea y, en particular, sus artículos 60 y 301,Vista la Posición Común 2006/31/PESC, de 23 de enero de 2006, por la que se renuevan las medidas restrictivas contra Liberia[1] y la Posición Común 2006/518ESC, de 24 de julio de 2006, por la que se modifican y renuevan determinadas medidas restrictivas contra Liberia[2],Vista la propuesta de la Comisión,Considerando lo siguiente:(1) Con el fin de aplicar las medidas impuestas contra Liberia por la Resolución 1521(2003) del Consejo de Seguridad de las Naciones Unidas, la Posición Común 2004/137/PESC, de 10 de febrero de 2006, relativa a las medidas restrictivas contra Liberia[3], preveía la aplicación de las medidas enunciadas en la Resolución del Consejo de Seguridad de las Naciones Unidas 1521(2003) contra Liberia y la prohibición de la ayuda financiera para actividades militares a Liberia. De acuerdo con las Resoluciones del Consejo de Seguridad de las Naciones Unidas 1647(2005), 1683(2006) y 1689(2006), las Posiciones Comunes 2006/31/PESC y 2006/518/PESC confirmaron las medidas restrictivas de la Posición Común 2004/137/PESC por un periodo de tiempo adicional y dispusieron ciertas modificaciones.(2) El Reglamento (CE) no 234/2004 del Consejo[4] prohíbe el suministro a Liberia de asistencia técnica y financiera relacionada con actividades militares, la importación de diamantes en bruto de Liberia y la importación de troncos y productos de madera originarios de dicho país.(3) El 20 de junio de 2006, el Consejo de Seguridad de las Naciones Unidas adoptó la Resolución 1689(2006). Decidió, entre otras cosas, retirar la prohibición de las importaciones de troncos y productos de madera originarios de Liberia, impuesta por el apartado 10 de la Resolución del Consejo de Seguridad de las Naciones Unidas 1521(2003) y que, tras varias prórrogas, expiró el 20 de junio de 2006. El Consejo de Seguridad expresó su determinación de restaurar dicha prohibición si, en un plazo de noventa días, Liberia no adoptara la legislación forestal propuesta por el Comité de Supervisión de la Reforma Forestal creado por el Gobierno de Liberia.(4) El Consejo de Seguridad volvió a examinar esta cuestión el 20 de octubre de 2006 y llegó a la conclusión de que Liberia había adoptado la legislación forestal necesaria. En consecuencia, decidió no restablecer la prohibición.(5) En consecuencia, el artículo 6, apartado 2, del Reglamento (CE) no 234/2004, por el que se prohíbe la importación en la Comunidad de todos los troncos y productos de madera originarios de Liberia y que fue suspendido desde el 23 de junio de 2006 hasta el 18 de septiembre de 2006, deberá derogarse con efecto retroactivo hasta el 19 de septiembre de 2006.HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:Artículo 1En el artículo 6 del Reglamento (CE) n° 234/2004 queda suprimido el apartado 2.Artículo 2El presente Reglamento entrará en vigor el día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea .Será aplicable a partir del 19 de septiembre de 2006.El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.Hecho en Bruselas,Por el ConsejoEl Presidente [1] DO L 19 de 24.1.2006, p. 38[2] DO L 201de 25.7.2006, p. 36.[3] DO L 40 de 12.2.2004, p. 35. Posición Común modificada por la Posición Común 2004/902/PESC (DO L 379 de 24.12.2004, p. 113)[4] DO L 40 de 12.2.2004, p. 1. Reglamento modificado en último lugar por el Reglamento (CE) n° 1126/2006 (DO L 201 de 25.7.2006, p. 1).


text:
 5.5.2021
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 155/20
 РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) 2021/726 НА КОМИСИЯТА
 от 4 май 2021 година
 за изменение на Регламент за изпълнение (ЕС) No 540/2011 по отношение на сроковете на одобренията на активните вещества Adoxophyes orana granulovirus и флутриафол
 (текст от значение за ЕИП)
 ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
 като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
 като взе предвид Регламент (ЕО) No 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 г. относно пускането на пазара на продукти за растителна защита и за отмяна на директиви 79/117/ЕИО и 91/414/ЕИО на Съвета (1), и по-специално член 17, първа алинея от него,
 като има предвид, че:
 (1)
 В част А от приложението към Регламент за изпълнение (ЕС) No 540/2011 на Комисията (2) са посочени активните вещества, които се смятат за одобрени съгласно Регламент (ЕО) No 1107/2009.
 (2)
 Срокът на одобрението на активното вещество флутриафол бе удължен от 31 май 2021 г. до 31 май 2024 г. с Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/1266 на Комисията (3) и допълнително до 31 август 2024 г. с Регламент за изпълнение (ЕС) 2020/2007 на Комисията (4). Срокът на одобрението на активното вещество Adoxophyes orana
 granulovirus бе удължен от 31 януари 2023 г. до 31 януари 2024 г. с Регламент за изпълнение (ЕС) 2020/2007 на Комисията.
 (3)
 Заявленията за подновяване на одобренията на съответните активни вещества бяха подадени в съответствие с член 1 от Регламент за изпълнение (ЕС) No 844/2012 на Комисията (5). За активните вещества Adoxophyes orana granulovirus и флутриафол обаче заявителите потвърдиха, че вече не подкрепят заявлението за подновяване на одобрението.
 (4)
 С оглед на целта на член 17, първа алинея от Регламент (ЕО) No 1107/2009 удължаването на предвидените в Регламент за изпълнение (ЕС) 2020/2007 срокове на одобренията на посочените активни вещества вече не е обосновано. Поради това е целесъобразно да се предвиди, че сроковете на одобренията на Adoxophyes orana granulovirus и флутриафол изтичат на датите, на които биха изтекли без удължаването.
 (5)
 Поради това Регламент за изпълнение (ЕС) No 540/2011 следва да бъде съответно изменен.
 (6)
 Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по растенията, животните, храните и фуражите,
 ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
 Член 1
 Приложението към Регламент за изпълнение (ЕС) No 540/2011 се изменя в съответствие с приложението към настоящия регламент.
 Член 2
 Настоящият регламент влиза в сила на третия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
 Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
 Съставено в Брюксел на 4 май 2021 година.
 За Комисията
 Председател
 Ursula VON DER LEYEN
 (1) ОВ L 309, 24.11.2009 г., стр. 1.
 (2) Регламент за изпълнение (ЕС) No 540/2011 на Комисията от 25 май 2011 г. за прилагане на Регламент (ЕО) No 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на списъка на одобрените активни вещества (ОВ L 153, 11.6.2011 г., стр. 1).
 (3) Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/1266 на Комисията от 20 септември 2018 г. за изменение на Регламент за изпълнение (ЕС) No 540/2011 по отношение на удължаването на срока на одобренията на активните вещества 1-деканол, 6-бензиладенин, алуминиев сулфат, азадирахтин, бупиримат, карбоксин, клетодим, циклоксидим, дазомет, диклофоп, дитианон, додин, феназаквин, флуометурон, флутриафол, хекситиазокс, химексазол, индолилбутиринова киселина, изоксабен, калциев полисулфид, металдехид, паклобутразол, пенцикурон, синтофен, тауфлувалинат и тебуфенозид (ОВ L 238, 21.9.2018 г., стр. 81).
 (4) Регламент за изпълнение (ЕС) 2020/2007 на Комисията от 8 декември 2020 г. за изменение на Регламент за изпълнение (ЕС) No 540/2011 по отношение на удължаване на срока на одобрението на активните вещества 1-деканол, 1,4-диметилнафтален, 6-бензиладенин, ацехиноцил, Adoxophyes orana granulovirus, алуминиев сулфат, амисулбром, Aureobasidium pullulans (щамове DSM 14940 и DSM 14941), азадирахтин, Bacillus pumilus QST 2808, беналаксил-М, биксафен, бупиримат, Candida oleophila щам O, хлорантранилипрол, динатриев фосфонат, дитианон, додин, емамектин, флубендиамид, флуометурон, флуксапироксад, флутриафол, хекситиазокс, имазамокс, ипконазол, изоксабен, L-аскорбинова киселина, калциев полисулфид, портокалово масло, Paecilomyces fumosoroseus щам FE 9901, пендиметалин, пенфлуфен, пентиопирад, калиев фосфонат, просулфорон, Pseudomonas sp. щам DSMZ 13134, пиридалил, пириофенон, пироксулам, хинмерак, S-абсцисинова киселина, седаксан, синтофен, натриев сребърен тиосулфат, спинеторам, спиротетрамат, Streptomyces lydicus щам WYEC 108, тау-флувалинат, тебуфенозид, темботрион, тиенкарбазон, валифеналат, цинков фосфид (ОВ L 414, 9.12.2020 г., стр. 10).
 (5) Регламент за изпълнение (ЕС) No 844/2012 на Комисията от 18 септември 2012 г. за определяне на разпоредбите, необходими за изпълнението на процедурата по подновяване по отношение на активните вещества в съответствие с Регламент (ЕО) No 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета относно пускането на пазара на продукти за растителна защита (ОВ L 252, 19.9.2012 г., стр. 26).
 ПРИЛОЖЕНИЕ
 Част А от приложението към Регламент за изпълнение (ЕС) No 540/2011 се изменя, както следва:
 (1)
 датата, посочена в шестата колона — „Изтичане срока на одобрението“, на ред No 26, Adoxophyes orana granulovirus, се заменя с датата „31 януари 2023 г.“;
 (2)
 датата, посочена в шестата колона — „Изтичане срока на одобрението“, на ред 353, „Флутриафол“, се заменя с „31 май 2021 г.“.