type: wikipedia

text:
Csemegi Károly (született Nasch) (Csongrád, 1826. május 3. – Budapest, 1899. március 18.) magyar jogász, kúriai tanácselnök, a magyar büntetőjog-tudomány kiemelkedő alakja, a Csemegi-kódex névadója.
 Ifjúsága
 Csongrádon született 1826 tavaszán. Apja Nasch József Károly falusi kereskedő volt. Öccse Csemegi Ignác a katonai pályát választotta. Az apa korábbi éveiben Párizsban bankárként is dolgozott, így annak ellenére, hogy Csemegi szülőfalujában végezte az elemi iskolát, apjától franciául, anyjától németül is tudott tanulni. Később, tanulmányai előrehaladtával görögül és latinul is megtanult. A gimnázium első két osztályát 1834 és 1836 között a pesti piaristáknál végezte, majd apja 1836-ban a szegedi katonai reáliskolába íratta. 1838-tól az ottani piarista gimnáziumban folytatta tanulmányait, majd az utolsó gimnáziumi osztályt (poetica) 1840/1841-ben a kecskeméti piarista gimnáziumban végezte.
 Jogi tanulmányait Pesten végezte. Korányi Frigyessel, Funták Sándorral és Gajzágó Salamonnal létrehozták az Egyetemi Magyar Társulatot. Sajnálatos módon, még tekintélyes pártfogójuk segítségével Toldy Ferenc professzorral oldalukon se sikerült az alapszabályt elfogadtatni a Helytartótanáccsal. E társaság hazafias hangulata is közrejátszhatott abban, hogy nevét 1845-ben Naschról Csemegire magyarosította.
 Ügyvédi szakvizsgáját 1846–ban tette le és rövid praxisa után, a szabadságharcban is részt vett. A szabadságharc leverése után, 1854-ben feleségül vette Fischer Franciskát. Egy fiuk született, Ákos. Csemegi az 1850-es évek végétől kezdve a közigazgatásban tevékenykedett. Széles körben tették híressé nevét szakmai röpiratai és az akkoriban Magyarországon jól ismert Alföld című folyóiratban publikált szakmai értekezései. Karrierje egyre csak felfelé ívelt és ennek köszönhetően a kiegyezés után Horváth Boldizsár igazságügyi miniszter titkárnak és osztálytanácsosnak nevezte ki.
 Ügyvédként és katonaként
 1846-ban letette az ügyvédi vizsgát, majd Torontál vármegye választott aljegyzője és követ-írnoka az utolsó rendi országgyűlésen (1847). Versei is megjelentek az Életképekben és a Pesti Divatlapban. Megyei tudósításokat írt a(z első) Pesti Hírlapba és Amerika felfedezéséről publikált a Honleányok Könyvében (1847).
 A szabadságharcban Batthyány Kázmér gróf megbízásából az 1849-es bácskai és bánáti hadjáratban, őrnagyként egy gyalogsági zászlóalj és egy lovasszázad parancsnokaként vett részt. Lugosnál tette le a fegyvert. A fegyverletétel után elfogták és az aradi kaszárnyában, majd a temesvári várban raboskodott. Várfogsága idejét is kihasználta: angolul tanult.
 A haditörvényszék besorozásra ítélte, és a budai Nádor-kaszárnyában fél évig közlegény volt, majd szabadon engedték. Ezután Aradra ment és ügyvédként működött.
 Hazafias érzelmei miatt ügyvédi praxisát azonban időlegesen – rendőri ellenőrzés mellett – egy kis, román többségű faluban, Butyinban (Temesbökényben) folytathatta, 1859-ig.
 Közigazgatási karrierje
 Szakmai röpiratai, továbbá a Pompéry János szerkesztette Magyarország című napilapban, az Alföldben, a Pesti Naplóban és a Törvényszéki Csarnokban megjelent publikációi viszont széles körben ismertté tették a nevét. Ennek is köszönhető, hogy a kiegyezés után Horváth Boldizsár igazságügyi miniszter titkárnak és tiszteletbeli osztálytanácsosnak hívta és nevezi ki a tárcánál. Karrierje töretlenül ível: később miniszteri osztálytanácsos, majd államtitkár lett. Pozícióját további két igazságügyi miniszter és összesen hat miniszterelnök alatt is megőrizte.
 1872 és 1878 között a pécskai kerület országgyűlési képviselője volt.
 Kodifikátorként
 A jogalkotásban azt az elvet vallotta, hogy az igazi kodifikációs munka – hasonlóan a nagy művészeti alkotásokhoz – egyszemélyes, egyedüli teljesítmény és felelősség.
 Életének fő művén öt éven át dolgozott: ez volt az 1878. évi V. törvénycikk-ként elfogadott javaslat a Büntető törvénykönyvről, amelyet későbbiekben a jogász-társadalom egyszerűen Csemegi-kódexként ismert. A törvénykönyvhöz írt nagyszabású indokolás maradandó tudományos és irodalmi értékű alkotás. Az államtitkár Csemegit a király kitüntette a Szent István-rend középkeresztjével és Perczel Béla igazságügyi miniszter 6000 forint jutalmat adott neki – de ez utóbbit felháborodottan alamizsnának nevezte és átvételét visszautasította.
 1878-ban kezdeményezte a Magyar Jogász Egylet megalakítását. Ennek első elnöke volt 1898-ig.
 A bíró
 A magyar jogtudomány már a kodifikációt évekkel megelőzően készen állt egy büntető törvénykönyv megalkotására, és a kódex előtt is születtek a témában kiemelkedő fontosságú művek. 1819-ben Vuchetich Mátyás kiadta korszerű művét „Insitutiones iuris criminalis hungarici” címen, amely az európai jogtudomány eszméit ismertette, majd 1834-ben megjelent Cesare Beccaria „A bűnökről és büntetésükről” című műve. A kérdés a politika világában is nagy teret nyert magának, így Széchenyi István a jogegyenlőség mellett szállt síkra, míg Kossuth Lajos a Pesti Hírlapban közölt cikksorozatot a büntetőjog korszerűsítése érdekében. Szalay László ugyanitt publikált a kodifikációt és a büntetőjog legfontosabb elméleti kérdéseit tárgyaló szakcikkeket. Fontos még itt megemlíteni Pauler Tivadar „Büntetőjogtan” című tankönyvét, amelynek jelentősége 1861 után nőtt meg, amikor az Osztrák Polgári Törvénykönyv helyett a magyar szokásjog alkalmazásához tértek vissza, és szinte kódexként használták a művet.
 A kiegyezést követő években nőtt meg az igény egy büntetőjogi törvénykönyv megalkotására. Kezdetben az 1843-as büntetőtörvénykönyv-javaslat alapján kívánták ezt végrehajtani, és a kódex bírálóinak nagy része az 1843-as tervezet pártolói közül került ki. Azonban az igazságügy-minisztérium Csemegit (aradi ügyvédként) bízta meg 1871-ben egy új tervezet megalkotásával. A javaslat elkészítése két évig tartott, majd újabb két évig ennek átdolgozása, így végül 1875-ben került a parlament elé, ahol másfél éves vita után fogadták el.
 A Csemegi-kódex az 1878. évi V. törvénnyel kiadott büntető törvénykönyv, az első magyar nyelvű Btk. volt Magyarország történelmében, amelynek általános része 1951-ig, különös része pedig 1962-ig volt érvényben. A kódex két részre, egy 9 fejezetből álló általános és egy 43 fejezetből álló különös részre oszlik, és összesen 486 paragrafusból áll. A bűncselekményeket súlyuk szerint bűntettekre, vétségekre és kihágásokra osztja fel, megteremtve ezzel az első trichotom rendszerű büntető törvénykönyvet és deklarálja a nullum crimen sine lege és nulla poena sine lege alapelveket, kimondva, hogy „bűntettet és vétséget csak azon cselekmény képez, melyet a törvény annak nyilvánít. Bűntett vagy vétség miatt senki sem büntethető más büntetéssel, mint amelyet arra elkövetése előtt a törvény megállapított.” A törvénykönyv ezen kívül elhatárolja a kísérletet a befejezett bűncselekményektől, és csak a törvényben foglalt esetekben, enyhébb büntetéssel rendeli azt büntetni. Ismeri még ezen kívül a részességet és a bűnsegélyt, valamint meghatározza a beszámítás intézményét és a büntetést enyhítő vagy kizáró okokat. A büntetések skálája súlyosság szerint pénzbüntetéstől halálbüntetésig terjedt, és ezen kívül megjelennek a mellékbüntetések mint például a hivatalvesztés vagy politikai jogok ideiglenes felfüggesztése. Komoly kritika érte a kódexet büntetési rendszerének bonyolultsága miatt, a mellékbüntetéseket a megfelelő rendszer nélküli, gyakran helytelen alkalmazása miatt. A fegyházbüntetés minimumát túl magasnak tartották, míg más büntetések esetén túl alacsonynak. Hibájaként említik azt, hogy a fiatalkorúakra és a visszaeső bűnelkövetőkre nem rótt ki megfelelő büntetéseket. A törvény készítése alatt érvényesülő jogdogmatikai irányzat miatt bizonyos részei nem voltak kellően életszerűek. A büntetőjog ekkori gyors fejlődése tíz éven belül a törvény felülvizsgálatának felvetéséhez vezetett el. Ám előnyeit bírálói is elismerték, ilyen volt például a részletes indoklás, amely néhol monografikus mélységekig fejtette ki a büntetőjogi tanokat. Fontos erénye volt még a fogalmak precíz jogi meghatározása, és a feudális büntetőjogi rendszerrel való szakítása is. Ezen kívül nem volt túlságosan szigorú sem, hiszen az enyhítő körülmények mérlegelése terén széles lehetőségeket adott a bíróknak a büntetés enyhítésére.
 Csemegi 1867-től egészen 1879-ig működött közre az igazságügyi minisztériumban kezdetekben tanácsosként majd államtitkárként. Az ott töltött tíz év alatt három igazságügyi miniszternek és hat miniszterelnöknek végzett munkát köztük Andrássy Gyulának és Tisza Istvánnak is. Reformtörekvései és törvénytervezetei eltörpülnek az életművének tekintett kódex mellett. Érdekes vonása volt, hogy semmilyen munkáját nem osztotta meg másokkal, mindent egyedül dolgozott ki és kodifikált. Az 1875-ben elkészült törvény kritikái azonban beárnyékolták alkotásának dicsőségét számára. A kódex becikkelyezését megelőző vitán való erőteljes győzelme és az egyszemélyes munkájával aratott ilyen mértékű siker, méltóan zárta le ezt az emberfeletti teljesítménynek számító vállalkozást.
 Az Szent István rend középkeresztjével kitüntetett államtitkár a törvény elfogadását követően Perczel igazságügy miniszter által felajánlott hatezer forintnyi pénzjutalmat – ötéves munkájához mérten alamizsnának tekintő – Csemegi felháborodottan visszautasít. A Büntető Törvénykönyv elkészültét követően közigazgatási karrierjét elhagyva Kúriai tanácselnökké nevezték ki, ahol egészen 1893-as nyugdíjazásáig (amit maga kért) tevékenykedett. 1882-ben megkapta Őfelsége valóságos titkos tanácsosi címét és 1896-ban a Magyar Tudományos Akadémia díszdoktorává avatták. Nevéhez fűződik még a Magyar Jogász Egylet létrejötte, melyet az ő kezdeményezésére hívtak össze 1878-ban, elnökévé is választották, majd egészségének romlásával, 1898-ban örökös elnökké tették meg. 1899 tavaszán, majdnem hetvenhárom esztendős korában, influenzából kialakult tüdőgyulladás és orbánc miatt vesztette életét dacára a gondos orvosi ápolásnak.
 Csemegi Károly a magyarországi jogtörténet egyik kiemelkedő és lenyűgöző alakja volt. Hosszú útján, amely a sikerhez és elismeréshez vezetett, rengeteg megpróbáltatáson sikerült átküzdenie magát. Megalkotta régiónk egyik legjobban kidolgozott büntetőjogi kódexét és kiemelkedő munkát végzett a magyarországi jogélet reformjában és fejlődésében. Az ember, aki egyedül képes volt megváltoztatni egy teljes jogágat, bár nem volt elégedett azzal az elismeréssel amit kortársaitól kapott, biztosak lehetünk abban, hogy mi, az utókor méltán emeltük piedesztálra azt az életművet, ami mai napig sok tudós ember számára az elérhetetlen példakép.
 Szabadkőműves pályafutása
 Csemegi Károly 1872. március 6-án jelentkezett a Magyarország Nagy-Oriense keretei között frissen megalakult skót rítusú Hungária páholyba, ahová április 12-én fel is vették. A legény fokot 1874. május 6-án, a mester fokot ugyanazon év október 4-én érte el. Csemegi mint jogász, részt vett a páholy belső törvénykezési munkáiban - bár egy ízben igazolatlan kimaradása miatt 5 forint bírságot fizetett. Az 1870-es évek közepén zajló vitában - hogy tartalékos illetve aktív katonatisztek lehetnek-e szabadkőművesek? - jogi érvekkel támasztotta alá a felvehetőséget. 1886. december 3-án tagdíj nem fizetés miatt törölték a páholy tagjainak sorából.
 Elismerései
 1882-ben a király valóságos belső titkos tanácsosa címmel tüntették ki.
 1896-ban a Budapesti Tudományegyetem díszdoktorává választotta és avatta.
 Főbb munkái
 A jogvesztés elmélete és az államjog (Pest, 1862)
 Fiume igazságügyi bekebelezése Magyarországba
 1869: IV. tc. a bírói hatalomról
 1871: XXXIII. tc. az ügyészi szervezetről
 1871: XXXIV. tc. az ügyvédi rendtartásról
 1878: V. tc. a büntető törvénykönyvről
 A magyar büntetőtörvénykönyv a bűntettekről és vétségekről (1878: V. t.cz.) és teljes anyaggyűjteménye. A m. kir. igazságügyministerium megbízásából. Lőw Tóbiás (szerk.). Budapest: Pesti Könyvnyomda, 1880. (Csemegi-kódex)
 1. kötet (I. 1. Az 1878:V. t.cz. szövege. - 2. Az összes javaslatok. - 3. A ministeri indokok. - 4. A ministeri értekezlet jegyzőkönyve 1880) 604 p
 2. kötet (II. 5. A képviselőház igazságügyi bizottságának jelentései. - 6. A képviselőház tárgyalásai. - 7. A főrendiház bizottságának jelentései. - 8. A főrendiház tárgyalásai 1880 VII,) 920 p
 1879: XL. tc. a kihágásokról
 Tervezetek a bűnvádi eljárásról (1882 és 1885)
 A magyar bűnvádi eljárás tervezetének indokai (Budapest, 1882) Online
 A magyar bűnvádi eljárás a törvényszékek előtt: a m. kir. igazságügyminiszter megbízásából. Budapest: Franklin, 1882. 80 p.
 Magyar bűnvádi eljárás a törvényszékek előtt (Budapest, 1883)
 Az egyházi holtkéz a magyar törvények szerint (Budapest, 1897) Online
 Összegyűjtött műveit Edvi Illés Károly és Gyomai Zsigmond rendezték sajtó alá: Csemegi Károly művei I-II., Budapest, 1904).
 1. kötet - Közjogi és publicisztikai dolgozatok. Jogászegyleti beszédek XXIII, 446 p.
 2. kötet - Anyagi büntetőjog. Bűnvádi eljárás VIII, 504 p.
 Külföldi hatása
 Élete nagy művét, a korszakalkotó magyar büntető törvénykönyvet és az ahhoz írt impozáns és lenyűgöző indokolást a francia kormány lefordíttatta és kiadta „Code Pénal Hongrois des Crimes et les Delits” címmel (Párizs, 1885).
 Jegyzetek
 Források, hivatkozások
 A Pallas nagy lexikona (Pallas Irodalmi és Nyomdai Rt., Budapest, 1893–1897)
 Berényi Zsuzsanna Ágnes: Budapest és a szabadkőművesség. Bp., Szerző, 2005.
 Bartkó Róbert: Hajnal Hugó: Csemegi Károly. = Magyar Jog, 2004. LI. évf. 5. szám, 319–320.
 Csemegi Károly [nekrológ]. Jogtudományi Közlöny, 1899. XXXIV. évf. 12. szám., p. 89–91.
 Estók József: A magyar börtönügy arcképcsarnoka – Csemegi Károly (1826–1899). Börtönügyi Szemle, 2011. XXX. évf. 3. szám, p. 85–90.
 Györgyi Kálmán: Emlékezés Csemegi Károlyra. In Csemegi Károly emlékkönyv. Budapest, MTA Jogtudományi intézet, 2000. p. 19–24.
 Hajnal Hugó: Csemegi Károly, a magyar büntető törvénykönyv s a bírói szervezetről szóló törvény megalkotójának élete és működése (Budapest, 1943)
 Horváth Tibor: Az első magyar büntető törvénykönyv és kodifikátora: Csemegi Károly. In A praxistól a kodifikációig. Csemegi Károly emlékére, 1826–1899. Budapest, Osiris, 2001. p. 24–36.
 Magyar életrajzi lexikon 1000–1990 (főszerkesztő: Kenyeres Ágnes) Akadémiai Kiadó, Budapest, 1994.
 Magyar Jogtörténet : Mezey Barna, Osiris kiadó , Budapest, 2004
 Magyar zsidó lexikon. Szerk. Ujvári Péter. Budapest: Magyar Zsidó Lexikon. 1929. 180. o. Online elérés
 Mezey Barna: Egy jogászkarrier a 19. században. Csemegi Károly (1826–1899) [in: Mezey Barna (szerk.): A praxistól a kodifikációig. Csemegi Károly emlékére (1826–1899) Osiris, Budapest, 2001] 1
 Mezey Barna: Egy jogászkarrier a 19. században. Csemegi Károly (1826–1899). In A praxistól a kodifikációig. Csemegi Károly emlékére, 1826–1899. Budapest, Osiris, 2001. p. 9–23.
 Ruzitska Ödön: A "Hungária" páholy története 1872-1902, Budapest, 1902.
 Sebestyén István: Csemegi Károly (1826–1899). In Magyar jogtudósok. 3. kötet. Budapest, Nemzeti Tankönyvkiadó, 2006. p. 41–58.
 Solt Pál: Csemegi Károly, a kuriai tanácselnök. In: A praxistól a kodifikációig. Csemegi Károly emlékére, 1826–1899. Budapest, Osiris, 2001. 55–60. p.
 Szinnyei József: Magyar írók élete és munkái II. (Caban–Exner). Budapest: Hornyánszky. 1893.
 Tarnai János: Csemegi Károly emlékezete. A Magyar Jogászegylet díszülése, 1899. október 29.Jogtudományi Közlöny, 1899. XXXIV. évf. 44.szám, 313–317. p.
 További információk
 Eötvös Károly: Csemegi Károlyról. In: Eötvös Károly munkái V. Magyar alakok. Bp, 1901. 174-186. old. Online
 Csemegi Károly életrajza. Országgyűlési Könyvtár. Magyar Jogi Portál
 Csemegi Károly digitalizált művei az Országgyűlési Könyvtárban.
 Magyar jogászok
 Magyar jogtudósok
 Az 1848–49-es szabadságharc katonái
 Zsidó származású magyarok
 Magyar poliglottok
 Magyar újságírók
 Magyarország államtitkárai
 Csongrádiak
 Családi nevüket magyarosított személyek
 1826-ban született személyek
 1899-ben elhunyt személyek
 Országgyűlési képviselők (1872–1875)
 Országgyűlési képviselők (1875–1878)


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 13.1.2006
 SK
 Úradný vestník Európskej únie
 L 8/46
 ROZHODNUTIE SPOLOČNÉHO VÝBORU ES – FAERSKÉ OSTROVY č. 2/2005
 z 8. decembra 2005,
 ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie č. 1/2001 ustanovujúce vykonávanie Protokolu o veterinárnych záležitostiach doplňujúceho dohodu medzi Európskym spoločenstvom na jednej strane a dánskou vládou a miestnou vládou Faerských ostrovov na strane druhej
 (2006/13/ES)
 SPOLOČNÝ VÝBOR ES – FAERSKÉ OSTROVY,
 so zreteľom na Dohodu vo forme výmeny listov medzi Európskym spoločenstvom na jednej strane a dánskou vládou a miestnou vládou Faerských ostrovov na strane druhej,
 so zreteľom na Protokol o veterinárnych záležitostiach doplňujúci dohodu medzi Európskym spoločenstvom na jednej strane a dánskou vládou a miestnou vládou Faerských ostrovov na strane druhej (1) a najmä na prvý pododsek jeho článku 2,
 keďže:
 (1)
 Na zasadnutí veterinárnej podskupiny Spoločného výboru ES – Faerské ostrovy 24. augusta 2004 v Bruseli predstavili Faerské ostrovy svoj pohotovostný plán pre ochorenia rýb a plány vylovenia rýb pre ryby infikované chorobou infekčnou anémiou lososa a odborníci ES usúdili, že oba dokumenty sú v súlade s predpismi Spoločenstva a sú teda akceptovateľné.
 (2)
 Veterinárna podskupina taktiež odporučila zahrnutie Faerských ostrovov do oznamovacieho systému pre ochorenia zvierat ES.
 (3)
 Veterinárna podskupina preto odporučila, aby rozhodnutie Spoločného výboru ES – Faerské ostrovy č. 1/2001 (2) bolo príslušne zmenené a doplnené,
 ROZHODOL TAKTO:
 Článok 1
 Rozhodnutie Spoločného výboru ES – Faerské ostrovy č. 1/2001 sa mení a dopĺňa takto:
 1.
 V článku 7 sa dopĺňa nový odsek, ktorý znie:
 „3. Faerské ostrovy vykonajú smernicu Rady 82/894/EHS (3) a stanú sa súčasťou oznamovacieho systému pre ochorenia zvierat (OSOZ). Praktické dojednania zahrnutia Faerských ostrovov sa určia medzi Komisiou a zástupcami Faerských ostrovov.
 2.
 Tretí pododsek článku 11 ods. 1 sa nahrádza takto:
 „Faerské ostrovy predložili veterinárnej podskupine pohotovostný plán v súlade s článkom 15 smernice 93/53/EHS. Pohotovostný plán zahŕňa schému vylovenia rýb v súlade s článkom 6 smernice 93/53/EHS. Pohotovostný plán a plán vylovenia rýb predložený v septembri 2004 sú schválené s postupmi očkovania stanovenými v tomto pláne. Neskoršie aktualizácie plánu sa predložia na schválenie Komisii po oznámení členským štátom v Stálom výbore pre potravinový reťazec a zdravie zvierat.“
 3.
 V článku 11 sa odsek 2 vypúšťa.
 Článok 2
 Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť prvým dňom mesiaca nasledujúceho po jeho prijatí.
 V Bruseli 8. decembra 2005
 Za spoločný výbor
 Pierre FAUCHERAND
 predseda
 (1) Ú. v. ES L 305, 30.11.1999, s. 26.
 (2) Ú. v. ES L 46, 16.2.2001, s. 24.
 (3) Ú. v. ES L 378, 31.12.1982, s. 58.“


text:
Gerd Agnes Marianne Hagman, tidigare Gerda Agnes Marianne Hagman, född 4 juli 1919 i Maria Magdalena församling i Stockholm, död 30 november 2011 i Norrtälje-Malsta församling i Stockholms län, var en svensk skådespelare.
 Biografi
 Gerd Hagman var dotter till kanslirådet C Vilhelm Hagman och Irma Richter. Hon var tvillingsyster till opera- och balettkritikern Bertil Hagman (1919–2008). Efter åttaklassigt läroverk följde språkstudier i Jena och Bordeaux samt utbildning i sång och piano. Hon gick Dramatens elevskola 1938–1941. Med denna teater spelade hon i Vår lilla stad (Rebecca
 Gibbs, på turné), Lyckliga dagar (på turné), Den lilla hovkonserten, Vi skiljas och Döbeln (Lisette von Stedingk).
 Bland Hagmans tidigare filmer kan nämnas Den blomstertid (som skärgårdslärarinna), Striden går vidare (sjuksyster), Hem från Babylon (Brita von Wendt), Man glömmer ingenting (Nora Segervind) och Rid i natt (Annika Persdotter). Hon fick Daniel Engdahlsstipendiet 1940. Hon tilldelades Stiller-statyetten 1958, då denna utmärkelse samtidigt även gavs till Ingmar Bergman.
 Hagman var förespråkare för dödshjälp och var aktiv inom Föreningen rätten till en värdig död från 1974.
 Gerd Hagman var 1942–1954 gift med advokaten Gunnar Ewerlöf, 1958–1960 med källarmästaren Knut Carlquist i Norrköping samt 1967–1970 med skivproducenten Frank Hedman.
 Hagman dog 2011 och är begravd på Norra begravningsplatsen i Stockholm.
 Filmografi i urval
 (röst)
 Teater
 Roller (ej komplett)
 Priser och utmärkelser
 1984 – Gösta Ekman-stipendiet
 1987 – Litteris et Artibus
 Referenser
 <references>
 </references>
 Externa länkar
 Gerd Hagman var stans primadonna NT.se 12 december 2011
 Gerd Hagmans arkiv, Musik- och teaterbiblioteket (Musikverket)
 Östgötateaterns arkiv
 Svenska scenskådespelare
 Svenska skådespelare under 1900-talet
 Mottagare av Litteris et Artibus
 Sommarvärdar 1976
 Alumner från Dramatens elevskola
 Skådespelare från Stockholm
 Tvillingar
 Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
 Födda 1919
 Avlidna 2011
 Kvinnor


type: legislation

text:
 5.12.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 324/5
 KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 1256/2013
 af 4. december 2013
 om faste importværdier med henblik på fastsættelse af indgangsprisen for visse frugter og grøntsager
 EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
 under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
 under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 af 22. oktober 2007 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om særlige bestemmelser for visse landbrugsprodukter (fusionsmarkedsordningen) (1),
 under henvisning til Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 543/2011 af 7. juni 2011 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 for så vidt angår frugt og grøntsager og forarbejdede frugter og grøntsager (2), særlig artikel 136, stk. 1, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Ved gennemførelsesforordning (EU) nr. 543/2011 fastsættes der på basis af resultatet af de multilaterale handelsforhandlinger under Uruguay-runden kriterier for Kommissionens fastsættelse af faste importværdier for tredjelande for de produkter og perioder, der er anført i del A i bilag XVI til nævnte forordning.
 (2)
 Der beregnes hver arbejdsdag en fast importværdi i henhold til artikel 136, stk. 1, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 543/2011 under hensyntagen til varierende daglige data. Derfor bør nærværende forordning træde i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende —
 VEDTAGET DENNE FORORDNING:
 Artikel 1
 De faste importværdier som omhandlet i artikel 136 i gennemførelsesforordning (EU) nr. 543/2011 fastsættes i bilaget til nærværende forordning.
 Artikel 2
 Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
 Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 4. december 2013.
 På Kommissionens vegne For formanden
 Jerzy PLEWA
 Generaldirektør for landbrug og udvikling af landdistrikter
 (1) EUT L 299 af 16.11.2007, s. 1.
 (2) EUT L 157 af 15.6.2011, s. 1.
 BILAG
 Faste importværdier med henblik på fastsættelse af indgangsprisen for visse frugter og grøntsager
 (EUR/100 kg)
 KN-kode
 Tredjelandskode (1)
 Fast importværdi
 0702 00 00
 AL
 45,1
 MA
 62,4
 TN
 66,1
 TR
 91,2
 ZZ
 66,2
 0707 00 05
 AL
 59,9
 EG
 200,0
 MA
 152,9
 TR
 104,4
 ZZ
 129,3
 0709 91 00
 EG
 200,0
 ZZ
 200,0
 0709 93 10
 MA
 139,2
 TR
 123,5
 ZZ
 131,4
 0805 10 20
 AR
 27,1
 AU
 88,3
 TR
 59,5
 UY
 36,0
 ZA
 57,6
 ZZ
 53,7
 0805 20 10
 AU
 135,6
 MA
 55,0
 PE
 131,0
 TR
 100,8
 ZA
 150,1
 ZZ
 114,5
 0805 20 30, 0805 20 50, 0805 20 70, 0805 20 90
 IL
 59,5
 PE
 74,3
 SZ
 43,6
 TR
 64,6
 UY
 92,4
 ZZ
 66,9
 0805 50 10
 TR
 65,6
 ZZ
 65,6
 0808 10 80
 BA
 42,7
 MK
 30,8
 NZ
 160,5
 US
 133,9
 ZA
 94,4
 ZZ
 92,5
 0808 30 90
 TR
 127,8
 US
 205,7
 ZZ
 166,8
 (1) Landefortegnelse fastsat ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1833/2006 (EUT L 354 af 14.12.2006, s. 19). Koden »ZZ« = »anden oprindelse«.


type: caselaw

text:
 28.4.2007
 DE
 Amtsblatt der Europäischen Union
 C 95/28
 Rechtsmittel, eingelegt am 27. Februar 2007 von der Fédération nationale des syndicats d'exploitants agricoles (FNSEA), der Fédération nationale bovine (FNB), der Fédération nationale des producteurs de lait (FNPL) und den Jeunes agriculteurs (JA) gegen das Urteil des Gerichts erster Instanz (Erste Kammer) vom 13. Dezember 2006 in den verbundenen Rechtssachen T-217/03 und T-245/03, FNCBV u. a./Kommission
 (Rechtssache C-110/07 P)
 (2007/C 95/51)
 Verfahrenssprache: Französisch
 Verfahrensbeteiligte
 Rechtsmittelführer: Fédération nationale des syndicats d'exploitants agricoles (FNSEA), Fédération nationale bovine (FNB), Fédération nationale des producteurs de lait (FNPL), Jeunes agriculteurs (JA) (Prozessbevollmächtigte: Rechtsanwälte V. Ledoux und B. Néouze)
 Andere Verfahrensbeteiligte: Fédération nationale de la coopération bétail et viande (FNCBV), Kommission der Europäischen Gemeinschaften, Französische Republik
 Anträge
 Die Rechtsmittelführer beantragen,
 —
 das Urteil des Gerichts vom 13. Dezember 2006 aufzuheben;
 —
 festzustellen, dass gegen die Rechtsmittelführer keine Geldbußen zu verhängen sind;
 —
 hilfsweise, die verhängten Geldbußen herabzusetzen;
 —
 der Europäischen Kommission die Kosten des Verfahrens des vorläufigen Rechtsschutzes und des Hauptverfahrens vor dem Gericht sowie des Verfahrens vor dem Gerichtshof aufzuerlegen.
 Rechtsmittelgründe und wesentliche Argumente
 Die Rechtsmittelführer führen für ihr Rechtsmittel vier Gründe an. Erstens habe das Gericht die ihm zur Würdigung vorgelegten Beweise verfälscht, da es zwei sehr wichtige Beweisstücke nicht berücksichtigt habe, die zeigten, dass die Vereinbarung vom 24. Oktober 2001 nicht über den 30. November 2001 fortgeführt worden sei. Zweitens habe das Gericht das Gemeinschaftsrecht und die ständige Rechtsprechung des Gerichtshofs durch die Feststellung verkannt, dass die Kommission keine Verteidigungsrechte verletzt habe, indem sie in der Mitteilung der Beschwerdepunkte nicht darauf hingewiesen habe, dass sie die Geldbußen unter Berücksichtigung des Gesamtumsatzes der Mitglieder der rechtsmittelführenden Vereinigungen berechnen werde. Drittens liege ein Verstoß gegen Art. 15 Abs. 2 der Verordnung Nr. 17/62 vor, da das Gericht, um zu dem Ergebnis zu gelangen, dass die den rechtsmittelführenden Vereinigungen auferlegten Geldbußen die in dieser Bestimmung vorgesehene Obergrenze von 10 % des Umsatzes nicht überschritten, die Gesamtumsätze der Mitglieder dieser Vereinigungen berücksichtigt habe, ohne dass insoweit die von der Rechtsprechung aufgestellten präzisen und objektiven Voraussetzungen erfüllt gewesen seien. Viertens liege schließlich eine Verletzung des Grundsatzes non bis in idem sowie des Grundsatzes der Verhältnismäßigkeit vor, da das Gericht gegen jede Vereinigung eine gesonderte Geldbuße festgesetzt habe, bei der der Gesamtumsatz ihrer gemeinsamen Mitglieder berücksichtigt worden sei. Nach Ansicht der Rechtsmittelführer hätte im vorliegenden Fall nur gegen eine einzige Vereinigung eine die gesamte finanzielle Leistungsfähigkeit ihrer gemeinsamen Mitglieder berücksichtigende Sanktion verhängt werden können.


text:
 31.3.2011
 EN
 Official Journal of the European Union
 L 85/17
 DECISION OF THE EEA JOINT COMMITTEE
 No 133/2010
 of 10 December 2010
 amending Annex XIII (Transport) to the EEA Agreement
 THE EEA JOINT COMMITTEE,
 Having regard to the Agreement on the European Economic Area, as amended by the Protocol adjusting the Agreement on the European Economic Area, hereinafter referred to as ‘the Agreement’, and in particular Article 98 thereof,
 Whereas:
 (1)
 Annex XIII to the Agreement was amended by Decision of the EEA Joint Committee No 123/2010 of 10 November 2010 (1).
 (2)
 Commission Decision 2010/79/EC of 19 October 2009 amending Decisions 2006/679/EC and 2006/860/EC as regards technical specifications for interoperability relating to subsystems of the trans-European conventional and high-speed rail systems (2) is to be incorporated into the Agreement,
 HAS DECIDED AS FOLLOWS:
 Article 1
 The following indent shall be added in points 37i (Commission Decision 2006/679/EC) and 37j (Commission Decision 2006/860/EC) of Annex XIII to the Agreement:
 ‘—
 32010 D 0079: Commission Decision 2010/79/EC of 19 October 2009 (OJ L 37, 10.2.2010, p. 74).’
 Article 2
 The text of Decision 2010/79/EC in the Icelandic and Norwegian languages, to be published in the EEA Supplement to the Official Journal of the European Union, shall be authentic.
 Article 3
 This Decision shall enter into force on 11 December 2010, provided that all the notifications under Article 103(1) of the Agreement have been made to the EEA Joint Committee (3).
 Article 4
 This Decision shall be published in the EEA Section of, and in the EEA Supplement to, the Official Journal of the European Union.
 Done at Brussels, 10 December 2010.
 For the EEA Joint Committee
 The President
 Stefán Haukur JÓHANNESSON
 (1) OJ L 58, 3.3.2011, p. 81.
 (2) OJ L 37, 10.2.2010, p. 74.
 (3) No constitutional requirements indicated.


text:
 26.1.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 22/26
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht für Strafsachen Wien (Rakousko) dne 31. října 2007 – Trestní řízení proti Vladimíru Turanskému
 (Věc C-491/07)
 (2008/C 22/49)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Landesgericht für Strafsachen Wien
 Účastníci původního řízení
 Vladimír Turanský
 Předběžné otázky
 Je třeba vykládat zákaz dvojího trestu stanovený v článku 54 Úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 mezi vládami států Hospodářské unie Beneluxu, Spolkové republiky Německo a Francouzské republiky o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích (1), podepsané dne 19. června 1990 v Schengenu (Lucembursko), v tom smyslu, že brání trestnímu stíhání podezřelého v Rakouské republice na základě určitého skutkového stavu, jestliže bylo ve Slovenské republice po jejím přistoupení k Evropské unii trestní řízení ohledně stejného skutkového stavu zastaveno tím způsobem, že policejní orgán po meritorním zkoumání pravomocně ukončí trestní řízení usnesením o zastavení trestního stíhání bez další sankce?
 (1) Úř. věst. L 239, s. 19.


text:
 4.10.2012
 LV
 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
 L 270/33
 EEZ APVIENOTĀS KOMITEJAS LĒMUMS
 Nr. 110/2012
 (2012. gada 15. jūnijs),
 ar ko groza EEZ līguma XIII pielikumu (Transports)
 EEZ APVIENOTĀ KOMITEJA,
 ņemot vērā Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu, kurā grozījumi izdarīti ar Protokolu, ar ko pielāgo Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu, turpmāk “Līgums”, un jo īpaši tā 98. pantu,
 tā kā:
 (1)
 Līguma XIII pielikums ir grozīts ar EEZ Apvienotās komitejas 2012. gada 30. aprīļa Lēmumu Nr. 95/2012 (1).
 (2)
 Līgumā jāiekļauj Komisijas 2011. gada 28. novembra Direktīva 2011/94/ES, ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2006/126/EK par vadītāju apliecībām (2),
 IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
 1. pants
 Līguma XIII pielikuma 24.f punktu (Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2006/126/EK) groza šādi:
 1)
 pievieno šādu ievilkumu:
 “—
 32011 L 0094: Komisijas 2011. gada 28. novembra Direktīvu 2011/94/ES (OV L 314, 29.11.2011., 31. lpp.).”;
 2)
 pielāgojuma e) tekstu aizstāj ar šādu tekstu:
 “Direktīvas I pielikuma 3. punkta e) apakšpunktā vārdus “Eiropas Savienības paraugs” attiecībā uz vadītāja apliecības 1. lapu aizstāj ar vārdiem “EEZ paraugs”.”
 2. pants
 Direktīvas 2011/94/ES teksts islandiešu un norvēģu valodā, kas jāpublicē Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša EEZ papildinājumā, ir autentisks.
 3. pants
 Šis lēmums stājas spēkā 2012. gada 16. jūnijā ar noteikumu, ka EEZ Apvienotajai komitejai ir sniegti visi paziņojumi saskaņā ar līguma 103. panta 1. punktu (3).
 4. pants
 Šo lēmumu publicē Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša EEZ iedaļā un tā EEZ papildinājumā.
 Briselē, 2012. gada 15. jūnijā
 EEZ Apvienotās komitejas vārdā –
 priekšsēdētāja vietas izpildītājs
 Gianluca GRIPPA
 (1) OV L 248, 13.9.2012., 33. lpp.
 (2) OV L 314, 29.11.2011., 31. lpp.
 (3) Konstitucionālās prasības nav norādītas.


text:
 Ważna informacja prawna
 |
 21999D0722(08)
 Dziennik Urzędowy L 189 , 22/07/1999 P. 0062 - 0062
 Decyzja Wspólnego Komitetu EOGnr 89/98z dnia 25 września 1998 r.zmieniająca załącznik II (Przepisy techniczne, normy, badania i certyfikacja) do Porozumienia EOGWSPÓLNY KOMITET EOG,uwzględniając Porozumienie o Europejskim Obszarze Gospodarczym, dostosowane protokołem dostosowującym Porozumienie o Europejskim Obszarze Gospodarczym, zwane dalej Porozumieniem, w szczególności jego art. 98,a także mając na uwadze, co następuje:załącznik II do Porozumienia został zmieniony decyzją Wspólnego Komitetu EOG nr 72/98 z dnia 31 lipca 1998 r. [1];dyrektywa Komisji 97/73/WE z dnia 15 grudnia 1997 r. włączająca substancję aktywną (imazalil) do załącznika I dyrektywy Rady 91/414/EWG dotyczącej wprowadzania do obrotu środków ochrony roślin [2] ma zostać włączona do Porozumienia,STANOWI, CO NASTĘPUJE:Artykuł 1"— 397 L 0073: dyrektywa Komisji 97/73/WE z dnia 15 grudnia 1997 r. (Dz.U. L 353 z 24.12.1997, str. 26)."Artykuł 2Teksty dyrektywy 97/73/WE w językach islandzkim i norweskim, załączone do odpowiednich wersji językowych niniejszej decyzji, są autentyczne.Artykuł 3Niniejsza decyzja wchodzi w życie dnia 26 września 1998 r., pod warunkiem że wszystkie notyfikacje na mocy artykułu 103 ustęp 1 Porozumienia zostały dokonane wobec Wspólnego Komitetu EOG.Artykuł 4Niniejsza decyzja zostaje opublikowana w Sekcji EOG i w Suplemencie EOG do Dziennika Urzędowego Wspólnot Europejskich.Sporządzono w Brukseli, dnia 25 września 1998 r.W imieniu Wspólnego Komitetu EOGN. v. LiechtensteinPrzewodniczący[1] Dz.U. L 172 z 8.7.1999, str. 51.[2] Dz.U. L 353 z 24.12.1997, str. 26.--------------------------------------------------


text:
 1.6.2013
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 C 156/37
 A Törvényszék 2013. április 12-i ítélete — CISAC kontra Bizottság
 (T-442/08. sz. ügy) (1)
 (Verseny - Kartellek - Zeneművek interneten, műholdon keresztül történő nyilvános előadásával, illetve kábelen történő továbbközvetítésével kapcsolatos szerzői jogok - Az EK 81. cikk megsértését megállapító határozat - A földrajzi piac felosztása - A nemzeti közös jogkezelő társaságok közötti kétoldalú megállapodások - Több országra érvényes multirepertoár engedélyek kiadását kizáró összehangolt magatartás - Bizonyítás - Az ártatlanság vélelme)
 2013/C 156/64
 Az eljárás nyelve: angol
 Felek
 Felperes: International Confederation of Societies of Authors and Composers (CISAC) (Neuilly-sur-Seine, Franciaország) (képviselők: J.-F. Bellis és K. Van Hove ügyvédek)
 Alperes: Európai Bizottság (képviselők: F. Castillo de la Torre és A. Biolan, meghatalmazottak)
 A felperest támogató beavatkozó: European Broadcasting Union (EBU) (Grand-Saconnex, Svájc) (képviselők: D. Waelbroeck ügyvéd és D. Slater solicitor)
 Az ügy tárgya
 Az (EK 81. cikk) és az EGT-megállapodás 53. cikkének alkalmazására vonatkozó eljárásban 2008. július 16-án hozott C(2008) 3435 végleges bizottsági határozat (COMP/C2/38.698 „CISAC”-ügy) megsemmisítése iránti kérelem.
 Az ítélet rendelkező része
 1.
 A Törvényszék az (EK 81. cikk) és az EGT-megállapodás 53. cikkének alkalmazására vonatkozó eljárásban 2008. június 16-án hozott C(2008) 3435 végleges bizottsági határozat (COMP/C2/38.698 „CISAC”-ügy) 3. cikkének az International Confederation of Societies of Authors and Composerst érintő részét megsemmisíti.
 2.
 A Törvényszék az Európai Bizottságot kötelezi a költségek viselésére.
 (1) HL C 82., 2009.4.4.


text:
(1823) Gliese – planetoida z pasa głównego planetoid okrążająca Słońce w ciągu 3 lat i 118 dni w średniej odległości 2,23 au Została odkryta 4 września 1951 roku w Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl w Heidelbergu przez Karla Reinmutha. Nazwa planetoidy pochodzi od Wilhelma Gliesego (1915–1993), niemieckiego astronoma. Przed jej nadaniem planetoida nosiła oznaczenie tymczasowe (1823) 1951 RD.
 Zobacz też
 lista planetoid 1001–2000
 Lista ponumerowanych planetoid
 Przypisy
 Bibliografia
 Linki zewnętrzne
 Planetoidy pasa głównego
 Nazwane planetoidy
 Obiekty astronomiczne odkryte w 1951