type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 Ważna informacja prawna
 |
 22002D0065
 Dziennik Urzędowy L 238 , 05/09/2002 P. 0036 - 0037
 Decyzja Wspólnego Komitetu EOGnr 65/2002z dnia 31 maja 2002 r.zmieniająca załącznik XXI (Statystyka) do Porozumienia EOGWSPÓLNY KOMITET EOG,uwzględniając Porozumienie o Europejskim Obszarze Gospodarczym, dostosowane Protokołem dostosowującym Porozumienie o Europejskim Obszarze Gospodarczym, zwane dalej "Porozumieniem", w szczególności jego art. 98,a także mając na uwadze, co następuje:(1) Załącznik XXI do Porozumienia został zmieniony decyzją Wspólnego Komitetu EOG nr 45/2002 z dnia 19 kwietnia 2002 r. [1].(2) Rozporządzenie Komisji (WE) nr 1917/2000 z dnia 7 września 2000 r. ustanawiające niektóre przepisy w celu wykonania rozporządzenia Rady (WE) nr 1172/95 w odniesieniu do statystyki handlu zagranicznego [2], sprostowane w Dz.U. L 3 z 6.1.2001, str. 28 należy włączyć do Porozumienia.(3) Rozporządzenie (WE) nr 1917/2000 uchyla z mocą od dnia 1 stycznia 2001 r. rozporządzenie Komisji (WE) nr 840/96 z dnia 7 maja 1996 ustanawiające niektóre przepisy w celu wykonania rozporządzenia Rady (WE) nr 1172/95 w odniesieniu do statystyki handlu zagranicznego [3], które zostało włączone do Porozumienia i które w związku z tym jest uchylone na mocy Porozumienia.(4) Rozporządzenie Komisji (WE) Nr 1669/2001 z dnia 20 sierpnia 2001 r. zmieniające artykuł 3 rozporządzenia (WE) nr 1917/2000 ustanawiającego niektóre przepisy w celu wykonania rozporządzenia Rady (WE) nr 1172/95 w odniesieniu do statystyki handlu zagranicznego [4] należy włączyć do Porozumienia,STANOWI, CO NASTĘPUJE:Artykuł 1W załączniku XXI do Porozumienia wprowadza się następujące zmiany.1) po pkt 16 (tekst w pkt 16 (rozporządzenie Komisji (EWG) nr 455/88), skreśla się) dodaje się pkt 16a w brzmieniu:"16a. 32000 R 1917: rozporządzenie Komisji (WE) nr 1917/2000 z dnia 7 września 2000 r. ustanawiające niektóre przepisy w celu wykonania rozporządzenia Rady (WE) nr 1172/95 w odniesieniu do statystyki handlu zagranicznego (Dz.U. L 229 z 9.9.2000, str. 14), sprostowane w Dz.U. L 3 z 6.1.2001, str. 28, zmienione:- 32001 R 1669: rozporządzeniem Komisji (WE) nr 1669/2001 z dnia 20 sierpnia 2001 r. (Dz.U. L 224 z 21.8.2001, str. 3).Przepisy tego rozporządzenia, do celów niniejszego Porozumienia, należy rozumieć z uwzględnieniem następujących dostosowań:a) odniesienie do rozporządzenia (WE) nr 2454/93 w art. 6 ust. 1 nie ma zastosowania;b) do art. 7 ust. 1 lit. a) dodaje się akapit w brzmieniu:"Dla Państw EFTA, wyrażenie "kraj pochodzenia". będzie rozumiane jako kraj, z którego pochodzą towary w rozumieniu odpowiednich krajowych reguł pochodzenia.".c) w art. 9 ust. 2 dodaje się akapit w brzmieniu:"W odniesieniu do Państw EFTA "wartość celna". jest określona w ramach odpowiednich przepisów krajowych.".d) artykuł 11 ust. 2 nie ma zastosowania;e) rozdział 2 tytułu II (art. 16-19) nie ma zastosowania;f) kod nr 7 w art. 6 ust. 4 lit. a) oraz art. 6 ust. 4 lit. b) nie ma zastosowania do Liechtensteinu;g) "napęd własny". jako sposób transportu na mocy art. 10 ust. 3 nie jest wykorzystywany w odniesieniu do Liechtensteinu.".2. Skreśla się pkt 10.Artykuł 2Teksty rozporządzenia (WE) nr 1917/2000, sprostowane w Dz.U. L 3 z 6.1.2001, str. 28 oraz rozporządzenia (WE) nr 1669/2001 w języku islandzkim i norweskim, które zostaną opublikowane w Suplemencie EOG do Dziennika Urzędowego Wspólnot Europejskich, są autentyczne.Artykuł 3Niniejsza decyzja wchodzi w życie z dnia 1 czerwca 2002 r., pod warunkiem że wszystkie notyfikacje na mocy art. 103 ust. 1 Porozumienia zostały dokonane wobec Wspólnego Komitetu [5].Artykuł 4Niniejsza decyzja zostaje opublikowana w Sekcji EOG i w Suplemencie EOG do Dziennika Urzędowego Wspólnot Europejskich.Sporządzono w Brukseli, dnia 31 maja 2002 r.W imieniu Wspólnego Komitetu EOGP. WesterlundPrzewodniczący[1] Dz.U. L 154 z 13.6.2002, str. 32.[2] Dz.U. L 229 z 9.9.2000, str. 14.[3] Dz.U. L 114 z 8.5.1996, str. 7.[4] Dz.U. L 224 z 21.8.2001, str. 3.[5] Nie wskazano wymogów konstytucyjnych.--------------------------------------------------


type: wikipedia

text:
Šindži Nakano (; dzimis , Osakā, Japānā) ir japāņu sacīkšu pilots, pazīstams pateicoties savai Formula 1 karjerai.
 Viņš debitēja . gada , Prost komandā. Viņš izcīnīja divas sestās vietas, respektīvi, divus punktus. Tā kā viņu komandai ieteica Mugen-Honda un viņi pēc sezonas no komandas aizgāja, nebija nekāds pārsteigums, ka Jarno Trulli kļuva par jauno Olivjē Panī komandas biedru. Nakano gan atradās vieta Minardi komandā, tomēr pēc diezgan neveiksmīgas sezonas viņš devās uz aizokeāna sacīkšu sērijām, tostarp, Champ Car. Nakano ir divkārtējs Lemānas 24 stundu sacīkšu dalībnieks.
 Formula 1 piloti
 Formula 3 piloti
 IndyCar Series piloti
 Japānas autosportisti


text:
The enzyme (S)-norcoclaurine synthase () catalyzes the chemical reaction
 4-hydroxyphenylacetaldehyde + 4-(2-aminoethyl)benzene-1,2-diol (S)-norcoclaurine + HO
 This enzyme belongs to the family of lyases, specifically the hydro-lyases, which cleave carbon-oxygen bonds. The systematic name of this enzyme class is 4-hydroxyphenylacetaldehyde hydro-lyase [adding dopamine (S)-norcoclaurine-forming]. Other names in common use include (S)-norlaudanosoline synthase, and 4-hydroxyphenylacetaldehyde hydro-lyase (adding dopamine). This enzyme participates in benzylisoquinoline alkaloid biosynthesis.
 References
 EC 4.2.1
 Enzymes of unknown structure


type: legislation

text:
 8.3.2011
 FR
 Journal officiel de l'Union européenne
 L 61/14
 DIRECTIVE 2011/30/UE DE LA COMMISSION
 du 7 mars 2011
 modifiant la directive 91/414/CEE du Conseil en vue d’y inscrire la substance active «oxyde de fenbutatine» et modifiant la décision 2008/934/CE de la Commission
 (Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
 LA COMMISSION EUROPÉENNE,
 vu le traité sur le fonctionnement de l’Union européenne,
 vu la directive 91/414/CEE du Conseil du 15 juillet 1991 concernant la mise sur le marché des produits phytopharmaceutiques (1), et notamment son article 6, paragraphe 1,
 considérant ce qui suit:
 (1)
 Les règlements de la Commission (CE) no 451/2000 (2) et (CE) no 1490/2002 (3) établissent les modalités de mise en œuvre de la troisième phase du programme de travail visé à l’article 8, paragraphe 2, de la directive 91/414/CEE et dressent une liste de substances actives à évaluer en vue de leur éventuelle inscription à l’annexe I de ladite directive. Cette liste incluait l’oxyde de fenbutatine.
 (2)
 Le notifiant a renoncé à soutenir l’inscription de cette substance active à l’annexe I de la directive 91/414/CEE dans les deux mois qui ont suivi la réception du projet de rapport d’évaluation, comme l’y autorise l’article 11 sexies du règlement (CE) no 1490/2002. En conséquence, la non-inscription de l’oxyde de fenbutatine a été décidée par la décision 2008/934/CE de la Commission du 5 décembre 2008 concernant la non-inscription de certaines substances actives à l’annexe I de la directive 91/414/CEE du Conseil et le retrait des autorisations de produits phytopharmaceutiques contenant ces substances (4).
 (3)
 Conformément à l’article 6, paragraphe 2, de la directive 91/414/CEE, le notifiant initial (ci-après «le demandeur») a déposé une nouvelle demande, sollicitant l’application de la procédure accélérée prévue aux articles 14 à 19 du règlement (CE) no 33/2008 de la Commission du 17 janvier 2008 portant modalités d’application de la directive 91/414/CEE du Conseil relative à une procédure courante et à une procédure accélérée d’évaluation de substances actives prévues dans le programme de travail visé à l’article 8, paragraphe 2, de cette directive, mais non inscrites à son annexe I (5).
 (4)
 La demande a été transmise à la Belgique, désignée comme État membre rapporteur par le règlement (CE) no 451/2000. Le délai pour la procédure accélérée a été respecté. La spécification de la substance active et les utilisations envisagées sont identiques à celles qui faisaient l’objet de la décision 2008/934/CE. La demande est conforme aux autres exigences de fond et de procédure de l’article 15 du règlement (CE) no 33/2008.
 (5)
 La Belgique a évalué les nouvelles données fournies par le demandeur et a rédigé un rapport complémentaire. Elle a communiqué ce rapport à l’Autorité européenne de sécurité des aliments (ci-après «l’Autorité») et à la Commission, le 1er décembre 2009. L’Autorité a communiqué le rapport complémentaire aux autres États membres et au demandeur et a transmis à la Commission les observations qu’elle a reçues. Conformément à l’article 20, paragraphe 1, du règlement (CE) no 33/2008 et à la demande de la Commission, l’Autorité a présenté à la Commission ses conclusions sur l’oxyde de fenbutatine, le 23 août 2010 (6). Le projet de rapport d’évaluation, le rapport complémentaire et les conclusions de l’Autorité ont été examinés par les États membres et la Commission au sein du comité permanent de la chaîne alimentaire et de la santé animale, ce qui a abouti, le 28 janvier 2011, à l’établissement du rapport de réexamen de la Commission concernant l’oxyde de fenbutatine.
 (6)
 Au vu des différents examens effectués, il est permis d’escompter que les produits phytopharmaceutiques contenant de l’oxyde de fenbutatine remplissent, d’une manière générale, les conditions fixées à l’article 5, paragraphe 1, points a) et b), de la directive 91/414/CEE, notamment en ce qui concerne les utilisations examinées et précisées dans le rapport de réexamen de la Commission. Il convient donc d’inscrire l’oxyde de fenbutatine à l’annexe I, afin de garantir que, dans tous les États membres, les autorisations de produits phytopharmaceutiques contenant la substance active considérée pourront être accordées conformément aux dispositions de ladite directive.
 (7)
 Sans préjudice de cette conclusion, il convient d’obtenir des informations complémentaires sur plusieurs points spécifiques. La directive 91/414/CEE dispose, en son article 6, paragraphe 1, que l’inscription d’une substance à l’annexe I peut être soumise à certaines conditions. Par conséquent, il est approprié d’exiger du demandeur qu’il présente des informations complémentaires confirmant les résultats de l’évaluation des risques, sur la base des connaissances scientifiques les plus récentes, en ce qui concerne l’impureté pertinente «oxyde de bis[hydroxybis(2-méthyl-2-phénylpropyl)étain]» (SD 31723). Ces informations doivent porter sur les points suivants: potentiel génotoxicologique, pertinence écotoxicologique, ainsi que spectres, stabilité au stockage de l’impureté et méthode d’analyse dans les produits pharmaceutiques.
 (8)
 Il convient de prévoir un délai raisonnable, avant l’inscription d’une substance active à l’annexe I, pour permettre aux États membres et aux parties intéressées de se préparer aux nouvelles exigences qui en découleront.
 (9)
 Sans préjudice des obligations prévues par la directive 91/414/CEE en cas d’inscription d’une substance active à l’annexe I, les États membres doivent disposer d’un délai de six mois après l’inscription pour réexaminer les autorisations existantes des produits phytopharmaceutiques contenant de l’oxyde de fenbutatine, afin de garantir le respect des dispositions de la directive 91/414/CEE, et notamment de son article 13 et des conditions applicables fixées à l’annexe I. Les États membres doivent, s’il y a lieu, modifier, remplacer ou retirer les autorisations existantes, conformément aux dispositions de ladite directive. Par dérogation au délai précité, il convient de prévoir un délai plus long pour la présentation et l’évaluation du dossier complet, visé à l’annexe III, de chaque produit phytopharmaceutique pour chaque utilisation envisagée, conformément aux principes uniformes énoncés dans la directive 91/414/CEE.
 (10)
 L’expérience acquise lors des précédentes inscriptions, à l’annexe I de la directive 91/414/CEE, de substances actives évaluées en application du règlement (CEE) no 3600/92 de la Commission du 11 décembre 1992 établissant les modalités de mise en œuvre de la première phase du programme de travail visé à l’article 8, paragraphe 2, de la directive 91/414/CEE du Conseil concernant la mise sur le marché des produits phytopharmaceutiques (7) a montré que des difficultés pouvaient surgir dans l’interprétation des devoirs des détenteurs d’autorisations existantes au sujet de l’accès aux données. Pour éviter toute nouvelle difficulté, il apparaît donc nécessaire de préciser les obligations des États membres, et notamment celle qui consiste à vérifier que tout détenteur d’autorisation démontre avoir accès à un dossier satisfaisant aux exigences de l’annexe II de ladite directive. Toutefois, cette précision n’impose aucune nouvelle obligation aux États membres ou aux détenteurs d’autorisations par rapport aux directives qui ont été adoptées jusqu’à présent pour modifier l’annexe I.
 (11)
 Il y a donc lieu de modifier la directive 91/414/CEE en conséquence.
 (12)
 La décision 2008/934/CE prévoit la non-inscription de l’oxyde de fenbutatine et le retrait des autorisations accordées aux produits phytopharmaceutiques contenant cette substance pour le 31 décembre 2011. Il y a lieu de supprimer l’entrée relative à l’oxyde de fenbutatine dans l’annexe de ladite décision.
 (13)
 Il convient dès lors de modifier la décision 2008/934/CE en conséquence.
 (14)
 Les mesures prévues par la présente directive sont conformes à l’avis du comité permanent de la chaîne alimentaire et de la santé animale,
 A ADOPTÉ LA PRÉSENTE DIRECTIVE:
 Article premier
 L’annexe I de la directive 91/414/CEE est modifiée conformément à l’annexe de la présente directive.
 Article 2
 L’entrée concernant l’oxyde de fenbutatine à l’annexe de la décision 2008/934/CE est supprimée.
 Article 3
 Les États membres adoptent et publient, au plus tard le 30 novembre 2011, les dispositions législatives, réglementaires et administratives nécessaires pour se conformer à la présente directive. Ils communiquent immédiatement à la Commission le texte de ces dispositions et un tableau de correspondance entre celles-ci et la présente directive.
 Ils appliquent ces dispositions à compter du 1er décembre 2011.
 Lorsque les États membres adoptent ces dispositions, celles-ci contiennent une référence à la présente directive ou sont accompagnées d’une telle référence lors de leur publication officielle. Les modalités de cette référence sont arrêtées par les États membres.
 Article 4
 1. S’il y a lieu, les États membres modifient ou retirent, conformément à la directive 91/414/CEE, les autorisations existantes de produits phytopharmaceutiques contenant de l’oxyde de fenbutatine en tant que substance active pour le 30 novembre 2011.
 Pour cette date, ils vérifient notamment si les conditions de l’annexe I de ladite directive relatives à l’oxyde de fenbutatine sont respectées, à l’exception de celles de la partie B de l’entrée concernant cette substance active, et si le détenteur de l’autorisation possède un dossier, ou a accès à un dossier, satisfaisant aux exigences de l’annexe II de ladite directive conformément aux conditions de son article 13.
 2. Par dérogation au paragraphe 1, tout produit phytopharmaceutique autorisé contenant de l’oxyde de fenbutatine en tant que substance active unique ou associée à d’autres substances actives, toutes inscrites à l’annexe I de la directive 91/414/CEE au plus tard le 31 mai 2011, fait l’objet d’une réévaluation par les États membres, conformément aux principes uniformes prévus à l’annexe VI de ladite directive, sur la base d’un dossier satisfaisant aux exigences de son annexe III et tenant compte de la partie B de l’entrée concernant l’oxyde de fenbutatine en son annexe I. En fonction de cette évaluation, les États membres déterminent si le produit remplit les conditions énoncées à l’article 4, paragraphe 1, points b), c), d) et e), de la directive 91/414/CEE.
 Après avoir déterminé si ces conditions sont respectées, les États membres:
 a)
 dans le cas d’un produit contenant de l’oxyde de fenbutatine en tant que substance active unique, modifient ou retirent l’autorisation, s’il y a lieu, le 31 mai 2015 au plus tard; ou
 b)
 dans le cas d’un produit contenant de l’oxyde de fenbutatine associé à d’autres substances actives, modifient ou retirent l’autorisation, s’il y a lieu, pour le 31 mai 2015 ou pour la date fixée pour procéder à cette modification ou à ce retrait dans la ou les directive(s) correspondantes(s) ayant ajouté la ou les substance(s) considérée(s) à l’annexe I de la directive 91/414/CEE, si cette dernière date est postérieure.
 Article 5
 La présente directive entre en vigueur le 1er juin 2011.
 Article 6
 Les États membres sont destinataires de la présente directive.
 Fait à Bruxelles, le 7 mars 2011.
 Par la Commission
 Le président
 José Manuel BARROSO
 (1) JO L 230 du 19.8.1991, p. 1.
 (2) JO L 55 du 29.2.2000, p. 25.
 (3) JO L 224 du 21.8.2002, p. 23.
 (4) JO L 333 du 11.12.2008, p. 11.
 (5) JO L 15 du 18.1.2008, p. 5.
 (6) Autorité européenne de sécurité des aliments; «Conclusion on the peer review of the pesticide risk assessment of the active substance fenbutatin oxide» (conclusion de l’examen collégial de l’évaluation des risques présentés par la substance active «oxyde de fenbutatine»). The EFSA Journal 2010;8 (9): 1711. [73 p.] doi: 10.2903/j. efsa.2010.1711. Disponible à l’adresse: (www.efsa.europa.eu).
 (7) JO L 366 du 15.12.1992, p. 10.
 ANNEXE
 Substance active à ajouter à la fin du tableau figurant à l’annexe I de la directive 91/414/CEE:
 No
 Nom commun, numéros d’identification
 Dénomination de l’UICPA
 Pureté (1)
 Entrée en vigueur
 Expiration de l’inscription
 Dispositions spécifiques
 «338
 Oxyde de fenbutatine
 No CAS: 13356-08-6
 No CIMAP: 359
 Oxyde de bis[tri(2-méthyl-2-phénylpropyl)-étain]
 ≥ 970 g/kg
 Impuretés:
 bis[hydroxybis(2-oxyde de méthyl-2-phénylpropyl)-étain] (SD 31723): pas plus de 3 g/kg
 1er juin 2011
 31 mai 2021
 PARTIE A
 Seules les utilisations en tant qu’acaricide en serre peuvent être autorisées.
 PARTIE B
 Pour la mise en œuvre des principes uniformes prévus à l’annexe VI, il sera tenu compte des conclusions du rapport de réexamen sur l’oxyde de fenbutatine, et notamment de ses annexes I et II, dans la version définitive élaborée par le comité permanent de la chaîne alimentaire et de la santé animale le 28 janvier 2011.
 Lors de cette évaluation générale, les États membres accorderont une attention particulière:
 —
 à la spécification technique de la teneur en impuretés,
 —
 aux niveaux de résidus dans les variétés de petites tomates (tomates cerises),
 —
 à la sécurité des opérateurs. Les conditions d’utilisation doivent prescrire l’utilisation d’équipements de protection individuelle appropriés, si nécessaire,
 —
 au risque pour les organismes aquatiques.
 Les conditions d’autorisation doivent comprendre, s’il y a lieu, des mesures d’atténuation des risques.
 Les États membres concernés doivent demander la communication d’informations confirmant les résultats de l’évaluation des risques, sur la base des connaissances scientifiques les plus récentes, en ce qui concerne l’impureté SD 31723. Ces informations doivent porter sur les points suivants:
 a)
 potentiel génotoxicologique;
 b)
 pertinence écotoxicologique;
 c)
 spectres, stabilité au stockage et méthodes d’analyse dans la formulation.
 Les États membres concernés veillent à ce que le demandeur fournisse ces informations confirmatives à la Commission pour le 31 mai 2013.»
 (1) Des détails supplémentaires concernant l’identité et la spécification de la substance active sont fournis dans le rapport de réexamen.


text:
 Avis juridique important
 |
 22001D0111(12)
 Decisión del Comité Mixto del EEE n° 97/2000, de 27 de octubre de 2000, por la que se modifica el anexo XVIII (Salud y seguridad en el trabajo, Derecho laboral e igualdad de trato para hombres y mujeres) del Acuerdo EEE
 Diario Oficial n° L 007 de 11/01/2001 p. 0025 - 0026
 Decisión del Comité Mixto del EEEno 97/2000de 27 de octubre de 2000por la que se modifica el anexo XVIII (Salud y seguridad en el trabajo, Derecho laboral e igualdad de trato para hombres y mujeres) del Acuerdo EEEEL COMITÉ MIXTO DEL EEE,Visto el Acuerdo sobre el Espacio Económico Europeo, adaptado por el Protocolo por el que se adapta el Acuerdo sobre el Espacio Económico Europeo, en adelante denominado "el Acuerdo", y, en particular, su artículo 98,Considerando lo siguiente:(1) El anexo XVIII del Acuerdo fue modificado por la Decisión del Comité Mixto del EEE n° 43/2000, de 19 de mayo de 2000(1).(2) Deberá incorporarse al Acuerdo la Directiva 1999/63/CE del Consejo, de 21 de junio de 1999, relativa al Acuerdo sobre la ordenación del tiempo de trabajo de la gente de mar suscrito por la Asociación de Armadores de la Comunidad Europea (ECSA) y la Federación de Sindicatos del Transporte de la Unión Europea (FST)(2).DECIDE:Artículo 1Se añadirá el punto siguiente después del punto 32a (Directiva 1999/70/CE del Consejo) del anexo XVIII del Acuerdo:"32b. 399 L 0063: Directiva 1999/63/CE del Consejo, de 21 de junio de 1999, relativa al Acuerdo sobre la ordenación del tiempo de trabajo de la gente de mar suscrito por la Asociación de Armadores de la Comunidad Europea (ECSA) y la Federación de Sindicatos del Transporte de la Unión Europea (FST) (DO L 167 de 2.7.1999, p. 33).".Artículo 2Los textos de la Directiva 1999/63/CE, en lenguas islandesa y noruega, que se publicarán en el Suplemento EEE del Diario Oficial de las Comunidades Europeas, son auténticos.Artículo 3La presente Decisión entrará en vigor el 28 de octubre de 2000, siempre que se hayan transmitido al Comité Mixto del EEE todas las notificaciones previstas en el apartado 1 del artículo 103 del Acuerdo(3).Artículo 4La presente Decisión se publicará en la sección EEE y en el Suplemento EEE del Diario Oficial de las Comunidades Europeas.Hecho en Bruselas, el 27 de octubre de 2000.Por el Comité Mixto del EEEEl PresidenteG. S. Gunnarsson(1) DO L 147 de 13.7.2000, p. 54.(2) DO L 167 de 2.7.1999, p. 33.(3) Se han indicado preceptos constitucionales.


text:
Altamira (hispaania keeles 'kõrge vaade') on koobas Hispaanias, kus asuvad noorema paleoliitikumi aegsed koopamaalid (Altamira koopamaalid).
 Suur osa kujutistest on pärit ajast 14 800 kuni 14 400 aastat tagasi, seega keskmisest Madeleine'i ajastust, kuid koopas on ka vanemaid ja nooremaid kujutisi. Koobast on "kaunistatud" Solutré ajastust kuni Madeleine'i ajastu lõpuni, mil koopasuu sisse varises.
 Altamira koobas avastati 1868. aastal, maalid 1879. aastal. Altamira oli esiaja kunsti tähtsaim leiukoht kuni Lascaux' koobaste avastamiseni Prantsusmaal 1940. aastal.
 Asukoht
 Altamira koobas asub Hispaanias Kantaabrias Santillana del Mari vallas Kantaabria keskusest Santanderi linnast 30 km lääne pool, Kantaabria ranniku keskosas.
 Santanderist pääseb autoga Altamirale kõige paremini ligi Astuuriasse viivat maanteed mööda, keerates ära Santillana del Mari peale, et sõita läbi linna, või Puente San Migueli peale. Viimane tee on pisut pikem, kuid võimaldab jõuda suurt maanteed mööda 6 km kaugusele koopast.
 Altamira koobas kuulub Vispierese mäe juurde. Santillana del Mari linn asub orus, mida ääristavad laugjad lubjakivikõrgendikud, millest ühe tipus on Altamira koobas. Koopa ainus avaus on suunatud põhja poole ning on merepinnast 156 m kõrgusel, 5 km kaugusel merest (Biskaia lahest) ja pisut üle 2 km Saja jõest põhja pool, 7 km kaugusel Saja ja Besaya jõe suudmest.
 Viimase jääaja kõige külmematel aegadel (umbes 18 000 aastat tagasi, mil inimesed koobast kasutama hakkasid) oli meri umbes 120 m praegusest tasemest allpool, jättes katmata 5–6 km laiuse maariba. Altamira koopa elanikud võisid seega valitseda territooriumi, mis peale maismaa ökosüsteemide hõlmas randa, jõge ja jõesuuet.
 Altamira muuseumist (Museo Nacional y Centro de Investigación de Altamira) põhja pool on rohelised aasad laugjate nõlvade ja oruga, kus asub Santillana del Mari linn. Lõuna pool paistavad selge ilmaga mäetipp Picos de Europa ja Kantaabria Kordiljeerid.
 Muuseumi juures on taastatud 15 000 aasta tagune taimestik. "Uue koopa" lähedal on kase- ja sarapuusalu. Teistes kohtades kasvavad männid, tammed ja saared ning kanarbik, kõrrelised ja teised rohttaimed, moodustades tolleaegset tüüpi avamaastiku.
 Altamira koopamaalide avastamislugu
 Altamira koopa avastas 1868. aastal eraõpetlase Marcelino Sanz de Sautuola rentnik Modesto Cubillas, kes oli Santillana del Mari lähedal koeraga rebasejahil. Koer sattus juhuslikult kitsa avausega koopasse, kust ta tuli välja päästa. Kuigi koopaid oli sealkandis palju, teatas Cubillas Sautuolale igaks juhuks oma leiust. Vahepeal sai Altamira koobas karjuste ja jahimeeste seas tuntuks.
 Peremees läks seda vaatama 1875. aastal ning leidis, et koobas on palju suurem, kui ta oli arvanud. Entomoloogiast, ajaloost, geoloogiast ja botaanikast huvitunud peremees nägi seal luid ja joonistusi. Ta oli teadlik Euroopa ajaloolaste esimestest esiajaloo-alastest töödest ning tundis Hispaania geoloogi Juan de Vilanova töid. Sautuola hakkas regulaarselt koobast külastama ning kogus kolme aasta jooksul mitmeid arheoloogilisi esemeid. 1878. aasta Pariisi maailmanäitusel nägi ta esiajalooliste esemete kollektsioone, mis innustasid teda veetma kogu vaba aja Altamiras.
 1879. aastal leidis koopasse kaasavõetud tütar María Justina koopamaalid. Ta oli avastanud kõrvalkäigu, mis laienes väikseks ruumiks, niinimetatud Polükroomide saaliks. Sautuola kirjeldas 1880. aastal oma töös "Breves apuntes sobre algunos objetos prehistóricos de la provincia de Santander" ("Lühikesed märkmed mõningatest eelajaloolistest objektidest Santanderi provintsis") koopamaale ning esitas argumente nende esiajaloolise päritolu kasuks. Muuhulgas sarnanesid need maalid paleoliitilistel väikevormidel (art mobilier) kujutatud piisonitega. Sautuolal ei olnud kahtlust, et maalid kuuluvad paleoliitikumi, kuid enamik juhtivaid arheolooge pidas maale võltsinguks. Võltsingute eesmärgiks peeti esiajaloo uurimise naeruvääristamist. Prantsuse arheoloogiaseltsi president kirjutas oma sõbrale Émile Cartailhacile: "See on Hispaania jesuiitide hookus-pookus. Nad tahavad esiaja uurijaid kompromiteerida." Paljud arheoloogid ja antropoloogid polnud nõus koopamaale vaatamagi minema. 1881. aastal käis Prantsusmaalt kaks korda kohal ekspert, insener Edouard Harlé, kes kinnitas, et tegemist ei ole esiajalooliste maalidega. Tema meelest olid maalid tehtud ajavahemikul 1875–1879. Tolle aja kujutelmad esiajaloolistest inimestest (neid peeti poolahvideks) välistasid, et nad oleksid võinud olla nende maalide autorid. Arvati, et kiviaja inimene, kes tundis ainult algelisi tööriistu, ei saanud (darvinismi seisukohast) sihitult maalida kuskil koopas, ja veel niisugusel kunstilisel tasemel, mis ei jää alla tänapäeva omale. See tundus imena, mis kinnitas inimese mitteevolutsioonilist päritolu. Kahtlust äratas ka see, et maalid olid väga hästi säilinud. Cartailhac ja Gabriel de Mortillet tunnistasid küll koopast leitud esemete, kuid mitte maalide paleoliitilist päritolu. Ka hispaanlaste hulgas oli koopamaalide esiajaloolisuse oponente. Eugenio Lemus pidas neid võltsinguks. Loodusloo Seltsi koosolekul 3. novembril 1886 ütles ta: «(...) ma tundsin rohkem kui pettumust, kui nägin neid maale, mida ta pidas esiajaloolisteks. End petetuna tundva inimese tuimus oli tunne, mida ma neid nähes tundsin." Pärast jutustas ta, et koopast väljudes ja kohtudes ühe sõbraga, kes saatis Vilanovat tema visiidil Altamirasse, tekkis tal kahtlus, kui ta sellelt teejuhilt küsis, kas ta mäletab, et koopa avastamise ajal oli sealkandis üks tumm maalikunstnik, mille peale too kinnitas, et kunstnik viibis teatava aja Sautuola lossis Puente San Miguelis. See oli prantsuse kunstnik, kellele omistati maalide reprodutseerimine Sautuola raamatu kolmandale tahvlile. Lemus arvas siis, et Ratier pidi maalima ka koopa laemaalid. See arvamus levis.
 Sautuola teooriat ja tema ausust kaitses mitmel rahvusvahelisel kongressil kuni 1889. aastani geoloogiaprofessor Juan de Vilanova. Kuningliku Ajalooakadeemia avakõnes ütles ta: «Tõepoolest, tahumatutel kujutistel ning ookriga tehtud maalidel, mida seal näha saab ja mida ma olen uurinud rohkem kui üks ja kümme korda, on samad tunnused nagu neil, mis on leitud elevandiluutükkidel ja hirvesarvedel mitmetes Prantsusmaa koobastes...». Sautuolat toetas ka bioloogiaprofessor Augusto González de Linares. Koobast külastas ka kuningas Alfonso XII.
 Sautuola suri 1888. aastal 57-aastasena. Pärast koopamaalide avastamist Prantsusmaal (Pair-non-Pair, Font de Gaume, Les Combarelles; neid oli hõlpsam dateerida, sest nad olid kultuurkihiga kaetud) tekkis jälle huvi Altamira maalide vastu ning 1902. aastal tunnistati nende esiajaloolisust. Kirjutises "Les cavernes ornées de dessins, la Grotte d'Altamira (Espagne): Mea-culpa d'un sceptique" ('Joonistustega kaunistatud koopad, Altamira grott Hispaanias: Ühe skeptiku mea culpa') tunnistas Émile Cartailhac oma 20 aasta tagust viga ja ebaõiglust Sautuola vastu. Ka Edouard Harlé tunnistas oma viga. Hiljem kirjutasid Cartailhac ja Henri Breuil Sautuola kohta: «Võimatu on jätta avaldamata austust hispaania uurijale: ta toimis metoodiliselt, arukalt ja kogu vajaliku rahuga; ta oli asjadega väga kursis ja tema töös ei ole ühtki viga.»
 Tekkis koopamaalide avastamise ja uurimise buum, algul üksikisikute seas (Hermilio Alcalde del Río, Lorenzo Sierra, Henri Breuil ja Cartailhac ise), hiljem organisatsioonides (Institut de Paléontologie Humaine, Comisión de Investigaciones Paleontológicas y Prehistóricas). Praeguseks on Kantaabrias leitud ligi 100 maalidega koobast.
 1906. aastal ilmus Cartailhaci ja Henri Breuil' (kes tegi maalidest koopiaid) töö La caverne d'Altamira, a Santillane, prés Santander (Espagne) ('Altamira koobas Santillanas, Santanderi lähedal (Hispaanias)'). Aastal 1935 ilmus Hispanic Society ja Junta de las Cuevas Altamira väljaandel hispaania ja inglise keeles Henri Breuil' ja Hugo Obermaieri töö La Cueva de Altamira, en Santillana del Mar, España (The Cave of Altamira at Santillana del Mar, Spain; 'Altamira koobas Santillana del Maris Hispaanias'). Paljud hilisemad käsitlused põhinevad ainult nendel töödel, lisamata olulist informatsiooni.
 Koopa vestibüüli arheoloogiat uurisid algul Sautuola (1876–1880) ja Edouard Harlé (1881). Hiljem toimusid väljakaevamised Herminio Alcalde del Río (1904) ja Hugo Obermaieri (1924 ja 1925) juhtimisel. Esiajaloolist asustust hakati uuesti uurima alles aastatel 1980–l981 Joaquín González Echegaray ja L. G. Freemani juhtimisel. On leitud kaks asustuskihti, mis kuuluvad vanemasse Solutré ajastusse ja nooremasse Madeleine'i ajastusse.
 Koobas
 Koobas on kokku 270 m pikk. Peakoridori kõrgus varieerub 2–12 meetrini, laius 6–20 meetrini. Keskmine vahemaa laest maapinnani koopa kogu pikkuse ulatuses on ligikaudu 11 meetrit.
 Koobas on paleoliitilise asustuse ajast muutunud nii looduslike protsesside kui ka inimtegevuse tagajärjel: koopasuu on sisse varisenud ja sulgunud, mitmes galeriis on olnud varinguid, on ehitatud eraldus- ja kindlustusseinu ning tehtud väljakaevamisi.
 Koopas on säilinud tööriistu, tulekoldeid ja toidujäänuseid. Altamira on ainuke koopamaalide koht, kus elamise märgid ulatuvad esimesse koopaosasse, kus asuvad maalid. Altamira koopa seintel ja lael puudub tahmakiht, mida leidub teistes sarnastes koobastes. See võib tähendada, et Altamiras oli pisut arenenum valgustamistehnika, mis andis vähem suitsu ja tahma kui tõrvikud ja rasvalambid, mida paleoliitikumis arvatavalt kasutati.
 Vestibüülis elasid küttide ja korilaste rühmad. Asustus piirneski vestibüüliga. Koopasuu laius (umbes 15 m) võimaldas kasutada välisvalgust.
 On leitud kaks asustuskihti, mis kuuluvad vanemasse Solutré ajastusse ja nooremasse Madeleine'i ajastusse.
 Koopa lähedal asuvat territooriumi kasutati aastaringselt. Mõlemast ajastust on leitud tapetud hirvekarjade jäänuseid ning tõendeid, et on jahti peetud mitut liiki sõralistele (suurtele veislastele, hobusele, kitsele ja mägikitsele) ning püütud kala jõest ja jõesuudmest. Madeleine'i ajastust on jälgi ka karploomadest (liudkodalased).
 Altamira Madeleine'i kultuuri asustuse kohta on saadud kaks dateeringut tavalisel C14-meetodil. Mõõdeti sütt, mis saadi 1980. aastate väljakaevamistel. Tulemuseks saadi 15 500±700 aastat tagasi ja 15 910±230 aastat tagasi. Hilisem kiirendi-massispektromeetria andis samade proovide kohta tulemused 14 520±260 aastat tagasi ja 14 480±250 aastat tagasi. Solutré kultuuri proovi (luust kunstiese) kohta andis kiirendi-massispektromeetria vanusehinnanguks 18 450±320 aastat tagasi.
 Kaljukunsti ja väikeste kunstiesemete vahel on stiililisi paralleele. Mõnele emahirve abaluule on graveeritud sama looma kujutised, kelle pead on samas tehnikas ja stiilis kujutatud ka kaljujoonisel. Kiirendi-massispektroskoopia on dateerinud ühe niisuguse Madeleine'i kultuuri luugraveeringu vanuseks 14 480±250 aastat.
 Koopamaalid
 Mõned uurijad nimetavad Altamira koopa Polükroomide saali (Galerii I) esiaja kunsti Sixtuse kabeliks. See on üks Pleistotseeni-aja kunsti kauneimaid näiteid. Polükroomide saal asub koopasuu lähedal, vestibüüli kõrval, moodustades õieti osa vestibüülist. Pablo Picasso on öelnud: "Mitte keegi meist ei suuda midagi niisugust maalida."
 Enne kui koopa sissepääs sisse varises ja enne kui ehitati piirdeseinad, mis eraldavad vestibüüli esimesest galeriist, oli see saal elamispaiga loomulik pikendus, kuhu paistis ka välist valgust.
 Lagi, kus asuvad maalid, on kergelt kaldu (10 kraadi lõuna suunas) ning madal. Galerii pikkus on 18 m ja laius on 9 m.
 Tegemist on esimese koopaga, millest leiti maalid. Maalid on säilinud tänu jahedale ja niiskele koopakliimale ning tänu sellele, et koopasuu noorema paleoliitikumi lõpus kokku varises.
 Polükroomide saali laes paiknevad korratult maalid jääaegsetest loomadest. Seal on kujutatud põhiliselt piisoneid, samuti hobust ja emahirvi. Piisoneid on kujutatud söövatena, jooksvatena, lamavatena ja haavatutena. Loomafiguure on umbes 20. Figuuride pikkus ulatub kahe meetrini. On ka abstraktseid märke.
 See, et maaliti põhiliselt piisoneid, näitab piisoni tähtsust jahiloomana. Piisonitele peeti jahti põhiliselt toidu pärast, kuid neilt saadi ka nahka, luud ja karvu. Arvatakse, et loomi maalisid kütid, lootes jahiõnne. Nende kujutiste juures võidi läbi viia jahieelseid rituaale. On arvatud, et Altamira võis olla küttide ja korilaste rituaalne keskus.
 Figuurid on maalitud eri aegadel ja eri tehnikaid kasutades. Kõige vanemad figuurid selles laes on ilmselt punased maalid, millele hiljem on lisatud mitmeid musti maale, seejärel mitmevärvilisi ja lõpuks jälle mõned mustad figuurid.
 Pildid on maalitud pruuni, kollase ja punase ookriga, musta mangaanoksiidiga ja musta söega, samuti mergli ja raudkarbonaadiga, osalt ka (kivist tööriistadega) graveeritud. Värvid on säilinud, sest nad põhinevad mineraalsetel pigmentidel, mis ei lagune. Et värvid peale jääksid, segati pigmente verega, loomarasvaga, uriiniga, kalaliimiga, munavalgega või taimemahlaga.
 Eriti piisonite puhul on värvidel palju toonivarjundeid, mille tõttu loomad mõjuvad hämmastavalt loomutruult, plastiliselt ja realistlikult. Seinu on ühtlasi graveeritud, radeeritud ja pestud. Lamavad piisonid on maalitud looduslikele kaljukühmudele, mistõttu nad paistavad ühtlasi reljeefidena. Mitme värvi kasutamine ja kalju reljeefi ärakasutamine annavad tunnistust Altamira maalide kõrgemast tehnilisest tasemest võrreldes enamiku teiste koopamaalidega. Tehnilistest oskustest annavad tunnistust ka kujutatud loomade õiged proportsioonid.
 Koopa ülejäänud osas on veel üheksa galeriid. Keskmistes galeriides leidub mustaga maalitud või graveeritud piisoneid, kitsi, tarvaid, hobuseid, hirvi ja metssigu. Peale loomafiguuride võib mainida ristkülikukujulisi, koonusekujulisi, võtmekujulisi ja trepikujulisi märke, peopesa jäljendeid ja "makarone". Viimased kujutavad endast savisele seinale käega (viie sõrmega) veetud jooni. Need on võib-olla Altamira koopa vanimaks "kaunistuseks".
 Nendes galeriides paikneb enamik maale karniisides, mis on tekkinud lubjakivikihtide äärte lahtimurdumisel.
 Lagedes olevaid maale on kohati parem vaadata lamades.
 Viimane galerii on tuntud "Hobusesaba" (Cola de Caballo; Galerii X) nime all. See on väga kitsas 50 meetri pikkune koridor, mille seintel ja laes on kõikvõimalikud märgid, selged mustad jooned ning graveeritud või mustaga maalitud loomad (hobused, kitsed, hirved, piisonid ja "maskid"), mis sarnanevad Castillo ja La Garma koopamaalidega.
 Mõnel juhul paistab tegemist olevat kompositsiooniga, mis ühendab erinevaid "maske". "Maskide" puhul on kunstiline sekkumine toetunud looduslikele moodustistele.
 Loomad on kujutatud isoleeritult, ilma maastikuta ja maapinnata.
 Figuure ja märke on kogu koopas ligikaudu ühepalju. Figuuride seas on 66 hirve (20 emahirve ja 46 isahirve), 40 hobust, 40 piisonit, 8 tarvast, 16 kitse, 2 metssiga ja kaks mägikitse, millele lisandub vähesel määral inimfiguure ja "maske". Märkidest paistavad Polükroomide saalis silma võtmekujulised märgid, käed ja "onnid", ning teistes galeriides ristkülikukujulised ja trepikujulised märgid.
 Maalide dateering
 Maalide vanust on uuritud C14-meetodil ja kiirendi-massispektromeetria abil. 1991. aastal võeti pigmendiproovid kolmelt mitmevärviliselt figuurilt ning nende vanuseks saadi C14-meetodil 14 330±190 ja 13 570±190 aastat. See kinnitas, et tegemist on Madeleine'i ajastuga, kuid näitas, et need maalid pärinevad eri aegadest. Mõõtmistes leiti siiski metoodilisi küsitavusi ning 1996. aastal tehti samade proovidega kiirendi-massispektromeetria abil uued mõõtmised. Nüüd saadi tulemuseks 13 130±120, 14 800±150 ja 14 820±130 aastat tagasi.
 Uuriti ka sisemiste galeriide musti maale. Ühe musta joone puhul graveeritud emahirve all saadi vanuseks 14 650±140 aastat ja teise, mustade joontega emahirve vanuseks saadi 15 050±180 aastat. Ühe neljakandilise märgi puhul saadi dateering 15 440±200 aastat tagasi.
 Osutus, et suur osa kujutistest pärineb ajast 14 800 kuni 14 400 aastat tagasi, seega keskmisest Madeleine'i ajastust, kuid koopas on ka vanemaid ja nooremaid kujutisi. Koobast on "kaunistatud" Solutré ajastust kuni Madeleine'i ajastu lõpuni, mil koopasuu sisse varises.
 Muinsuskaitse ja muuseum
 1910. aastal moodustas Santillana del Mari linnanõukogu Altamira koopa konserveerimis- ja kaitsenõukogu ning määras 1911. aastal ametisse koopa giidi.
 1924. aastal tundis Altamira koopa vastu huvi kuningas Alfonso XIII ja koobas kuulutati rahvuslikuks mälestiseks. 1925. aastal loodi Altamira koopa haldamise ja uurimise komisjon. Koopast leitud esemete eksponeerimiseks ja konserveerimiseks ehitati kohalikus stiilis hoone, mis oli ühtlasi valvuri eluase.
 1940. aastal asutati koopa patronaat.
 1955. aastal käis koopas umbes 50 000 külastajat. Ilmnesid esimesed märgid, et maalide värvid hakkavad tuhmuma. Kunstlik valgustus ja inimeste hingeõhk mõjusid maalidele halvasti.
 Et külastajate arv kasvas, ehitati 1960. aastatel kolm uut paviljoni.
 Tekkis oht, et koopa mikrokliima muutub, ja vajadus piirata külastusi. 1973. aastal ulatus külastuste arv 174 000-ni. Koopa sisetemperatuur tõusis, niiskus vähenes ja tekkis mikrobioloogiline saaste.
 1977. aastal suleti koobas turistidele, sest tuhandete külastajate hingamisest oli koopaseintele tekkinud valge hallitus. Koopa endine sissepääs on kinni pandud.
 1979. aastal asutas kultuuriministeerium koopa haldamiseks ja konserveerimiseks Altamira Rahvusliku Muuseumi ja Uurimiskeskuse (Museo Nacional y Centro de Investigación de Altamira). Santanderi ülikool hakkas tegema uurimistööd koopa säilitamiseks.
 1982. aastal määrati kindlaks, et aastane turistide arv ei tohi ületada 8500 (päevas umbes 20). Sellest ajast peale tekkis vajadus koobast asendava imitatsiooni järele.
 Koopa imitatsioon, mis asub tõelisest koopast mõnesaja meetri kaugusel, võtab aastas vastu 200 000 inimest.
 Tõelise koopa külastamine
 Tõelise koopa külastamiseks tuleb eelnevalt registreeruda. Ooteaeg on umbes neli aastat. Tulla tuleb täpselt ettenähtud päeval. Külastustaotlused tuleb saata kirjalikult aadressil Museo de Altamira, Santillana del Mar, 39330 Cantabria, España või Hispaania faksinumbril 942 84 01 57.
 UNESCO kultuuripärand
 1985. aastast kuulub Altamira koobas UNESCO kultuuripärandi nimekirja.
 Ekspositsioon
 Muuseumi ekspositsioon koosneb kahest osast. "Uues koopas" (Neocueva) on imiteeritud elu koopas 15 000 aastat tagasi, arheoloogilist väljakaevamist, koopamaalija töökoda, karukoobast ja koopamaale. Teises osas on ulatuslik ekspositsioon Altamira-aegsest igapäevaelust.
 Polükroomide saali imitatsioon leidub ka Saksa Muuseumis (Deutsches Museum) Münchenis ja Madridi Arheoloogiamuuseumis. Mõlemas kohas on Saksa Muuseumi tehtud täpsed koopiad.
 Novembris 1993 avati Altamira maalide imitatsioon Jaapanis Hispaaniale pühendatud muuseumis.
 Õpikojad
 Muuseumi õpikodades saab õppida odaotsa valmistamist ja harjutada piisonijahti ning õppida tule saamist puupulkade hõõrumise teel ja kivist tule välja löömist ning luuüdilambi valmistamist.
 Muuseumihoone
 Minimalistliku muuseumihoone on projekteerinud Juan Navarro Baldeweg.
 Väljakaevamised Kantaabrias
 Altamira muuseum valmistab ette uurimisprojekti "Altamira aeg" uute teadmiste kogumiseks Solutré ja Madeleine'i kultuuri kohta Kantaabrias. Et Altamira koopas konserveerimise tõttu väljakaevamisi teha ei saa, siis kaevatakse sarnase kronoloogiaga koobastes 2–5 km kaugusel Altamirast: El Linari koopas (La Busta), Las Aguase koopas (Novales) ja Cualventi koopas (Oreña), mis kõik asuvad Alfoz de Lloredo valla territooriumil.
 Välislingid
 Koopamaalidest ja nende uurijatest
 Altamira muuseum (inglise keeles)
 Sautuola raamatu kaas. Altamira koopa uurijad. Koopa plaanid
 Sautuola ja tema tütar
 Koopamaalide kopeerimine jaapanlaste poolt
 Piisonid. Henri Breuil ja Monaco vürst koopasuu ees
 Koopamaalide reproduktsioonid
 Polükroomide saali lagi
 Valgusvihk, tüdruk ja Polükroomide saal
 Koopamaalide näited
 Piison
 Piison
 Piisonid
 Hobune
 Kits
 Emahirv
 "Musta joonega" emahirv
 Märgid
 "Makaronid"
 Nelinurkne märk
 Dateerimine
 Hispaania geograafia
 UNESCO maailmapärandi nimistu objektid Hispaanias
 Euroopa esiaeg
 Koopad
 Hispaania muistised


text:
 GA
 Iris Oifigiúil an Aontais Eorpaigh
 C 202/306
 PRÓTACAL (Uimh. 25)
 MAIDIR LE hINNIÚLACHTAÍ ROINNTE A FHEIDHMIÚ
 TÁ NA hARDPHÁIRTITHE CONARTHACHA,
 TAR ÉIS COMHAONTÚ ar na forálacha seo a leanas, a chuirfear i gceangal leis an gConradh ar an Aontas Eorpach agus leis an gConradh ar Fheidhmiú an Aontais Eorpaigh:
 Airteagal aonair
 Maidir le hAirteagal 2(2) den Chonradh ar Fheidhmiú an Aontais Eorpaigh a bhaineann le hinniúlachtaí roinnte, i gcás ina nglacfaidh an tAontas beart i réimse áirithe, ní chumhdóidh raon feidhme fheidhmiú na hinniúlachta sin ach na gnéithe a rialaítear leis an ngníomh sin de chuid an Aontais atá i gceist agus ní chumhdóidh sé dá bhrí sin an réimse go léir.


type: caselaw

text:
 21.9.2015
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 C 311/55
 A Közszolgálati Törvényszék F-159/12. és F-161/12. sz., CJ kontra ECDC egyesített ügyekben 2015. április 29-én hozott ítélete ellen az Európai Betegségmegelőzési és Járványvédelmi Központ (ECDC) által 2015. július 14-én benyújtott fellebbezés
 (T-395/15. P. sz. ügy)
 (2015/C 311/60)
 Az eljárás nyelve: angol
 Felek
 Fellebbező: Európai Betegségmegelőzési és Járványvédelmi Központ (ECDC) (képviselők: J. Mannheim és A. Daume meghatalmazottak, D. Waelbroeck és A. Duron ügyvédek)
 A másik fél az eljárásban: CJ (Agios Stefanos, Görögország)
 Kérelmek
 A fellebbező azt kéri, hogy a Törvényszék:
 —
 helyezze hatályon kívül az Európai Unió Közszolgálati Törvényszékének az F-159/12. és F-161/12. sz. egyesített ügyekben 2015. április 29-én hozott ítéletét a fellebbezésben kifogásolt jogalap vonatkozásában, és
 —
 a másik felet kötelezze a költségek viselésére.
 Jogalapok és fontosabb érvek
 Fellebbezése alátámasztása érdekében a fellebbező két jogalapra hivatkozik.
 1.
 Az első jogalap szerint a Közszolgálati Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot a meghallgatáshoz való jog terjedelmét illetően.
 —
 A Közszolgálati Törvényszék ítélkezési gyakorlatra való hivatkozás vagy külön indokolás nélkül kiterjesztően értelmezte a meghallgatáshoz való jog terjedelmét, amely jog nem csak az egyénnel szemben megfogalmazott állításokra, hanem az egyén magatartásának következményeire is alkalmazandó. Emellett a Közszolgálati Törvényszéknek a meghallgatáshoz való jog terjedelmével kapcsolatos megközelítése ellentmond a magában a vitatott ítéletben megfogalmazott megállapításoknak.
 2.
 A második jogalap értelmében a Közszolgálati Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot az annak értékelése nyomán tett megállapításaiban, hogy az állítólagos szabálytalanság hiányában az eljárás eltérő eredményre vezethetett volna-e.
 —
 A Közszolgálati Törvényszék elismerte, hogy a felperes és az alperes közötti bizalmi viszony helyrehozhatatlanul megromlott, így az állítólagos szabálytalanság hiánya nem vezetett volna eltérő eredményre.


text:
14. september je 257. dan leta (258. v prestopnih letih) v gregorijanskem koledarju. Ostaja še 108 dni.
 Dogodki
 786 - Harun al-Rašid postane abasidski kalif po smrti svojega brata al-Hadija
 1509 - močan potres v Konstantinoplu terja okoli 13.000 žrtev
 1557 - sklenjen Pozvolski sporazum
 1752 - Združeno kraljestvo uvede gregorijanski koledar
 1812 - Napoleon vkoraka v Moskvo, ki jo meščani takoj zatem zažgejo
 1914:
 Francozi osvobodijo Amiens in Reims
 začetek prve bitke na Aisni
 1916 - začetek sedme soške bitke (konec 16. septembra)
 1917 - Rusija postane republika
 1930 - na nemških volitvah postanejo nacisti druga najmočnejša stranka
 1940 - začetek letalskih napadov na srednjeangleška mesta
 1943 - avstralsko-ameriška vojska osvobodi Salamauo na Novi Gvineji
 1944 - domobranska policija med racijami v Ljubljani aretira še zadnje preostale ljubljanske Jude
 1959 - sovjetsko vesoljsko plovilo Luna 2 kot prvi človeški izdelek trešči na Luno
 1960 - ustanovljena Organizacija izvoznic nafte OPEC
 1997:
 požar v indijski rafineriji Višakapatam zahteva 56 žrtev
 v iztirjenju vlaka v orednji Indiji umre 81 ljudi
 2003 - Švedi se odločijo proti uvedbi evra
 Rojstva
 786 - Al-Mamun, abasidski kalif in mecen († 833)
 1032 - cesar Daozong, dinastija Liao († 1101)
 1486 - Heinrich Cornelius Agrippa, poznan tudi kot Agrippa iz Nettesheima, nemški humanist, okultist, kabalist, teolog, astrolog in alkimist († 1535)
 1543 - Claudio Aquaviva, italijanski vrhovni predstojnik jezuitov († 1615)
 1547 - Johan van Oldenbarnevelt, nizozemski odvetnik in državnik († 1619)
 1665 - Jean-Baptiste Colbert de Torcy, francoski diplomat († 1746)
 1737 - Michael Haydn, avstrijski skladatelj († 1806)
 1760 - Maria Luigi Carlo Zenobio Salvatore Cherubini, italijansko-francoski skladatelj († 1842)
 1769 - Alexander von Humboldt, nemški naravoslovec, raziskovalec, geograf († 1859)
 1791 - Franz Bopp, nemški jezikoslovec († 1867)
 1847 - Pavel Nikolajevič Jabločkov, ruski elektrotehnik, izumitelj, konstrukter († 1894)
 1849 - Ivan Petrovič Pavlov, ruski fiziolog, nobelovec 1904 († 1936)
 1852 - Simo Matavulj, srbski pisatelj († 1908)
 1879 - Karl Becker, nemški general, akademik, inženir, pedagog († 1940)
 1886 - Sigurður Jóhannesson Nordal, islandski jezikoslovec, kritik, pisatelj († 1974)
 Jan Masaryk, češki politik († 1948)
 1890 - Fran Ramovš, slovenski jezikoslovec († 1952)
 1900 - Andrej Andrejevič Vlasov, ruski general († 1946)
 1902 - Nikolaj Iljič Kamov, ruski letalski konstruktor († 1973)
 1907 - Solomon Asch, ameriški psiholog († 1996)
 1909 - sir Peter Markham Scott, angleški ornitolog, ekolog naravovarstvenik, slikar († 1989)
 1910 - Rolf Liebermann, švicarski skladatelj († 1999)
 1965 - Dimitrij Medvedjev, ruski politik, poslovnež
 1974 - Hicham El Guerrouj, maroški atlet
 1983 - Amy Winehouse, angleška pevka in tekstopiska († 2011)
 Smrti
 1146 - Zengi, mosulski atabeg, začetnik dinastije Zengidov (* 1087)
 1164 - Sutoku, 75. japonski cesar (* 1119)
 1193 - Minamoto Norijori, japonski bojevnik (* 1156)
 1214 - Albert Avogadro, latinski jeruzalemski patriarh (* 1149)
 1253 - Ulrik Ortenburški, krški škof (* 1188)
 1321 - Dante Alighieri, florentinski (italijanski) pesnik (* 1265)
 1404 - Albreht IV. Habsburški, vojvoda Avstrije (* 1377)
 1607 - Simion Movilă, vlaški in moldavski knez (* ni znano)
 1638 - John Harvard, ameriški teolog (* 1607)
 1712 - Giovanni Domenico Cassini, italijansko-francoski matematik, astronom, inženir (* 1625)
 1759 - Louis-Joseph de Montcalm, francoski general (* 1712)
 1836 - Aaron Burr mlajši, ameriški politik, častnik, odvetnik (* 1756)
 1851 - James Fenimore Cooper, ameriški pisatelj (* 1789)
 1852 - Arthur Wellesley, angleški vojskovodja, politik (* 1769)
 1901 - William McKinley, ameriški politik (* 1843)
 1916 - Pierre Maurice Marie Duhem, francoski fizik, filozof (* 1861)
 Josiah Royce, ameriški filozof (* 1855)
 1926 - John Dreyer, dansko-irski astronom (* 1852)
 1927 - Isadora Duncan, ameriška plesalka (* 1877)
 Hugo Ball, nemški pisatelj, dramatik, gledališki igralec (* 1886)
 1937 - Tomáš Garrigue Masaryk, češki državnik (* 1850)
 1970 - Rudolf Carnap, nemški filozof (* 1891)
 1976 - Pavel Karađorđević, knez in regent Kraljevine Jugoslavije (* 1893)
 1982 - Grace Kelly, ameriška filmska igralka, monaška princesa (* 1929)
 2011 - Rudolf Ludwig Mössbauer, nemški fizik, nobelovec 1961 (* 1929)
 Prazniki in obredi
 Povišanje svetega križa
 914


text:
Duais bhliantúil is ea Duais Atorox a bhronnann Cumann Fhicsin Eolaíochta Thúrcú ar an ngearrscéal nuafhoilsithe fantaisíochta nó ficsin eolaíochta is fearr. Is í an duais is sine den chineál seo, agus í ceaptha le súil na léitheoirí Fionlannacha a tharraingt ar an gcineál seo litríochta agus leis na scríbhneoirí a spreagadh chun pinn. Bronnadh an chéad duais ar Antti Oikarinen as ucht an ghearrscéil úd Jumalten vuori ("Sliabh na nDéithe") sa bhliain 1983.
 Fuair an duais a hainm ó Atorox, róbat i scéalta Aarne Haapakoski, nó "Outsider", a bhí ina cheannródaí mar scríbhneoir ficsin eolaíochta san Fhionlainn.
 Tá dhá cheann de na scéalta a bhain amach Atorox, mar atá, Péist an Mheán-Oíche in Ikaalinen le S. Albert Kivinen (Atorox na bliana 1988) agus An Áit a nIompaíonn na Traenacha le Pasi Jääskeläinen (Atorox na bliana 1998) le léamh as Gaeilge ar an Idirlíon.
 Naisc sheachtracha
 Péist an Mheán-Oíche in Ikaalinen le S. Albert Kivinen as Gaeilge
 An Áit a nIompaíonn na Traenacha le Pasi Jääskeläinen as Gaeilge
 Ficsean eolaíochta
 Atorox
 Litríocht na Fionlainne


type: other

text:
Raadsheer in opleiding gezocht voor de afdeling civiel recht & belastingrecht, team handel, van het gerechtshof Amsterdam - Werken bij de Rechtspraak
 Raadsheer in opleiding gezocht voor de afdeling civiel recht & belastingrecht, team handel, van het gerechtshof Amsterdam
 Vanaf 2013 is het gerechtshof Amsterdam gevestigd in het Paleis van Justitie aan het IJ. Het gerechtshof Amsterdam kent drie afdelingen: de afdeling strafrecht, de afdeling civiel recht en belastingrecht en de afdeling bedrijfsvoering. De afdelingen bestaan uit verschillende teams met ieder een omvang van ongeveer 20-30 medewerkers. Centraal in de ontwikkeling van de cultuur van het gerechtshof staat de ruimte om verantwoordelijkheid te nemen voor de kwaliteit en de effectiviteit van het hof. Dit veronderstelt onder meer een open houding en nieuwsgierigheid ten aanzien van mogelijke verbeteringen.
 Bent u samenwerkingsgericht en op zoek naar unieke professionele mogelijkheden? Een functie als raadsheer geeft u de kans om niet alleen uw eigen rechtsgebied, maar ook andere rechtsgebieden grondig en van alle kanten te leren kennen én er invloed op uit te oefenen. We zoeken een kandidaat voor een opleidingsplaats binnen de afdeling civiel recht & belastingrecht, team handel, per 1 januari 2021. U moet beschikken over een ruime ervaring op het terrein van het handelsrecht.
 Afhankelijk van uw ervaring duurt de opleiding minimaal 1 jaar en maximaal 2 jaar. Om voor een van deze opleidingsplaatsen in aanmerking te komen, heeft u:
 ten minste tien jaar relevante juridische werkervaring na afstuderen als jurist, waarvan ten minste twee jaar buiten de Rechtspraak. Met dit laatste wordt bedoeld: werkervaring die is opgedaan buiten de gerechten, de Raad voor de rechtspraak en de landelijke diensten van de Rechtspraak, de Raad van State, het College van Beroep voor het bedrijfsleven, de Centrale Raad van Beroep, het wetenschappelijk bureau van de Hoge Raad, de SSR of het Openbaar Ministerie.
 De opleiding tot raadsheer start op 1 januari 2021. Voorafgaand aan de opleiding worden met u afspraken op maat gemaakt met betrekking tot de aard, inhoud en duur van de opleiding.
 De Landelijke Selectiecommissie Rechters en raadsheren (LSR) verricht de voorselectie van de kandidaten. Het secretariaat van de LSR is bereikbaar op tel: 088-361 10 25 of per mail: lsr@rechtspraak.nl.
 Na gebleken geschiktheid nodigt de selectiecommissie van het gerechtshof u uit voor een sollicitatiegesprek.
 Voor nadere inlichtingen over de vacature kunt u telefonisch contact opnemen met
 H.T. van der Meer, president, tel. 088 – 361 36 32 of
 C.J. Hummel, voorzitter afdeling civiel recht en belastingrecht,
 tel. 088 – 361 38 02 of
 W.A.H. Melissen, teamvoorzitter handelsrecht, tel. 088 – 361 30 80 of
 J.C. Toorman, teamvoorzitter handelsrecht, tel. 088 – 361 37 12.


text:
Πως θα υποβάλλεται την αίτηση για τα 400 ευρώ - ΑΡΓΟΛΙΔΑ TV
 -Για όσους ανέργους έχουν προηγούμενες συναλλαγές (όπως επιδοτήσεις, παροχές, βοηθήματα, συμμέτοχη σε προγράμματα κοινωφελούς εργασίας, κλπ.) με τον ΟΑΕΔ θα υπάρχουν καταχωρημένα τα στοιχεία τους.
 Ανοίγει η πλατφόρμα για τους μακροχρόνια ανέργους του ΟΑΕΔ
 Ανοίγει η πλατφόρμα του ΟΑΕΔ την εβδομάδα μετά το Πάσχα για να υποβάλλουν αιτήσεις οι 155.000 μακροχρόνια άνεργοι για το επίδομα των 400 ευρώ. Ειδικότερα, όλοι οι μακροχρόνια άνεργοι που απέκτησαν την ιδιότητα του μακροχρόνια άνεργου, δηλαδή ξεπέρασαν τους 12 μήνες συνεχούς εγγεγραμμένης ανεργίας, από την 1 Απριλίου 2019, παραμένουν άνεργοι και δεν έλαβαν το επίδομα μακροχρόνιας ανεργίας, καλούνται να μπουν στην πλατφόρμα του ΟΑΕΔ για να επιβεβαιώσουν ή να συμπληρώσουν τα στοιχεία τους.
 Μέσα στην επόμενη εβδομάδα, θα ανοίξει στο site του ΟΑΕΔ (http://www.oaed.gr/) ένα σχετικό banner για την υποβολή της αίτησης. Όλοι οι μακροχρόνια άνεργοι θα πρέπει να μπουν στην πλατφόρμα και να επιβεβαιώσουν ή να τροποποιήσουν ή να συμπληρώσουν τα στοιχεία τους προκειμένου να λάβουν την οικονομική ενίσχυση των 400 ευρώ.
 Οι άνεργοι θα πρέπει, μόλις ανοίξει η πλατφόρμα, να μπουν μέσα για να τσεκάρουν τα στοιχεία τους ότι είναι σωστά, καθώς μπορεί κάποιος να έχει αλλάξει τραπεζικό λογαριασμό και ο ΟΑΕΔ να έχει λάθος IBAN.
 Τα στοιχεία που πρέπει να συμπληρώσουν είναι τα εξής στοιχεία για κάθε δικαιούχο:
 β)ο αριθμός αστυνομικής ταυτότητας ή ο αριθμός διαβατηρίου προκειμένου περί αλλοδαπών,
 Σύμφωνα με τον ΟΑΕΔ η έκτακτη οικονομική ενίσχυση θα δοθεί με 3 βασικές προϋποθέσεις, καθώς αφορά ανέργους εγγεγραμμένους στο μητρώο του Οργανισμού, οι οποίοι :
 -απόκτησαν την ιδιότητα του μακροχρόνια άνεργου, δηλαδή ξεπέρασαν τους 12 μήνες συνεχούς εγγεγραμμένης ανεργίας, από την 1 Απριλίου 2019.
 -παραμένουν άνεργοι και
 -δεν έλαβαν το επίδομα μακροχρόνιας ανεργίας.
 Η καταβολή των 400 ευρώ θα γίνει αμέσως μετά την ολοκλήρωση της διαδικασίας υποβολής των αιτήσεων.
 Ο τρόπος καταβολής των 400 ευρώ, θα ολοκληρωθεί αυτόματα, μέσω απευθείας κατάθεσης στους τραπεζικούς λογαριασμούς των δικαιούχων ως εξής :
 -Για όσους ανέργους δεν έχουν στοιχεία τραπεζικού λογαριασμού (IBAN) καταχωρισμένα στον ΟΑΕΔ από προηγούμενες συναλλαγές, θα καταχωρίσουν εντός της ορισμένης προθεσμίας τα στοιχεία τους στην ειδική ηλεκτρονική πλατφόρμα που θα ξεκινήσει μετά το Πάσχα.
 Previous Κορονοϊός: 17 νέα κρούσματα στην Ελλάδα – Στους 108 οι νεκροί
 Next Αυτοκίνητο έπεσε σε γκρεμό στον δρόμο Μάρκασι – Παναρίτι


text:
 3.8.2013
 ET
 Euroopa Liidu Teataja
 C 225/13
 Euroopa Kohtu (kolmas koda) 30. mai 2013. aasta otsus (Nejvyšší správní soud — Tšehhi Vabariik eelotsusetaotlus) — Mehmet Arslan versus Policie ČR, Krajské ředitelství policie Ústeckého kraje, odbor cizinecké policie
 (Kohtuasi C-534/11) (1)
 (Vabadusel, turvalisusel ja õiglusel rajanev ala - Direktiiv 2008/115/EÜ - Ühised nõuded ja kord liikmesriikides ebaseaduslikult viibivate kolmandate riikide kodanike tagasisaatmisel - Kohaldatavus varjupaigataotlejatele - Kolmanda riigi kodaniku kinnipidamise võimalikkus pärast varjupaigataotluse esitamist)
 2013/C 225/21
 Kohtumenetluse keel: tšehhi
 Eelotsusetaotluse esitanud kohus
 Nejvyšší správní soud
 Põhikohtuasja pooled
 Kaebuse esitaja: Mehmet Arslan
 Vastustaja: Policie ČR, Krajské ředitelství policie Ústeckého kraje, odbor cizinecké policie
 Ese
 Eelotsusetaotlus — Nejvyšší správní soud (Tšehhi Vabariik) — Nõukogu 16. detsembri 2008. aasta direktiivi 2008/115/EÜ ühiste nõuete ja korra kohta liikmesriikides ebaseaduslikult viibivate kolmandate riikide kodanike tagasisaatmisel (ELT L 348, lk 98) artikli 2 lõike 1 tõlgendamine koostoimes direktiivi põhjendusega 9 — Kohaldamisala — Liikmesriigi territooriumil ebaseaduslikult viibiva kolmanda riigi kodaniku kinnipidamine väljasaatmise eesmärgil olukorras, kus ta on taotlenud rahvusvahelist kaitset vastavalt nõukogu 1. detsembri 2005. aasta direktiivile 2005/85/EÜ liikmesriikides pagulasseisundi omistamise ja äravõtmise menetluse miinimumnõuete kohta (ELT L 326, lk 13)
 Resolutsioon
 1.
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2008. aasta direktiivi 2008/115/EÜ ühiste nõuete ja korra kohta liikmesriikides ebaseaduslikult viibivate kolmandate riikide kodanike tagasisaatmisel artikli 2 lõiget 1 koostoimes selle direktiivi põhjendusega 9 tuleb tõlgendada nii, et seda direktiivi ei kohaldata kolmanda riigi kodanikule, kes on taotlenud rahvusvahelist kaitset vastavalt nõukogu 1. detsembri 2005. aasta direktiivile 2005/85/EÜ liikmesriikides pagulasseisundi omistamise ja äravõtmise menetluse miinimumnõuete kohta, niikaua kuni kulgeb ajavahemik nimetatud taotluse esitamisest kuni selle taotluse osas esimese astme otsuse langetamiseni või vajadusel kuni nimetatud otsuse peale esitatud kaebuse tulemuse selgumiseni.
 2.
 Nõukogu 27. jaanuari 2003. aasta direktiiviga 2003/9/EÜ, millega sätestatakse varjupaigataotlejate vastuvõtu miinimumnõuded, ja direktiiviga 2005/85 ei ole vastuolus see, kui kolmanda riigi kodanikku, kes on taotlenud rahvusvahelist kaitset vastavalt direktiivile 2005/85 pärast seda, kui ta on paigutatud kinnipidamisasutusse direktiivi 2008/115 artikli 15 alusel, hoitaks siseriikliku õigusnormi alusel kinnipidamisasutuses seni, kuni kõiki asjassepuutuvaid tegureid üksikasjalikult hinnates on ilmne, et see taotlus esitati üksnes eesmärgiga lükata edasi või nurjata tema tagasisaatmist käsitleva otsuse täideviimist ning et kinnipidamismeetme jätkamine on objektiivselt vajalik, vältimaks, et asjaomane isik oma tagasisaatmisest lõplikult kõrvale hoiaks.
 (1) ELT C 65, 3.3.2012.


text:
Νομοθεσία ΕΕ – Υπουργείο Εσωτερικών
 15.05.2014 Αρ. Πρ. 66 Σχετικά με τις προϋποθέσεις εισόδου και διαμονής υπηκόων τρίτων χωρών στο πλαίσιο ενδοεταιρικής μετάθεσης
 13.12.2011 Αρ. Πρ. 98 Σχετικά με ενιαία διαδικασία υποβολής αίτησης για τη χορήγηση στους υπηκόους τρίτων χωρών ενιαίας άδειας διαμονής και εργασίας στην επικράτεια κράτους μέλους και σχετικά με κοινό σύνολο δικαιωμάτων για τους εργαζομένους από τρίτες χώρες που διαμένουν νομίμως σε κράτος μέλος
 11.05.2011 Αρ. Πρ. 51 Τροποποίηση της οδηγίας 2003/109/ΕΚ του Συμβουλίου επεκτείνοντας το πεδίο εφαρμογής της και στους δικαιούχους διεθνούς προστασίας
 26.02.2011 Αρ. Πρ. 36 Προϋποθέσεις εισόδου και διαμονής υπηκόων τρίτων χωρών με σκοπό την εποχιακή εργασία
 18.06.2009 Αρ. Πρ. 52 Επιβολή ελάχιστων προτύπων όσον αφορά τις κυρώσεις και τα μέτρα κατά των εργοδοτών που απασχολούν παράνομα διαμένοντες υπηκόους τρίτων χωρών
 25.05.2009 Αρ. Πρ. 50 Προϋποθέσεις εισόδου και διαμονής υπηκόων τρίτων χωρών με σκοπό την απασχόληση υψηλής ειδίκευσης
 14.05.2008 Αρ. Πρ. 381 Δημιουργία Ευρωπαϊκού Δικτύου Μετανάστευσης
 18.04.2008 Αρ. Πρ. 380 Κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 380/2008 του Συμβουλίου της 18ης Απριλίου 2008 για την τροποποίηση του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1030/2002 για την καθιέρωση αδειών διαμονής ενιαίου τύπου για τους υπηκόους τρίτων χωρών
 11.07.2007 Αρ. Πρ. 862 Κοινοτικές στατιστικές για τη μετανάστευση και τη διεθνή προστασία
 12.10.2005 Αρ. Πρ. 71 Ειδική διαδικασία εισδοχής υπηκόων τρίτων χωρών για σκοπούς επιστημονικής έρευνας
 13.12.2004 Αρ. Πρ. 114 Προϋποθέσεις εισδοχής υπηκόων τρίτων χωρών με σκοπό τις σπουδές την ανταλλαγή μαθητών την άμισθη πρακτική άσκηση ή την εθελοντική υπηρεσία
 29.04.2004 Αρ. Πρ. 81 Τίτλος παραμονής που χορηγείται στους υπηκόους τρίτων χωρών θύματα εμπορίας ανθρώπων ή συνέργειας στη λαθρομετανάστευση οι οποίοι συνεργάζονται με τις αρμόδιες αρχές
 29.04.2004 Αρ. Πρ. 38 Δικαίωμα των πολιτών της Ένωσης και των μελών των οικογενειών τους να κυκλοφορούν και να διαμένουν ελεύθερα στην επικράτεια των κρατών μελών
 29.04.2004 Αρ. Πρ. 82 Σχετικά με την υποχρέωση των μεταφορέων να κοινοποιούν τα στοιχεία των επιβατών
 25.11.2003 Αρ. Πρ. 109 Νομικό καθεστώς επι μακρόν διαμενόντων


text:
Ir-Renju tal-Ġonna ta' Dessau-Wörlitz (bil-Ġermaniż: Dessau-Wörlitzer Gartenreich) huwa Sit ta' Wirt Dinji tal-UNESCO fil-Ġermanja, li jinsab bejn il-belt ta' Dessau u r-raħal ta' Wörlitz fiċ-ċentru tal-Ġermanja. Ġie ddeżinjat bħala Sit ta' Wirt Dinji tal-UNESCO fis-sena 2000. Huwa l-ewwel u l-ikbar park Ingliż fil-Ġermanja u l-Ewropa kontinentali. Inħoloq fl-aħħar tas-seklu 18 taħt ir-reġġenza tad-Duka Leopold III ta' Anhalt-Dessau (1740-1817), wara vjaġġ twil lejn l-Italja, in-Netherlands, l-Ingilterra fir-Renju Unit, Franza u l-Iżvizzera li kien għamel ma' sieħbu l-arkitett Friedrich Wilhelm von Erdmannsdorff. Influwenzati bil-kbir mill-ideali tal-Illuminiżmu, huma kellhom l-għan li jitbiegħdu mill-kunċett tal-ġonna formali tal-era Barokka, favur pajsaġġ naturalistiku, bħalma kienu raw fil-Ġonna ta' Stourhead u f'Ermenonville. Illum il-ġurnata l-pajsaġġ kulturali ta' Dessau-Wörlitz jinkludi erja ta' 142 km2 fi ħdan ir-Riżerva tal-Bijosfera tan-Nofs tal-Elbe fl-istat Ġermaniż ta' Sachsen-Anhalt.
 Oranienbaum
 Il-Ġonna ta' Oranienbaum oriġinaw fis-seklu 17, meta ż-żwieġ tal-bużnannu ta' Leopold, il-Prinċep Ġwanni Ġorġ II ta' Anhalt-Dessau mal-Prinċipessa Olandiża Henriette Catharina, bint il-Prinċep Frederick Henry ta' Orange (bl-Olandiż: Oranje), fl-1659 wassal biex tim ta' inġiniera u arkitetti min-Netherlands, taħt is-superviżjoni tal-arkitett Cornelis Ryckwaert, sabiex jistabbilixxu l-pjanta tar-raħal, tal-palazz u ta' ġnien Barokk fl-insedjament preċedenti ta' Nischwitz, li ngħata l-isem ġdid ta' Oranienbaum fl-1673. L-influwenza Olandiża baqgħet prevalenti fil-Prinċipat ta' Anhalt-Dessau għal bosta deċennji.
 Il-Palazz ta' Oranienbaum tlesta fl-1683 bħala r-residenza tas-sajf ta' Henriette Catharina, fejn irtirat wara l-mewt tar-raġel tagħha fl-1693. L-għamara rikka li tgħammar il-palazz tinkludi wallpapers tal-ġilda u kamra tal-pranzu mgħammra bil-madum ta' Delft. Mill-1780, id-Duka Leopold III ordna r-rikostruzzjoni tal-palazz u tal-park bi stil Ċiniż, skont it-teoriji ta' Sir William Chambers, b'diversi pontijiet bil-ħnejjiet, dar tat-te u pagoda. Fl-1811, tħejjew l-għelieqi tas-siġar tal-larinġ, uħud mill-ikbar fl-Ewropa b'tul ta' 175 metru, li għadhom jintużaw biex iħarsu firxa wiesgħa ta' siġar taċ-ċitru. Il-Palazz ta' Oranienbaum flimkien mal-park u l-kunċett ta' insedjament ġeometriku jifforma wieħed mill-irħula bi pjanta Barokka Olandiża fil-Ġermanja. Ir-Reġina Beatrix tan-Netherlands, il-Prinċipess ta' Orange-Nassau, spezzjonat ix-xogħlijiet ta' restawr fit-3 ta' Marzu 2004.
 Park ta' Wörlitz
 Il-Park ta' Wörlitz ċentrali jinsab maġenb ir-raħal żgħir ta' Wörlitz max-xatt ta' fergħa tax-xmara Elbe, b'hekk huwa rikk fl-ilma u fid-diversità. Ġie stabbilit bejn l-1769 u l-1773 bħala wieħed mill-ewwel ġonna Ingliżi fil-kontinent. Skont l-ideali tad-Duka Leopold III, il-park kellu jservi wkoll bħala istituzzjoni edukattiva fl-arkitettura, ix-xogħol fil-ġonna u l-agrikoltura, għaldaqstant partijiet kbar infetħu għall-pubbliku mill-bidu nett. Il-biċċa l-kbira tal-binjiet ġew iddisinjati minn Erdmannsdorff, filwaqt li l-ġonna ġew stabbiliti minn Johann Friedrich Eyserbeck (1734-1818), arkitett tal-ġonna li għamel bosta referenzi għal anteċedenti Brittaniċi ta' pajsaġġi tal-ġonna bħal Claremont, Stourhead u Stowe. Il-ġonna huma protetti mill-għargħar tax-xmara Elbe fit-Tramuntana permezz ta' diga. Wieħed jista' jimxi minn fuq din id-diga u jitpaxxa b'diversi veduti fuq il-park.
 Il-Palazz ta' Wörlitz tlesta fl-1773 bħala r-residenza tad-Duka Leopold u martu Louise ta' Brandenburg-Schwedt, u kien l-ewwel binja Neoklassika fil-Ġermanja. Il-palazz minn barra u l-palazz minn ġewwa, bl-armadji lussużi mill-istudjo ta' Abraham u David Roentgen, kif ukoll kollezzjoni kbira ta' porċellana ta' Wedgwood, kienu aċċessibbli għall-pubbliku. Louise kellha d-dar privata tagħha biswit fil-Graues Haus (id-Dar il-Griża). Fit-tarf tal-Lvant tal-ġnien tal-palazz hemm is-Sinagoga ta' Wörlitz, li nbniet fl-1790 bħala rotunda mmudellata fuq it-tempju antik ta' Vesta f'Tivoli, l-Italja. Il-binja kienet tesprimi t-tolleranza reliġjuża ta' Leopold u ġie salvata mit-twaqqigħ fil-pogrom tal-1938, magħruf bħala "Kristallnacht", mill-kustodju tal-park, li mbagħad tilef l-impjieg tiegħu. Il-Knisja Neo-Gotika ta' San Pietru fil-Punent, b'kampnar għoli 66 metru, tlestiet fl-1809.
 Il-filosofija ta' Jean-Jacques Rousseau u l-estetika ta' Johann Joachim Winckelmann jirfdu d-disinn tal-park u wasslu għall-ħolqien ta' binjiet ornamentali għaljin mingħajr skop prattiku. Rousseau kien iħares lejn l-agrikoltura bħala l-bażi tal-ħajja ta' kuljum u indika funzjonijiet edukattivi tal-pajsaġġ naturali. Mhux kumbinazzjoni li l-iżjed pajsaġġ eleganti fiż-żona huwa dak tal-Gżira ta' Rousseau fil-Ġnien ta' Neumark, maħluqa biex timita l-gżira fil-Park ta' Ermenonville fejn il-filosfu ġie midfun.
 Gżira fuq il-Lag artifiċjali ta' Wörlitz fiha l-unika vulkan artifiċjali fl-Ewropa. Meta Leopold III għamel vjaġġ twil fl-Ewropa fis-snin 60 tas-seklu 18, huwa baqa' skantat mill-mawra tiegħu lejn Napli fejn ra l-Vesuvju jarmi d-duħħan u fejn sema’ bir-raħal ta' Pompej li kien għadu kemm ġie skopert. Tnejn u għoxrin sena wara, daħħalha f'rasu li joħloq biċċa mill-pajsaġġ ta' Napli fil-Ġermanja; għalhekk, huwa ordna lill-arkitett tiegħu biex jibni binja, magħmula mill-brikks minn ġewwa, ta' kważi ħames sulari u jiksiha b'ġebliet kbar lokali. Fil-quċċata, inbena kon vojt minn ġewwa b'kamra għolja, mgħammra bi tliet fireplaces u saqaf li kellu “krater artifiċjali” li seta' jimtela bl-ilma. Imbagħad ordna li jiġi ppjanat lag madwar il-vulkan u stieden lill-ħbieb tiegħu biex jesperjenzaw żbroffar. Ir-rakkonti kontemporanji tas-seklu 18 biss jispjegaw fid-dettal kif kien ikun dan l-iżbroffar artifiċjali, iżda l-prattika għadha ssir sa llum, kompluta b'effetti moderni, wara li l-gżira ġiet irrestawrata għall-kundizzjoni oriġinali meta kienet fl-aqwa tagħha.
 Strutturi minuri tar-Renju tal-Ġonna, li kien estiż fuq xi 25 kilometru, kellhom effett pjuttost dejjiemi fuq l-arkitettura tal-Ewropa Ċentrali. Id-"Dar Gotika", li nbdiet tinbena minn Erdmannsdorff fl-1774, immudellata fuq il-villa ta' Horace Walpole fi Strawberry Hill, kienet waħda mill-ewwel strutturi Neo-Gotiċi fil-kontinent. Il-park fih ukoll repliki ta' tempji Rumani, inkluż il-Panteon, li nbena fl-1795. Fis-snin bikrin tas-seklu ta' wara, il-pajsaġġ ġie arrikkit bil-knejjes Neo-Gotiċi fil-villaġġi ġirien ta' Riesigk (1800) u Vockerode (1811).
 L-artijiet tal-ġonna, li ġew maqsuma f'erba' partijiet minn żmien il-kostruzzjoni ta' linja ferrovjarja u tal-Bundesautobahn 9 fis-snin 30 tas-seklu 20, ġew miżjuda fil-lista tas-Siti ta' Wirt Dinji tal-UNESCO fis-sena 2000. Madankollu, l-ICOMOS innotat li "l-istruttura kumplessiva tal-pajsaġġ iddeterjorat ferm".
 Oħrajn
 Strutturi oħra tar-Renju tal-Ġonna jinkludu l-Kastell ta' Luisium, li jinsab fid-distrett ta' Waldersee ta' Dessau, li kien rigal mid-Duka Leopold III lil martu Louise. Inbena mill-1774 bi stil Neoklassiku sempliċi bħala dar fil-kampanja skont il-pjanta ta' Erdmannsdorff, b'ġonna, mergħat u stalel għaż-żwiemel tar-razza biswitha. Leopold miet fil-kastell fid-9 ta' Awwissu 1817 minħabba li ndarab f'aċċident meta kien riekeb fuq żiemel.
 Ġwanni Ġorġ (1748-1811), wieħed mill-aħwa iż-żgħar tad-Duka Leopold III, ordna li jinbena l-Kastell ta' Georgium mill-1780 skont il-pjanta ta' Erdmannsdorff. Dan jinsab f'bosk qrib ix-xmara fit-Tramuntana ta' Dessau, u l-palazz fih ġnien Ingliż b'diversi monumenti. Illum il-Georgium jospita kollezzjoni ta' opri tal-arti ta' Anhalt, inkluż xogħlijiet ta' Albrecht Dürer - speċjalment pittura ewlenija antika tal-Melencolia I tiegħu - u Lucas Cranach ix-Xiħ.
 Il-Kastell ta' Mosigkau fil-Punent ta' Dessau huwa wieħed mill-ftit palazzi bi stil Rokokò fil-Ġermanja Ċentrali, u jixbah lil Sanssouci f'Potsdam, li kien ġie ddisinjat minn Georg Wenzeslaus von Knobelsdorff. Inbena bejn l-1752 u l-1757 għal Anna Wilhelmine ta' Anhalt-Dessau, bint il-Prinċep Leopold I. Jinkludi wkoll għelieqi bis-siġar tal-larinġ u kollezzjoni tal-arti ta' pitturi Barokki Fjammingi, li kienu frott l-unjoni tad-Duka Ġwanni Ġorġ II mal-familja Orange-Nassau, li tinkludi xogħlijiet ta' Peter Paul Rubens u Anthony van Dyck.
 Il-Kastell ta' Großkühnau jinsab fit-tarf tal-Punent tar-Renju tal-Ġonna. Inbena fl-1780 għal Albert ta' Anhalt-Dessau, wieħed mill-aħwa ż-żgħar tad-Duka Leopold III, qrib il-Lag ta' Kühnau. Il-park jinkludi diversi gżejjer artifiċjali, għelieqi tas-siġar tal-frott u għalqa bid-dwieli. Illum il-ġurnata l-kastell huwa s-sede tal-Kulturstiftung Dessau-Wörlitz, it-trust li tieħu ħsieb l-immaniġġjar tal-park. Barra minn hekk, ir-Renju tal-Ġonna jinkludi wkoll il-loġġa fil-foresta, magħrufa bħala Leiner Berg, li bniet fl-1830, u li issa hija ristorant qrib ir-rotta għar-roti max-xmara Elbe, u l-park tal-foresta ta' Sieglitzer Berg li ġie stabbilit fl-1777.
 Sit ta' Wirt Dinji
 Ir-Renju tal-Ġonna ta' Dessau-Wörlitz ġie ddeżinjat bħala Sit ta' Wirt Dinji tal-UNESCO fis-sena 2000.
 Il-valur universali straordinarju tas-sit ġie rrikonoxxut abbażi ta' żewġ kriterji tal-għażla tal-UNESCO: il-kriterju (ii) "Wirja ta' skambju importanti ta' valuri umani, tul perjodu ta' żmien jew fi ħdan żona kulturali fid-dinja, dwar l-iżviluppi fl-arkitettura jew it-teknoloġija, l-arti monumentali, l-ippjanar tal-bliet jew id-disinn tal-pajsaġġ"; u l-kriterju (iv) "Eżempju straordinarju ta' tip ta' bini, ta' grupp ta' siti jew ta' pajsaġġ arkitettoniku jew teknoloġiku li joħroġ fid-dieher stadju/i sinifikanti fl-istorja tal-bniedem".
 Ħoloq Esterni
 Sit web uffiċjali tar-Renju tal-Ġonna ta' Dessau-Woerlitz
 Sit web uffiċjali tal-Park ta' Wörlitz
 Sit web uffiċjali tal-Kulturstiftung Dessau-Wörlitz
 Deskrizzjoni u ritratti (bil-Ġermaniż)
 Referenzi
 Siti ta' Wirt Dinji
 Ġermanja
 Ġonna
 Kastelli
 Palazzi


text:
Kinnipeetavale keelatud asjad - PÕHIMÕISTED
 Kinnipeetavale keelatud asjad
 January 27. 2011 15:50:11
 Keelatud on esemed, mis ei ole kinnipeetavale vanglas lubatud või mis on omandatud või valdusesse saadud keelatud viisil. Eseme liigi järgi keelatud esemed on määratletud VangS § 15 lg 2 ja VSKE § 641. Soetamise viisi järgi keelatud esemed tulenevad VSKE § 57 lg-st 1 – kõik esemed, mis ei olnud kinnipeetaval kaasas vanglasse saabumisel või ei ole soetatud vangla vahendusel (v.a VSKE § 461 sätestatud viis marki ja viis ümbrikku).
 Kinnipeetava asjade nimekiri on haldusdokument, milles sedastatakse kinnipeetaval olemasolevad asjad ning nende asukoht (vt VSKE § 61 lg 2, vrd "protokoll"). Nimekirja kandel ei ole haldusakti tähendust, st see ei anna õigust ega keela vallata asja kambris, kuid võib olla üheks tõendiks loa olemasolu või puudumise kohta, samuti võib kinnipeetav nõuda faktiliselt vale kande muutmist või puuduva kande tegemist.
 Leitud esemed on vangla territooriumilt või siseruumidest läbiotsimise käigus või muude ülesannete täitmise käigus, samuti kinnipeetava poolt vangla territooriumilt või siseruumidest leitud esemed, mille omanik ei ole teada. Leidu reguleerivad AÕS § 98—1011. Vanglate praktikas kohaldatakse VSKE § 65—71 leitud esemete kohta sätestatut ka keelatud esemete, mille omanik või õiguspärane valdaja on teada, suhtes.