type: contracts

text:
 13.3.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 68/14
 РЕШЕНИЕ No 2/2008 НА СТАТИСТИЧЕСКИЯ КОМИТЕТ ОБЩНОСТ—ШВЕЙЦАРИЯ
 от 21 ноември 2008 година
 за изменение на приложение А към Споразумението между Европейската общност и Конфедерация Швейцария за сътрудничество в областта на статистиката
 (2009/183/ЕО)
 СТАТИСТИЧЕСКИЯТ КОМИТЕТ ОБЩНОСТ—ШВЕЙЦАРИЯ,
 като взе предвид Споразумението между Европейската общност и Конфедерация Швейцария за сътрудничество в областта на статистиката (1), и по-специално член 4, параграф 4 от него,
 като има предвид, че:
 (1)
 Споразумението между Европейската общност и Конфедерация Швейцария за сътрудничество в областта на статистиката влезе в сила на 1 януари 2007 г. и съдържа приложение А, което се отнася до законодателните актове в областта на статистиката.
 (2)
 В областта на статистиката бяха приети нови законодателни актове, които следва да бъдат добавени към приложение А. В резултат на това приложение А следва да бъде преразгледано,
 РЕШИ:
 Член 1
 Приложение А към Споразумението се заменя с приложението към настоящото решение.
 Член 2
 Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.
 Съставено в Люксембург на 21 ноември 2008 година.
 За Съвместния комитет
 Ръководител на делегацията на ЕО
 Walter RADERMACHER
 Ръководител на делегацията на Швейцария
 Adelheid BÜRGI-SCHMELZ
 (1) ОВ L 90, 28.3.2006 г., стр. 2.
 ПРИЛОЖЕНИЕ
 „ПРИЛОЖЕНИЕ A
 ЗАКОНОДАТЕЛНИ АКТОВЕ В ОБЛАСТТА НА СТАТИСТИКАТА, УПОМЕНАТИ В ЧЛЕН 2
 СЕКТОРНА АДАПТАЦИЯ
 1.
 Значението на термина „държава(и)-членка(и)“, който се съдържа в законодателните актове, посочени в настоящото приложение, следва да включва Швейцария в допълнение към обичайното си значение в рамките на съответните законодателни актове на Общността.
 2.
 Разпоредбите, свързани с определяне на страните, които следва да поемат разходите за провеждане на проучвания и други подобни, не се прилагат за целите на настоящото споразумение.
 АКТОВЕ, КЪМ КОИТО ИМА ПРЕПРАЩАНЕ
 БИЗНЕС СТАТИСТИКА
 —
 397 R 0058: Регламент (ЕО, Евратом) No 58/97 на Съвета от 20 декември 1996 г. относно структурната бизнес статистика (ОВ L 14, 17.1.1997 г., стр. 1), изменен със:
 —
 398 R 0410: Регламент (ЕО, Евратом) No 410/98 на Съвета от 16 февруари 1998 г. (ОВ L 52, 21.2.1998 г., стр. 1),
 —
 32002 R 2056: Регламент (ЕО) No 2056/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 5 ноември 2002 г. (ОВ L 317, 21.11.2002 г., стр. 1),
 —
 32002 R 1614: Регламент (ЕО) No 1614/2002 на Комисията от 6 септември 2002 г. (ОВ L 244, 12.9.2002 г., стр. 7).
 За целите на настоящото споразумение разпоредбите на регламента се четат със следната адаптация:
 а)
 Швейцария не е обвързана от регионална разбивка на данните, която се изисква с настоящия регламент;
 б)
 Швейцария е освободена от задължението да предоставя данни по 4-цифреното ниво на NACE REV 1;
 в)
 Швейцария е освободена от задължението да предоставя данни, изисквани от настоящия регламент за единици по видове дейност.
 —
 398 R 2700: Регламент (ЕО) No 2700/98 на Комисията от 17 декември 1998 г. относно дефинициите на характеристиките в структурната бизнес статистика (ОВ L 344, 18.12.1998 г., стр. 49), изменен със:
 —
 32002 R 1614: Регламент (ЕО) No 1614/2002 на Комисията от 6 септември 2002 г. (ОВ L 244, 12.9.2002 г., стр. 7),
 —
 32003 R 1670: Регламент (ЕО) No 1670/2003 на Комисията от 1 септември 2003 г. (ОВ L 244, 29.9.2003 г., стр. 74).
 —
 398 R 2701: Регламент (ЕО) No 2701/98 на Комисията от 17 декември 1998 г. относно серия от данни, които да бъдат съставени за структурната бизнес статистика (ОВ L 344, 18.12.1998 г., стр. 81), изменен със:
 —
 32002 R 1614: Регламент (ЕО) No 1614/2002 на Комисията от 6 септември 2002 г. (ОВ L 244, 12.9.2002 г., стр. 7),
 —
 32003 R 1669: Регламент (ЕО) No 1669/2003 на Комисията от 1 септември 2003 г. (ОВ L 244, 29.9.2003 г., стр. 57).
 —
 398 R 2702: Регламент (ЕО) No 2702/98 на Комисията от 17 декември 1998 г. относно техническия формат на предаването на структурна бизнес статистика (ОВ L 344, 18.12.1998 г., стр. 102), изменен със:
 —
 32002 R 1614: Регламент (ЕО) No 1614/2002 на Комисията от 6 септември 2002 г. (ОВ L 244, 12.9.2002 г., стр. 7),
 —
 32003 R 1668: Регламент (ЕО) No 1668/2003 на Комисията от 1 септември 2003 г. (ОВ L 244, 29.9.2003 г., стр. 32),
 —
 32006 R 1792: Регламент (ЕО) No 1792/2006 на Комисията от 23 октомври 2006 г. (ОВ L 362, 20.12.2006 г., стр. 1).
 —
 399 R 1618: Регламент (ЕО) No 1618/1999 на Комисията от 23 юли 1999 г. относно критериите за оценка на качеството на структурната бизнес статистика (ОВ L 192, 24.7.1999 г., стр. 11).
 —
 399 R 1225: Регламент (ЕО) No 1225/1999 на Комисията от 27 май 1999 г. относно определенията на характеристиките за статистиката на застрахователните услуги (ОВ L 154, 19.6.1999 г., стр. 1).
 —
 399 R 1227: Регламент (ЕО) No 1227/1999 на Комисията от 28 май 1999 г. относно техническия формат за изпращането на статистически данни за застрахователните услуги (ОВ L 154, 19.6.1999 г., стр. 75), изменен със:
 —
 32006 R 1792: Регламент (ЕО) No 1792/2006 на Комисията от 23 октомври 2006 г. (ОВ L 362, 20.12.2006 г., стр. 1).
 —
 399 R 1228: Регламент (ЕО) No 1228/1999 на Комисията от 28 май 1999 г. относно сериите от данни, които ще се изготвят за статистиката за застрахователните услуги (ОВ L 154, 19.6.1999 г., стр. 91), изменен със:
 —
 32006 R 1792: Регламент (ЕО) No 1792/2006 на Комисията от 23 октомври 2006 г. (ОВ L 362, 20.12.2006 г., стр. 1).
 —
 32003 R 1668: Регламент (ЕО) No 1668/2003 на Комисията от 1 септември 2003 г. за прилагане на Регламент (ЕО, Евратом) No 58/97 на Съвета относно техническия формат на предаване на структурната бизнес статистика и за изменение на Регламент (ЕО) No 2702/98 на Комисията относно техническия формат на предаване на структурната бизнес статистика (ОВ L 244, 29.9.2003 г., стр. 32), изменен със:
 —
 32006 R 1792: Регламент (ЕО) No 1792/2006 на Комисията от 23 октомври 2006 г. (ОВ L 362, 20.12.2006 г., стр. 1).
 —
 32003 R 1669: Регламент (ЕО) No 1669/2003 на Комисията от 1 септември 2003 г. за прилагане на Регламент (ЕО, Евратом) No 58/97 на Съвета по отношение на сериите данни, които трябва да бъдат създадени за структурната бизнес статистика и за изменение на Регламент (ЕО) No 2701/98 относно серия от данни, които да бъдат съставени за структурната бизнес статистика (ОВ L 244, 29.9.2003 г., стр. 57).
 —
 32003 R 1670: Регламент (ЕО) No 1670/2003 на Комисията от 1 септември 2003 г. за приложение на Регламент (ЕО, Евратом) No 58/97 на Съвета относно определенията на характеристиките на структурната бизнес статистика и за изменение на Регламент (ЕО) No 2700/98 относно дефинициите на характеристиките на структурната бизнес статистика (ОВ L 244, 29.9.2003 г., стр. 74).
 —
 398 R 1165: Регламент (ЕО) No 1165/98 на Съвета от 19 май 1998 г. относно краткосрочната статистика (ОВ L 162, 5.6.1998 г., стр. 1), изменен със:
 —
 32005 R 1158: Регламент (ЕО) No 1158/2005 на Европейския парламент и на Съвета от 6 юли 2005 г. (ОВ L 191, 22.7.2005 г., стр. 1),
 —
 32006 R 1503: Регламент (ЕО) No 1503/2006 на Комисията от 28 септември 2006 г. (ОВ L 281, 12.10.2006 г., стр. 15).
 За целите на настоящото споразумение разпоредбите на регламента се четат със следната адаптация:
 Швейцария е освободена от задължението да предоставя данни по 4-цифреното ниво на NACE REV 1.
 —
 32001 R 0586: Регламент (ЕО) No 586/2001 на Комисията от 26 март 2001 г. за прилагане на Регламент (ЕО) No 1165/98 на Съвета относно краткосрочната статистика по отношение на дефинирането на Основните промишлени групировки (MIGS) (ОВ L 86, 27.3.2001 г., стр. 11), изменен със:
 —
 32006 R 1503: Регламент (ЕО) No 1503/2006 на Комисията от 28 септември 2006 г. (ОВ L 281, 12.10.2006 г., стр. 15),
 —
 32007 R 0656: Регламент (ЕО) No 656/2007 на Комисията от 14 юни 2007 г. (ОВ L 155, 15.6.2007 г., стр. 3).
 —
 393 R 2186: Регламент (ЕИО) No 2186/93 на Съвета от 22 юли 1993 г. относно общностната координация в областта на изготвянето на търговски регистри за статистически цели (ОВ L 196, 5.8.1993 г., стр. 1).
 За целите на настоящото споразумение разпоредбите на този регламент се четат със следната адаптация:
 Вписването под точка 1, буква к) от приложение II към този регламент не се прилага за Швейцария.
 СТАТИСТИКА ЗА ТРАНСПОРТА И ТУРИЗМА
 —
 398 R 1172: Регламент (ЕО) No 1172/98 на Съвета от 25 май 1998 г. относно статистическите справки при автомобилен превоз на товари (ОВ L 163, 6.6.1998 г., стр. 1), изменен със:
 —
 399 R 2691: Регламент (ЕО) No 2691/1999 на Комисията от 17 декември 1999 г. (ОВ L 326, 18.12.1999 г., стр. 39),
 —
 32006 R 1792: Регламент (ЕО) No 1792/2006 на Комисията от 23 октомври 2006 г. (ОВ L 362, 20.12.2006 г., стр. 1).
 —
 32001 R 2163: Регламент (ЕО) No 2163/2001 на Комисията от 7 ноември 2001 г. относно техническите условия за предаването на статистически данни за автомобилни превози на товари (ОВ L 291, 8.11.2001 г., стр. 13).
 —
 32004 R 0642: Регламент (ЕО) No 642/2004 на Комисията от 6 април 2004 г. относно изискванията за точност, приложими за статистическите справки по силата на Регламент (ЕО) No 1172/98 на Съвета относно регистрирането за целите на статистиката при автомобилен превоз на товари (ОВ L 102, 7.4.2004 г., стр. 26).
 —
 32007 R 0833: Регламент (ЕО) No 833/2007 на Комисията от 16 юли 2007 г. за приключване на преходния период, предвиден в Регламент (ЕО) No 1172/98 на Съвета относно статистическите справки при автомобилен превоз на товари (ОВ L 185, 17.7.2007 г., стр. 9).
 —
 32003 R 0006: Регламент (ЕО) No 6/2003 на Комисията от 30 декември 2002 г. относно разпространението на статистика за автомобилен превоз на товари (ОВ L 1, 4.1.2003 г., стр. 45).
 —
 393 D 0704: Решение 93/704/ЕО на Съвета от 30 ноември 1993 г. относно създаването на база данни на Общността за пътнотранспортните произшествия (ОВ L 329, 30.12.1993 г., стр. 63).
 —
 32003 R 0091: Регламент (ЕО) No 91/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2002 г. относно статистиката за железопътния транспорт (ОВ L 14, 21.1.2003 г., стp. 1), изменен със:
 —
 32003 R 1192: Регламент (ЕО) No 1192/2003 на Комисията от 3 юли 2003 г. (ОВ L 167, 4.7.2003 г., стр. 13).
 —
 32007 R 0332: Регламент (ЕО) No 332/2007 на Комисията от 27 март 2007 г. относно техническите предписания за предоставяне на статистически данни за железопътния транспорт (ОВ L 88, 29.3.2007 г., стр. 16).
 —
 32007 R 1304: Регламент (ЕО) No 1304/2007 на Комисията от 7 ноември 2007 г. за изменение на Директива 95/64/ЕО на Съвета, Регламент (ЕО) No 1172/98 на Съвета, регламенти (ЕО) No 91/2003 и (ЕО) No 1365/2006 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на създаването на NST 2007 като единна класификация на превозваните товари с някои видове транспорт (ОВ L 290, 8.11.2007 г., стр. 14).
 —
 32003 R 0437: Регламент (ЕО) No 437/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 27 февруари 2003 г. относно статистическите данни по отношение на превоза на пътници, товари и поща по въздуха (ОВ L 66, 11.3.2003 г., стр. 1), изменен със:
 —
 32003 R 1358: Регламент (ЕО) No 1358/2003 на Комисията от 31 юли 2003 г. (ОВ L 194, 1.8.2003 г., стр. 9),
 —
 32005 R 0546: Регламент (ЕО) No 546/2005 на Комисията от 8 април 2005 г. (ОВ L 91, 9.4.2005 г., стp. 5).
 —
 32003 R 1358: Регламент (ЕО) No 1358/2003 на Комисията от 31 юли 2003 г. относно прилагането на Регламент (ЕО) No 437/2003 на Европейския парламент и на Съвета относно статистическите данни по отношение на превоза на пътници, товари и поща по въздух и за изменение на приложения I и II към него (ОВ L 194, 1.8.2003 г., стр. 9), изменен със:
 —
 32005 R 0546: Регламент (ЕО) No 546/2005 на Комисията от 8 април 2005 г. (ОВ L 91, 9.4.2005 г., стр. 5),
 —
 32007 R 0158: Регламент (ЕО) No 158/2007 на Комисията от 16 февруари 2007 г. (ОВ L 49, 17.2.2007 г., стр. 9),
 —
 32006 R 1792: Регламент (ЕО) No 1792/2006 на Комисията от 23 октомври 2006 г. (ОВ L 362, 20.12.2006 г., стp. 1).
 —
 380 L 1119: Директива 80/1119/ЕИО на Съвета от 17 ноември 1980 г. относно статистическите данни за превоза на товари по вътрешни водни пътища (ОВ L 339, 15.12.1980 г., стр. 30).
 —
 395 L 0064: Директива 95/64/ЕО на Съвета от 8 декември 1995 г. относно статистическите данни при превоз на товари и пътници по море (ОВ L 320, 30.12.1995 г., стр. 25), изменена със:
 —
 398 D 0385: Решение 98/385/ЕО на Комисията от 13 май 1998 г. (ОВ L 174, 18.6.1998 г., стр. 1),
 —
 32000 D 0363: Решение 2000/363/ЕО на Комисията от 28 април 2000 г. (ОВ L 132, 5.6.2000 г., стр. 1).
 —
 32001 D 0423: Решение 2001/423/ЕО на Комисията от 22 май 2001 г. относно условията за публикуване или разпространение на статистически данни, които са събрани в съответствие с Директива 95/64/ЕО на Съвета относно статистическите отчети при превоз на товари и пътници по море (ОВ L 151, 7.6.2001 г., стр. 41).
 —
 32005 D 0366: Решение 2005/366/ЕО на Комисията от 4 март 2005 г. за прилагане на Директива 95/64/ЕО на Съвета относно статистическите данни при превоз на товари и пътници по море и за изменение на приложенията към нея (ОВ L 123, 17.5.2005 г., стр. 1).
 —
 395 L 0057: Директива 95/57/ЕО на Съвета от 23 ноември 1995 г. относно събирането на статистическа информация в областта на туризма (ОВ L 291, 6.12.1995 г., стр. 32).
 —
 399 D 0035: Решение 1999/35/ЕО на Комисията от 9 декември 1998 г. относно процедурите за прилагане на Директива 95/57/ЕО на Съвета относно събирането на статистическа информация в областта на туризма (ОВ L 9, 15.1.1999 г., стр. 23).
 —
 32007 R 0973: Регламент (ЕО) No 973/2007 на Комисията от 20 август 2007 г. за изменение на някои регламенти на ЕО относно специфични статистически области, прилагащи статистическата класификация на икономическите дейности NACE Revision 2 (ОВ L 216, 21.8.2007 г., стр. 10).
 СТАТИСТИКА В ОБЛАСТТА НА ВЪНШНАТА ТЪРГОВИЯ
 —
 395 R 1172: Регламент (ЕО) No 1172/95 на Съвета от 22 май 1995 г. относно статистиките за търговията със стоки между Общността и нейните държави-членки и трети страни (ОВ L 118, 25.5.1995 г., стр. 10), изменен със:
 —
 397 R 0476: Регламент (ЕО) No 476/97 на Съвета от 13 март 1997 г. (ОВ L 75, 15.3.1997 г., стр. 1),
 —
 398 R 0374: Регламент (ЕО) No 374/98 на Съвета от 12 февруари 1998 г. (ОВ L 48, 19.2.1998 г., стр. 6).
 За целите на настоящото споразумение разпоредбите на този регламент се четат със следните адаптации:
 а)
 за Швейцария статистическата територия съответства на митническата територия;
 б)
 Швейцария не е задължена да изготвя статистически данни за търговията между Швейцария и Лихтенщайн;
 в)
 класификацията, посочена в член 8, параграф 2, се прилага с отбелязване най-малко на първите шест цифри;
 г)
 член 10, параграф 1, букви з) и й) не се прилагат;
 д)
 член 10, параграф 1, буква и): националността на превозното средство, пресичащо границата, се прилага единствено за автомобилния транспорт.
 —
 32000 R 1917: Регламент (ЕО) No 1917/2000 на Комисията от 7 септември 2000 г. за постановяване на някои разпоредби за прилагането на Регламент (ЕО) No 1172/95 на Съвета относно статистиката за външната търговия (ОВ L 229, 9.9.2000 г., стр. 14), изменен със:
 —
 32001 R 1669: Регламент (ЕО) No 1669/2001 на Комисията от 20 август 2001 г. (ОВ L 224, 21.8.2001 г., стр. 3),
 —
 32005 R 0179: Регламент (ЕО) No 179/2005 на Комисията от 2 февруари 2005 г. (ОВ L 30, 3.2.2005 г., стр. 6).
 За целите на настоящото споразумение разпоредбите на този регламент се четат със следните адаптации:
 а)
 позоваването на Регламент (ЕО) No 2454/96 в член 6, параграф 1 не се прилага;
 б)
 към член 7, параграф 1, буква a) се добавя следната нова алинея:
 „По отношение на Швейцария „страна на произход“ означава държавата, от която стоките произхождат по смисъла на съответните национални правила за произход.“;
 в)
 в член 9, параграф 2 се прибавя следната нова алинея:
 „По отношение на Швейцария „митническата стойност“ се определя според разпоредбите на съответните национални правила.“;
 г)
 член 11, параграф 2 не се прилага;
 д)
 раздел 2 (членове 16—19) не се прилага.
 —
 32002 R 1779: Регламент (ЕО) No 1779/2002 на Комисията от 4 октомври 2002 г. относно номенклатурата на държави и територии за нуждите на статистиката за външната търговия на Общността и статистиката за търговията между държавите-членки (ОВ L 269, 5.10.2002 г., стр. 6).
 —
 32006 R 1833: Регламент (ЕО) No 1833/2006 на Комисията от 13 декември 2006 г. относно номенклатурата на страните и териториите за нуждите на статистиката на външната търговия на Общността и на статистиката на търговията между държавите-членки (ОВ L 354, 14.12.2006 г., стр. 19).
 СТАТИСТИЧЕСКИ ПРИНЦИПИ И ПОВЕРИТЕЛНОСТ
 —
 390 R 1588: Регламент (Евратом, ЕИО) No 1588/90 на Съвета от 11 юни 1990 г. за предоставянето на поверителна статистическа информация на Статистическата служба на Европейските общности (ОВ L 151, 15.6.1990 г., стр. 1).
 За целите на настоящото споразумение разпоредбите на този регламент се четат със следните адаптации:
 а)
 в член 2 се добавя следната точка:
 „11.
 персонал на Службата на статистическия съветник на държавите от ЕАСТ: персонал на секретариата на ЕАСТ, работещ в сградите на Евростат.“;
 б)
 във второто изречение на член 5, параграф 1 „Евростат“ се заменя с „Евростат и Службата на статистическия съветник на държавите от ЕАСТ“;
 в)
 в член 5, параграф 2 се добавя следната нова алинея:
 „Поверителни статистически данни, предадени на Евростат посредством Службата на статистическия съветник на държавите от ЕАСТ, са достъпни също и за персонала на тази служба.“;
 г)
 за посочените в член 6 цели „Евростат“ следва да се разбира, че включва и Службата на статистическия съветник на държавите от ЕАСТ.
 —
 397 R 0322: Регламент (ЕО) No 322/97 на Съвета от 17 февруари 1997 г. относно статистиката на Общността (ОВ L 52, 22.2.1997 г., стр. 1).
 —
 32002 R 0831: Регламент (ЕО) No 831/2002 на Комисията от 17 май 2002 г. за прилагане на Регламент (ЕО) No 322/97 на Съвета относно статистиката на Общността във връзка с достъпа до поверителни данни за научни цели (ОВ L 133, 18.5.2002 г., стр. 7), изменен със:
 —
 32006 R 1104: Регламент (ЕО) No 1104/2006 на Комисията от 18 юли 2006 г. (ОВ L 197, 19.7.2006 г., стр. 3).
 —
 32008 D 0234 Решение No 234/2008/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 2008 г. за създаване на Европейски статистически консултативен комитет и за отмяна на Решение 91/116/ЕИО на Съвета (ОВ L 73, 15.3.2008 г., стр. 13).
 —
 32008 D 0235 Решение No 235/2008/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 2008 г. за създаване на Европейски консултативен съвет за статистическо управление (ОВ L 73, 15.3.2008 г., стр. 17).
 АКТОВЕ, КОИТО ДОГОВАРЯЩИТЕ СЕ СТРАНИ ВЗЕМАТ ПОД ВНИМАНИЕ
 Договарящите се страни вземат под внимание съдържанието на следните актове:
 —
 52005 PC 0217: Препоръка на Комисията COM(2005) 217 от 25 май 2005 г. относно независимостта, почтеността и отчетността на общностния и националните статистически органи (ОВ C 172, 12.7.2005 г., стр. 22).
 ДЕМОГРАФСКА И СОЦИАЛНА СТАТИСТИКА
 —
 2007 R 0862: Регламент (ЕО) No 862/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 11 юли 2007 г. относно статистиката на Общността за миграцията и международната закрила и за отмяна на Регламент (ЕИО) No 311/76 на Съвета относно изготвяне на статистика за чуждестранните работници (ОВ L 199, 31.7.2007 г., стр. 23).
 —
 398 R 0577: Регламент (ЕО) No 577/98 на Съвета от 9 март 1998 г. относно организацията на извадково изследване на работната сила в Общността (ОВ L 77, 14.3.1998 г., стр. 3), изменен със:
 —
 32002 R 1991: Регламент (ЕО) No 1991/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 8 октомври 2002 г. (ОВ L 308, 9.11.2002 г., стр. 1),
 —
 32002 R 2104: Регламент (ЕО) No 2104/2002 на Комисията от 28 ноември 2002 г. (ОВ L 324, 29.11.2002 г., стр. 14).
 За целите на настоящото споразумение разпоредбите на този регламент се четат със следната адаптация:
 Без да се отчитат разпоредбите на член 2, параграф 4, за Швейцария единицата на наблюдение е лице, а информацията относно другите членове на домакинството може да включва поне характеристиките, изброени в член 4, параграф 1.
 —
 32000 R 1575: Регламент (ЕО) No 1575/2000 на Комисията от 19 юли 2000 г. за прилагане на Регламент (ЕО) No 577/98 на Съвета относно организацията на извадково изследване на работната сила в Общността във връзка с кодификацията, която се използва за предаването на данни от 2001 г. и следващите години (ОВ L 181, 20.7.2000 г., стр. 16).
 —
 32000 R 1897: Регламент (ЕО) No 1897/2000 на Комисията от 7 септември 2000 г. за прилагане на Регламент (ЕО) No 577/98 на Съвета относно организацията на извадково изследване на работната сила в Общността във връзка с оперативната дефиниция за безработица (ОВ L 228, 8.9.2000 г., стр. 18).
 —
 32002 R 2104: Регламент (ЕО) No 2104/2002 на Комисията от 28 ноември 2002 г. за адаптиране на Регламент (ЕО) No 577/98 на Съвета относно организацията на извадково изследване на работната сила в Общността и Регламент (ЕО) No 1575/2000 на Комисията за приложението на Регламент (ЕО) No 577/98 на Съвета във връзка с използването на списъка на променливите за образованието и обучението и тяхното кодиране за предаване на данни от 2003 г. нататък (ОВ L 324, 29.11.2002 г., стр. 14), приложен със:
 —
 32003 R 0246: Регламент (ЕО) No 246/2003 на Комисията от 10 февруари 2003 г. за приемане на програма от ad hoc модули, която се отнася за периода 2004—2006 г., към изследването на работната сила, предвидено в Регламент (ЕО) No 577/98 на Съвета (ОВ L 34, 11.2.2003 г., стр. 3).
 —
 399 R 0530: Регламент (ЕО) No 530/1999 на Съвета от 9 март 1999 г. относно структурна статистика за заплатите и разходите за труд (ОВ L 63, 12.3.1999 г., стр. 6), изменен със:
 —
 399 R 1726: Регламент (ЕО) No 1726/1999 на Комисията от 27 юли 1999 г. (ОВ L 203, 3.8.1999 г., стр. 28),
 —
 32005 R 1737: Регламент (ЕО) No 1737/2005 на Комисията от 21 октомври 2005 г. (ОВ L 279, 22.10.2005 г., стр. 11),
 —
 32007 R 0973: Регламент (ЕО) No 973/2007 на Комисията от 20 август 2007 г. (ОВ L 216, 21.8.2007 г., стр. 10).
 —
 32000 R 1916: Регламент (ЕО) No 1916/2000 на Комисията от 8 септември 2000 г. за прилагането на Регламент (ЕО) No 530/1999 на Съвета относно структурна статистика за заплатите и разходите за труд по отношение на определението и предаването на информация за структурата на заплатите (ОВ L 229, 9.9.2000 г., стр. 3), изменен със:
 —
 32005 R 1738: Регламент (ЕО) No 1738/2005 на Комисията от 21 октомври 2005 г. (ОВ L 279, 22.10.2005 г., стр. 32),
 —
 32007 R 0973: Регламент (ЕО) No 973/2007 на Комисията от 20 август 2007 г. (ОВ L 216, 21.8.2007 г., стр. 10).
 —
 32006 R 0698: Регламент (ЕО) No 698/2006 на Комисията от 5 май 2006 г. за прилагане на Регламент (ЕО) No 530/1999 на Съвета по отношение на качествената оценка на структурната статистика за разходите за труд и за заплати (ОВ L 121, 6.5.2006 г., стр. 30).
 —
 32003 R 0450: Регламент (ЕО) No 450/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 27 февруари 2003 г. относно индекса на разходите за труд (ОВ L 69, 13.3.2003 г., стр. 1), приложен със:
 —
 32003 R 1216: Регламент (ЕО) No 1216/2003 на Комисията от 7 юли 2003 г. за прилагането на Регламент (ЕО) No 450/2003 на Европейския парламент и на Съвета относно индекса на разходите за труд (ОВ L 169, 8.7.2003 г., стр. 37).
 —
 32007 R 0973: Регламент (ЕО) No 973/2007 на Комисията от 20 август 2007 г. за изменение на някои регламенти на ЕО относно специфични статистически области, прилагащи статистическата класификация на икономическите дейности NACE Revision 2 (ОВ L 216, 21.8.2007 г., стр. 10).
 —
 32003 R 1177: Регламент (ЕО) No 1177/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 16 юни 2003 г. относно статистическите данни на Общността за доходите и условията на живот (ЕU-SILC) (ОВ L 165, 3.7.2003 г., стр. 1), изменен със:
 —
 32005 R 1553: Регламент (ЕО) No 1553/2005 на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 г. (ОВ L 255, 30.9.2005 г., стр. 6).
 —
 32003 R 1980: Регламент (ЕО) No 1980/2003 на Комисията от 21 октомври 2003 г. за прилагане на Регламент (ЕО) No 1177/2003 на Европейския парламент и на Съвета относно статистическите данни на Общността за доходите и условията на живот (EU-SILC) във връзка с дефинициите и актуализираните дефиниции (ОВ L 298, 17.11.2003 г., стр. 1), изменен със:
 —
 32006 R 0676: Регламент (ЕО) No 676/2006 на Комисията от 2 май 2006 г. (ОВ L 118, 3.5.2006 г., стр. 3).
 —
 32003 R 1981: Регламент (ЕО) No 1981/2003 на Комисията от 21 октомври 2003 г. за прилагане на Регламент (ЕО) No 1177/2003 на Европейския парламент и на Съвета относно статистическите данни на Общността за доходите и условията на живот (EU-SILC) по отношение на аспектите на полевото проучване и процедурите за приспадане (ОВ L 298, 17.11.2003 г., стр. 23).
 —
 32003 R 1982: Регламент (ЕО) No 1982/2003 на Комисията от 21 октомври 2003 г. за прилагане на Регламент (ЕО) No 1177/2003 на Европейския парламент и на Съвета относно статистическите данни на Общността за доходите и условията на живот (EU-SILC) във връзка с изготвянето на извадките и правилата за проследяването (ОВ L 298, 17.11.2003 г., стр. 29).
 —
 32003 R 1983: Регламент (ЕО) No 1983/2003 на Комисията от 21 октомври 2003 г. за прилагане на Регламент (ЕО) No 1177/2003 на Европейския парламент и на Съвета относно статистическите данни на Общността за доходите и условията на живот (EU-SILC) във връзка със списъка на целевите главни променливи (ОВ L 298, 17.11.2003 г., стр. 34), изменен със:
 —
 32007 R 0973: Регламент (ЕО) No 973/2007 на Комисията от 20 август 2007 г. (ОВ L 216, 21.8.2007 г., стр. 10).
 —
 32004 R 0028: Регламент (ЕО) No 28/2004 на Комисията от 5 януари 2004 г. за прилагане на Регламент (ЕО) No 1177/2003 на Европейския парламент и на Съвета относно статистическите данни на Общността за доходите и условията на живот (EU-SILC) по отношение на подробното съдържание на междинните и окончателните отчети за качеството (ОВ L 5, 9.1.2004 г., стр. 42).
 —
 32006 R 0315: Регламент (ЕО) No 315/2006 на Комисията от 22 февруари 2006 г. за прилагане на Регламент (ЕО) No 1177/2003 на Европейския парламент и на Съвета относно статистическите данни на Общността за доходите и условията на живот (EU-SILC), по отношение на списъка с целеви вторични променливи, свързани с условията за домакинствата (ОВ L 52, 23.2.2006 г., стр. 16).
 СТАТИСТИКА В ОБЛАСТТА НА ИКОНОМИКАТА
 —
 395 R 2494: Регламент (ЕО) No 2494/95 на Съвета от 23 октомври 1995 г. относно хармонизираните индекси на потребителските цени (ОВ L 257, 27.10.1995 г., стр. 1).
 За Швейцария регламентът се прилага по отношение на хармонизирането на потребителските цени за извършване на международни сравнения.
 Той не се прилага за целите на изчисляване на хармонизираните индекси на потребителските цени в рамките на Икономическия и валутен съюз.
 За целите на настоящото споразумение разпоредбите на този регламент се четат със следните адаптации:
 а)
 член 2в, както и позоваванията на индекса на потребителските цени на Паричния съюз (ИПЦПС) в член 8, параграф 1 и в член 11 не се прилагат;
 б)
 член 5, параграф 1, буква a) не се прилага;
 в)
 член 5, параграф 2 не се прилага;
 г)
 консултацията с Европейския паричен институт (ЕПИ), предвидена в член 5, параграф 3, не се прилага.
 —
 396 R 1749: Регламент (ЕО) No 1749/96 на Комисията от 9 септември 1996 г. относно първоначалните мерки за прилагане на Регламент (ЕО) No 2494/95 на Съвета относно хармонизираните индекси на потребителските цени (ОВ L 229, 10.9.1996 г., стр. 3), изменен със:
 —
 398 R 1687: Регламент (ЕО) No 1687/98 на Съвета от 20 юли 1998 г. (ОВ L 214, 31.7.1998 г., стр. 12),
 —
 398 R 1688: Регламент (ЕО) No 1688/98 на Съвета от 20 юли 1998 г. (ОВ L 214, 31.7.1998 г., стр. 23),
 —
 32007 R 1334: Регламент (ЕО) No 1334/2007 на Комисията от 14 ноември 2007 г. (ОВ L 296, 15.11.2007 г., стр. 22).
 —
 396 R 2214: Регламент (ЕО) No 2214/96 на Комисията от 20 ноември 1996 г. относно хармонизираните индекси на потребителските цени: предаване и разпространение на подиндекси на ХИПЦ (ОВ L 296, 21.11.1996 г., стр. 8), изменен със:
 —
 399 R 1617: Регламент (ЕО) No 1617/1999 на Комисията от 23 юли 1999 г. (ОВ L 192, 24.7.1999 г., стр. 9),
 —
 399 R 1749: Регламент (ЕО) No 1749/1999 на Комисията от 23 юли 1999 г. (ОВ L 214, 13.8.1999 г., стр. 1), поправен в ОВ L 267, 15.10.1999 г., стр. 59,
 —
 32001 R 1920: Регламент (ЕО) No 1920/2001 на Комисията от 28 септември 2001 г. (ОВ L 261, 29.9.2001 г., стр. 46), поправен в ОВ L 295, 13.11.2001 г., стр. 34,
 —
 32005 R 1708: Регламент (ЕО) No 1708/2005 на Комисията от 19 октомври 2005 г. (ОВ L 274, 20.10.2005 г., стр. 9).
 —
 397 R 2454: Регламент (ЕО) No 2454/97 на Комисията от 10 декември 1997 г. относно условията по прилагането на Регламент (ЕО) No 2494/95 на Съвета относно минимални стандарти при качеството на тегловните стойности на ХИПЦ (ОВ L 340, 11.12.1997 г., стр. 24).
 —
 398 R 2646: Регламент (ЕО) No 2646/98 на Комисията от 9 декември 1998 г. за въвеждане на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) No 2494/95 на Съвета относно минималните стандарти при разглеждането на тарифи в хармонизираните индекси на потребителските цени (ОВ L 335, 10.12.1998 г., стр. 30).
 —
 399 R 1617: Регламент (ЕО) No 1617/1999 на Комисията от 23 юли 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) No 2494/95 на Съвета относно минималните стандарти при третирането на застраховането в хармонизирания индекс на потребителските цени и за изменение на Регламент (ЕО) No 2214/96 на Комисията (ОВ L 192, 24.7.1999 г., стр. 9).
 —
 399 R 2166: Регламент (ЕО) No 2166/1999 на Съвета от 8 октомври 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) No 2494/95 относно минималните стандарти при третирането на продукти в секторите на здравеопазването, образованието и социалната закрила в хармонизирания индекс на потребителските цени (ОВ L 266, 14.10.1999 г., стр. 1).
 —
 32000 R 2601: Регламент (ЕО) No 2601/2000 на Комисията от 17 ноември 2000 г. за определяне на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) No 2494/95 на Съвета относно момента на въвеждане на покупните цени в хармонизирания индекс на потребителските цени (ОВ L 300, 29.11.2000 г., стр. 14).
 —
 32000 R 2602: Регламент (ЕО) No 2602/2000 на Комисията от 17 ноември 2000 г. за определяне на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) No 2494/95 на Съвета относно минималните стандарти за отчитане на намаленията на цените в хармонизирания индекс на потребителските цени (ОВ L 300, 29.11.2000 г., стр. 16), изменен със:
 —
 32001 R 1921: Регламент (ЕО) No 1921/2001 на Комисията от 28 септември 2001 г. (ОВ L 261, 29.9.2001 г., стр. 49), поправен в ОВ L 295, 13.11.2001 г., стр. 34.
 —
 32001 R 1920: Регламент (ЕО) No 1920/2001 на Комисията от 28 септември 2001 г. за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) No 2494/95 на Съвета относно минималните стандарти за разглеждане на цени на услуги, пропорционални на стойността на сделките, в хармонизирания индекс на потребителските цени и за изменение на Регламент (ЕО) No 2214/96 (ОВ L 261, 29.9.2001 г., стр. 46), поправен в ОВ L 295, 13.11.2001 г., стр. 34.
 —
 32001 R 1921: Регламент (ЕО) No 1921/2001 на Комисията от 28 септември 2001 г. за определяне на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) No 2494/95 на Съвета относно минималните стандарти за ревизиране на хармонизираните индекси на потребителските цени и за изменение на Регламент (ЕО) No 2602/2000 (ОВ L 261, 29.9.2001 г., стр. 49), поправен в ОВ L 295, 13.11.2001 г., стр. 34.
 —
 32005 R 1708: Регламент (ЕО) No 1708/2005 на Комисията от 19 октомври 2005 г. за установяване на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) No 2494/95 на Съвета по отношение на общия референтен период за хармонизирания индекс на потребителските цени и за изменение на Регламент (ЕО) No 2214/96 (ОВ L 274, 20.10.2005 г., стр. 9).
 —
 32006 R 0701: Регламент (ЕО) No 701/2006 на Съвета от 25 април 2006 г. за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) No 2494/95 по отношение на времевия обхват на събиране на ценови данни в хармонизирания индекс на потребителските цени (ОВ L 122, 9.5.2006 г., стр. 3).
 —
 32007 R 1445: Регламент (ЕО) No 1445/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 11 декември 2007 г. за установяване на общи правила за предоставяне на основна информация относно паритетите на покупателна способност, както и за тяхното изчисление и разпространение (ОВ L 336, 20.12.2007 г., стр. 1).
 —
 396 R 2223: Регламент (ЕО) No 2223/96 на Съвета от 25 юни 1996 г. относно Европейската система от национални и регионални сметки в Общността (ОВ L 310, 30.11.1996 г., стр. 1), изменен със:
 —
 398 R 0448: Регламент (ЕО) No 448/98 на Съвета от 16 февруари 1998 г. (ОВ L 58, 27.2.1998 г., стр. 1),
 —
 32000 R 1500: Регламент (ЕО) No 1500/2000 на Комисията от 10 юли 2000 г. (ОВ L 172, 12.7.2000 г., стр. 3),
 —
 32000 R 2516: Регламент (ЕО) No 2516/2000 на Европейския парламент и на Съвета от 7 ноември 2000 г. (ОВ L 290, 17.11.2000 г., стр. 1),
 —
 32001 R 0995: Регламент (ЕО) No 995/2001 на Комисията от 22 май 2001 г. (ОВ L 139, 23.5.2001 г., стр. 3),
 —
 32001 R 2558: Регламент (ЕО) No 2558/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 3 декември 2001 г. (ОВ L 344, 28.12.2001 г., стр. 1),
 —
 32002 R 0113: Регламент (ЕО) No 113/2002 на Комисията от 23 януари 2002 г. (ОВ L 21, 24.1.2002 г., стр. 3),
 —
 32002 R 1889: Регламент (ЕО) No 1889/2002 на Комисията от 23 октомври 2002 г. (ОВ L 286, 24.10.2002 г., стр. 1),
 —
 32003 R 1267: Регламент (ЕО) No 1267/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 16 юни 2003 г. (ОВ L 180, 18.7.2003 г., стр. 1).
 За целите на настоящото споразумение разпоредбите на този регламент се четат със следните адаптации:
 а)
 Швейцария има право да събира данни от институционални единици, когато разпоредбите на настоящия регламент се отнасят за промишлеността;
 б)
 Швейцария не е обвързана с регионална разбивка на данните, която се изисква с настоящия регламент;
 в)
 Швейцария не е обвързана с разбивка на износа и вноса на услуги за ЕС/трети страни, която се изисква с настоящия регламент;
 г)
 в приложение Б, Дерогации относно таблиците, които трябва да се предоставят в рамките на въпросника „ESA-95“ по държави, след точка 15 (Исландия) се добавя следното:
 „16. ШВЕЙЦАРИЯ
 16.1. Дерогации за таблиците
 Таблица No
 Таблица
 Дерогация
 До
 1
 Основни агрегати, годишни и тримесечни
 Предаване за 1990 г. и след това
 2
 Основни агрегати на сектор държавно управление
 Срокове за предаване: t + 8 месеца
 Неограничен
 Периодичност: годишна
 Неограничен
 Предаване за 1990 г. и след това
 3
 Таблици по промишлени сектори
 Предаване за 1990 г. и след това
 4
 Износ и внос от ЕС/трети страни
 Предаване за 1998 г. и след това
 5
 Разходи на домакинствата за крайно потребление по предназначение
 Предаване за 1990 г. и след това
 6
 Финансови сметки по институционални сектори
 Предаване за 1998 г. и след това
 2006 г.
 7
 Баланси за финансови активи и пасиви
 Предаване за 1998 г. и след това
 2006 г.
 8
 Нефинансови сметки по институционални сектори
 Срокове за предаване: t + 18 месеца
 Предаване за 1990 г. и след това
 Неограничен
 9
 Подробно описание на приходите от данъци, такси и социалноосигурителни вноски по сектори
 Срокове за предаване: t + 18 месеца
 Предаване за 1998 г. и след това
 Неограничен
 10
 Таблици по отрасли и по региони, NUTS II, A17
 Без регионална разбивка
 11
 Разходи на сектор държавно управление по функции
 Предаване за 2005 г. и след това
 Без изчисления със задна дата
 2007 г.
 12
 Таблици по отрасли и по региони, NUTS III, A3
 Без регионална разбивка
 13
 Сметки на домакинствата по региони, NUTS II
 Без регионална разбивка
 14—22
 В съответствие с дерогация а) на настоящия регламент Швейцария е освободена от задължението да предоставя данни за таблици 14—22.“
 —
 397 D 0178: Решение 97/178/ЕО, Евратом на Комисията от 10 февруари 1997 г. за определяне на методологията за прехода между Европейската система на национални и регионални сметки на Общността (ESA 95) и Европейската система на общи икономически сметки (ESA второ издание) (ОВ L 75, 15.3.1997 г., стр. 44).
 —
 398 D 0715: Решение 98/715/ЕО на Комисията от 30 ноември 1998 г. като пояснение на приложение А към Регламент (ЕО) No 2223/96 на Съвета относно Европейската система от национални и регионални сметки в Общността по въпроса за принципите за измерване на цените и обемите (ОВ L 340, 16.12.1998 г., стр. 33).
 За целите на настоящото споразумение разпоредбите на решението се четат със следната адаптация:
 Член 3 (класификация на методите по продукти) не с прилага за Швейцария.
 —
 32002 R 1889: Регламент (ЕО) No 1889/2002 на Комисията от 23 октомври 2002 г. за прилагане на Регламент (ЕО) No 448/98 на Съвета за изменение и допълнение на Регламент (ЕО) No 2223/96 по отношение на разпределянето на непряко измерваните услуги по финансово посредничество (FISIM) в рамките на Европейската система от национални и регионални сметки (ЕЅА) (ОВ L 286, 24.10.2002 г., стр. 11).
 —
 32003 R 1287: Регламент (ЕО, Евратом) No 1287/2003 на Съвета от 15 юли 2003 г. за хармонизиране на брутния национален доход по пазарни цени (Регламент за БНД) (ОВ L 181, 19.7.2003 г., стр. 1).
 —
 32005 R 0116: Регламент (ЕО, Евратом) No 116/2005 на Комисията от 26 януари 2005 г. относно обработката на възстановяването на ДДС на лица, които не са данъчно задължени, както и за лица, които са данъчно задължени, във връзка с техните дейности, които са освободени от данъци по смисъла на Регламент (ЕО, Евратом) No 1287/2003 на Съвета, относно хармонизирането на брутния национален доход по пазарни цени (ОВ L 24, 27.1.2005 г., стр. 6).
 —
 32005 R 1722: Регламент (ЕО) No 1722/2005 на Комисията от 20 октомври 2005 г. относно принципите на оценяване на услуги за отдаване под наем на жилища за целта на Регламент (ЕО, Евратом) No 1287/2003 на Съвета относно хармонизирането на брутния национален доход по пазарни цени (ОВ L 276, 21.10.2005 г., стр. 5).
 —
 399 D 0622: Решение 1999/622/ЕО, Евратом на Комисията от 8 септември 1999 г. относно третирането на възстановяване на ДДС за данъчно незадължени единици и за данъчно задължени единици, за техните освободени дейности, за целите на прилагането на Директива 89/130/ЕИО, Евратом на Съвета относно хармонизирането на образуването на брутния национален продукт по пазарни цени (ОВ L 245, 17.9.1999 г., стр. 51).
 —
 32006 R 0601: Регламент (ЕО) No 601/2006 на Комисията от 18 април 2006 г. за прилагане на Регламент (ЕО) No 184/2005 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на формата и процедурата за предаване на данни (ОВ L 106, 19.4.2006 г., стр. 7).
 НОМЕНКЛАТУРИ
 —
 390 R 3037: Регламент (ЕИО) No 3037/90 на Съвета от 9 октомври 1990 г. относно статистическата класификация на икономическите дейности в Европейската общност (ОВ L 293, 24.10.1990 г., стр. 1), изменен със:
 —
 393 R 0761: Регламент (ЕИО) No 761/93 на Комисията от 24 март 1993 г. (ОВ L 83, 3.4.1993 г., стр. 1),
 —
 32002 R 0029: Регламент (ЕО) No 29/2002 на Комисията от 19 декември 2001 г. (ОВ L 6, 10.1.2002 г., стр. 3).
 —
 393 R 0696: Регламент (ЕИО) No 696/93 на Съвета от 15 март 1993 г. относно статистическите отчетни единици за наблюдението и анализа на производствената система в Общността (ОВ L 76, 30.3.1993 г., стр. 1).
 —
 393 R 3696: Регламент (ЕИО) No 3696/93 на Съвета от 29 октомври 1993 г. относно статистическата класификация на продуктите по дейности (КПД) в Европейската икономическа общност (ОВ L 342, 31.12.1993 г., стр. 1), изменен със:
 —
 398 R 1232: Регламент (ЕО) No 1232/98 на Комисията от 17 юни 1998 г. (ОВ L 177, 22.6.1998 г., стр. 1),
 —
 32002 R 0204: Регламент (ЕО) No 204/2002 на Комисията от 19 декември 2001 г. (ОВ L 36, 6.2.2002 г., стр. 1).
 —
 32003 R 1059: Регламент (ЕО) No 1059/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 26 май 2003 г. за установяване на обща класификация на териториалните единици за статистически цели (NUTS) (ОВ L 154, 21.6.2003 г., стр. 1).
 СТАТИСТИКА В ОБЛАСТТА НА ЗЕМЕДЕЛИЕТО
 —
 396 L 0016: Директива 96/16/ЕО на Съвета от 19 март 1996 г. относно статистическите изследвания на млякото и млечните продукти (ОВ L 78, 28.3.1996 г., стр. 27), изменена със:
 —
 32003 L 0107: Директива 2003/107/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 декември 2003 г. (ОВ L 7, 13.1.2004 г., стр. 40).
 За целите на настоящото споразумение разпоредбите на директивата следва да се четат със следната адаптация:
 Швейцария не е обвързана с регионална разбивка на данните, която се изисква с настоящата директива.
 —
 397 D 0080: Решение 97/80/ЕО на Комисията от 18 декември 1996 г. относно въвеждане на разпоредби за прилагането на Директива 96/16/ЕО на Съвета относно статистическите изследвания на млякото и млечните продукти (ОВ L 24, 25.1.1997 г., стр. 26), изменено със:
 —
 398 D 0582: Решение 98/582/ЕО на Съвета от 6 октомври 1998 г. (ОВ L 281, 17.10.1998 г., стр. 36).
 —
 388 R 0571: Регламент (ЕИО) No 571/88 на Съвета от 29 февруари 1988 г. относно организирането на изследванията на Общността на структурата на земеделските стопанства за периода 1988—1997 г. (ОВ L 56, 2.3.1988 г., стр. 1), изменен със:
 —
 396 R 2467: Регламент (ЕО) No 2467/96 на Съвета от 17 декември 1996 г. (ОВ L 335, 24.12.1996 г., стр. 3),
 —
 398 D 0377: Решение 98/377/ЕО на Комисията от 18 май 1998 г. (ОВ L 168, 13.6.1998 г., стр. 29),
 —
 32002 R 143: Регламент (ЕО) No 143/2002 на Комисията от 24 януари 2002 г. (ОВ L 24, 26.1.2002 г., стр. 16),
 —
 32004 R 2139: Регламент (ЕО) No 2139/2004 на Комисията от 8 декември 2004 г. (ОВ L 369, 16.12.2004 г., стр. 26),
 —
 32006 R 0204: Регламент (ЕО) No 204/2006 на Комисията от 6 февруари 2006 г. (ОВ L 34, 7.2.2006 г., стр. 3).
 За целите на настоящото споразумение разпоредбите на този регламент се четат със следните адаптации:
 а)
 в член 4 текстът, започващ с „и дотолкова, доколкото следните териториални единици имат някакво местно значение...“ до „...специфичните техническо-икономически насоки по смисъла на същото решение“ не се прилага;
 б)
 в член 6, параграф 2 текстът „стандартната брутна разлика (СБР), по смисъла на Решение 85/377/ЕИО“ се заменя със:
 „стандартната брутна разлика (СБР), по смисъла на Решение 85/377/ЕИО, или от стойността на общата селскостопанска продукция“;
 в)
 членове 10, 12 и 13 и приложение II не се прилагат;
 г)
 Швейцария няма задължения по отношение на типологията, упомената в членове 6, 7, 8 и 9 и приложение I от настоящия регламент. Въпреки това Швейцария предава необходимата допълнителна информация, която позволява извършването на повторна класификация съгласно тази типология;
 д)
 без да се отчитат разпоредбите на регламента, Швейцария има право да провежда изследването през май и да предава данните най-късно до 18 месеца след това.
 —
 32000 D 0115: Решение 2000/115/ЕО на Комисията от 24 ноември 1999 г. относно дефинициите на характеристиките, списъка на земеделските продукти, изключенията от дефинициите и регионите и зоните във връзка с изследванията на структурата на земеделските стопанства (ОВ L 38, 12.2.2000 г., стр. 1), изменено със:
 —
 32002 R 1444: Регламент (ЕО) No 1444/2002 на Комисията от 24 юли 2002 г. (ОВ L 216, 12.8.2002 г., стр. 1),
 —
 32004 R 2139: Регламент (ЕО) No 2139/2004 на Комисията от 8 декември 2004 г. (ОВ L 369, 16.12.2004 г., стр. 26),
 —
 32006 R 0204: Регламент (ЕО) No 204/2006 на Комисията от 6 февруари 2006 г. (ОВ L 34, 7.2.2006 г., стр. 3).
 —
 390 R 0837: Регламент (ЕИО) No 837/90 на Съвета от 26 март 1990 г. относно статистическата информация, която трябва да бъде предоставена от държавите-членки за производството на зърнени култури (ОВ L 88, 3.4.1990 г., стр. 1).
 —
 393 R 0959: Регламент (ЕИО) No 959/93 на Съвета от 5 април 1993 г. относно статистическата информация, която следва да се предоставя от държавите-членки относно растителните продукти, различни от зърнени култури (ОВ L 98, 24.4.1993 г., стр. 1).
 —
 32004 R 0138: Регламент (ЕО) No 138/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 5 декември 2003 г. относно икономическите сметки за селското стопанство (ИССС) в Общността (ОВ L 33, 5.2.2004 г., стр. 1), изменен със:
 —
 32005 R 0306: Регламент (ЕО) No 306/2005 на Комисията от 24 февруари 2005 г. (ОВ L 52, 25.2.2005 г., стр. 9),
 —
 32006 R 0909: Регламент (ЕО) No 909/2006 на Комисията от 20 юни 2006 г. (ОВ L 168, 21.6.2006 г., стр. 14),
 —
 32008 R 0212: Регламент (ЕО) No 212/2008 на Комисията от 7 март 2008 г. (ОВ L 65, 8.3.2008 г., стр. 5).
 СТАТИСТИКА В ОБЛАСТТА НА РИБОЛОВА
 —
 391 R 1382: Регламент (ЕИО) No 1382/91 на Съвета от 21 май 1991 г. относно изпращането на данни за разтоварването на рибни продукти в държавите-членки (ОВ L 133, 28.5.1991 г., стр. 1), изменен със:
 —
 393 R 2104: Регламент (ЕИО) No 2104/93 на Съвета от 22 юли 1993 г. (ОВ L 191, 31.7.1993 г., стр. 1).
 —
 391 R 3880: Регламент (ЕИО) No 3880/91 на Съвета от 17 декември 1991 г. относно предоставянето на статистически данни за номиналния улов на държавите-членки, които извършват риболов в североизточната част на Атлантическия океан (ОВ L 365, 31.12.1991 г., стр. 1), изменен със:
 —
 32001 R 1637: Регламент (ЕО) No 1637/2001 на Комисията от 23 юли 2001 г. (ОВ L 222, 17.8.2001 г., стр. 20).
 —
 393 R 2018: Регламент (ЕИО) No 2018/93 от 30 юни 1993 г. относно предаването на статистически данни за улова и риболовната дейност от държавите-членки, които извършват риболов в северозападната част на Атлантическия океан (ОВ L 186, 28.7.1993 г., стр. 1), изменен със:
 —
 32001 R 1636: Регламент (ЕО) No 1636/2001 на Комисията от 23 юли 2001 г. (ОВ L 222, 17.8.2001 г., стр. 1).
 —
 395 R 2597: Регламент (ЕО) No 2597/95 на Съвета от 23 октомври 1995 г. относно предоставянето на статистически данни за номиналния улов и риболовната дейност на държавите-членки, които извършват риболов в зони извън северната част на Атлантическия океан (ОВ L 270, 13.11.1995 г., стр. 1), изменен със:
 —
 32001 R 1638: Регламент (ЕО) No 1638/2001 на Комисията от 24 юли 2001 г. (ОВ L 222, 17.8.2001 г., стр. 29).
 —
 396 R 0788: Регламент (ЕО) No 788/96 на Съвета от 22 април 1996 г. относно предоставянето от държавите-членки на статистическа информация за производството на аквакултури (ОВ L 108, 1.5.1996 г., стр. 1).
 СТАТИСТИКА В ОБЛАСТТА НА ЕНЕРГЕТИКАТА
 —
 390 L 0377: Директива 90/377/ЕИО на Съвета от 29 юни 1990 г. относно процедура на Общността за подобряване на прозрачността на цените на газта и електричеството за промишлени крайни потребители (ОВ L 185, 17.7.1990 г., стр. 16).“


type: other

text:
Europos Komisijos atstovybė Lietuvoje skelbs Kvietimą teikti pasiūlymus dalyvauti konkurse atrinkti projektų priimančias institucijas (organizacijas) Europe Direct informacijos centrų veiklai organizuoti 2013 - 2017 m. - Naujienos - GaukFinansavima.lt
 Europos Komisijos atstovybė Lietuvoje skelbs Kvietimą teikti pasiūlymus dalyvauti konkurse atrinkti projektų priimančias institucijas (organizacijas) Europe Direct informacijos centrų veiklai organizuoti 2013 - 2017 m.
 2012 m. gegužės – liepos mėn. Europos Komisijos atstovybė Lietuvoje skelbs kvietimą teikti pasiūlymus, kad galėtų atrinkti organizacijas ar institucijas, kurios nuo 2013 -2017 m. užtikrins Europe Direct informacijos centrų veiklą Lietuvoje.
 Europe Direct informacijos centrų veiklai užtikrinti konkurso būdu bus atrinktos projektus priimančios organizacijos (institucijos) paskelbus oficialų Kvietimą teikti pasiūlymus. Projektus administruoja Europos Komisijos atstovybė Lietuvoje. Pasiūlymus priimti projektus gali teikti įvairios organizacijos (institucijos): nacionalinės, vietos ar regioninės organizacijos ar institucijos, taip pat nevyriausybinės organizacijos ir vietos bibliotekos.
 Europe Direct informacijos centrų veiklai Europos Sąjungos skiriama dotacija. 2009-2012 m. dotacijos dydis buvo nuo 12 000 EUR iki 25 000 EUR per vienerius metus vienam Europe Direct informacijos centrui. 2013-2017 m. dotacijos dydis gali keistis ir bus patikslintas skalbiant oficialų Kvietimą teikti pasiūlymus.
 Ankstesnį kvietimą teikti pasiūlymus galima rasti: http://ec.europa.eu/lietuva/news_hp/news_representation/29072008_konkursas_lt.htm
 Šiuose dokumentuose pateiktą informaciją galima naudoti tik informacijos tikslais.
 Atsižvelgiant į tai, kad dotacijos skiriamos iš Europos Sąjungos biudžeto valdymo institucijos patvirtinto biudžeto, iki oficialaus teisės akto patvirtinimo šiuo skelbimu Europos Komisija neprisiima jokių įsipareigojimų dėl numatomo Kvietimo teikti pasiūlymus.


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 8.4.2006
 FR
 Journal officiel de l'Union européenne
 C 86/27
 Ordonnance du Tribunal de première instance du 31 janvier 2006 — Schneider Electric/Commission
 (Affaire T-48/03) (1)
 («Concurrence - Concentrations - Reprise de la procédure de contrôle après l'annulation par le Tribunal d'une décision interdisant une opération de concentration - Engagement de la phase d'examen approfondi - Renonciation à la concentration - Clôture de la procédure de contrôle - Recours en annulation - Actes faisant grief - Intérêt à agir - Irrecevabilité»)
 (2006/C 86/54)
 Langue de procédure: le français
 Parties
 Partie requérante: Schneider Electric SA (Rueil-Malmaison, France) [représentants: initialement A. Winckler, M. Pittie, et É de La Serre, puis M. Pittie et A. Winckler, avocats]
 Partie défenderesse: Commission des Communautés européennes [représentants: initialement P. Oliver et F. Lelièvre, puis P. Oliver et O. Beynet, agents]
 Objet de l'affaire
 Demande d'annulation, d'une part, de la décision de la Commission du 4 décembre 2002 d'ouvrir la phase d'examen approfondi de l'opération de concentration entre Schneider et Legrand (affaire COMP/M.2283 — Schneider/Legrand II) et, d'autre part, de la décision de la Commission du 13 décembre 2002 de clore la procédure de contrôle de cette opération
 Dispositif de l'ordonnance
 1)
 Le recours est rejeté comme irrecevable.
 2)
 La requérante supportera ses propres dépens ainsi que ceux exposés par la Commission.
 (1) JO C 101 du 26.4.2003


text:
 23.2.2013
 LV
 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
 C 55/12
 Vispārējās tiesas 2013. gada 15. janvāra spriedums — BSH/ITSB (“ecoDoor”)
 (Lieta T-625/11) (1)
 (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “ecoDoor” pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
 2013/C 55/20
 Tiesvedības valoda — vācu
 Lietas dalībnieki
 Prasītāja: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (Minhene, Vācija) (pārstāvis — S. Biagosch, avocat)
 Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — D. Walicka)
 Priekšmets
 Prasība atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 22. septembra lēmumu R 340/2011-1 par pieteikumu reģistrēt kā Kopienas preču zīmi vārdisku preču zīmi “ecoDoor”
 Rezolutīvā daļa:
 1)
 prasību noraidīt;
 2)
 BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.
 (1) OV C 32, 04.02.2012.


type: wikipedia

text:
Palle Mogens Fogde Sørensen (født 26. marts 1927 i København, død 1. februar 2018) var en dansk morder, der den 18. september 1965 dræbte fire politibetjente på Amager. Drabene skete i forbindelse med, at han blev stoppet af patruljevogne på vej hjem fra en indbrudsturné med sin kammerat Norman Lee Bune. Palle Sørensen havde allerede siddet 11 år i fængsel.
 De to indbrudstyve blev først stoppet på Amager Strandvej ud for Kastrup Fort af en politibil fra Tårnby politistation, da de kom kørende i Palle Sørensens stjålne hvide Simca Versailles. Palle Sørensen, som havde en pistol i et skulderhylster, dræbte de to betjente i patruljevognen, og Norman Lee Bune stak af.
 Palle Sørensen fortsatte alene i sin bil og blev i Vermlandsgade indhentet af en politibil fra Københavns politi. De to betjente, som ikke kendte til de tidligere drab, blev ligeledes skudt af Palle Sørensen. To af betjentene var 23 år, én var 24 år, og én var 28 år. I forbindelse med drabene affyrede Palle Sørensen i alt 15 skud, hvoraf de 12 ramte ofrene. Efter en intensiv politieftersøgning meldte Palle Sørensen sig selv til politiet. Han blev anholdt og tilstod drabene i et grundlovsforhør den 21. september 1965, tre dage efter forbrydelsen. Den 18. marts 1966 blev han idømt fængsel på livstid.
 Under afsoningen i Nyborg Statsfængsel og de mere end ti års isolationsfængsling i Vridsløselille Statsfængsel anmodede han gentagne gange om benådning. Det blev afslået.
 Den 26. maj 1995 blev Palle Sørensen overført til fortsat afsoning i åbent fængsel i Sønder Omme og den 17. marts 1997 udstationeret til kriminalforsorgens Pension Lyng i Stakroge. Den 4. maj 1998 blev han, 71 år gammel og efter at have siddet til afsoning i 32 år, 7 måneder og 15 dage, benådet af justitsminister Frank Jensen.
 Straffeloven er senere ændret, så livstidsdomme fremover hvert år skal vurderes efter 12 års afsoning. Palle Sørensens sag indgik i både den offentlige debat og i Folketingets behandling af lovændringen.
 Palle Sørensens far Rasmus arbejdede som natbetjent i Nysted.
 Sørensen levede som pensionist i Valby ved København, og døde 1. februar 2018.
 I populærkulturen
 Han nævnes i sangen "Psykopat på fri fod" fra albummet "Regnskabets Time" af MC Clemens fra 1997.
 "4-0 til Palle" er et udtryk, som bruges af folk - og især unge - der vil give udtryk for deres utilfredshed med ordensmagten og dens arbejde.
 Referencer
 Eksterne henvisninger
 Palle Sørensen - politimorder, af Frank Bøgh (2007/2012). - Issuu
 Drabssager 1965 - drabssageridanmark.beboer2650.dk
 Palle Mogens Fogde Sørensen - murderpedia.org
 Besøger sit offers gravsted - Ekstrabladet 18. november 2007
 Alle hader Palle - Ekstrabladet 20. november 2007
 Politimorderen, der tog sit liv - avisen.dk 21. november 2007
 Panseren og politimorderen - Information 22. december 2007
 Politimorderen Palle Sørensen - TV 2 8. januar 2008
 Livstid er for livet, men... - BT 3. august 2010
 Denne pistol dræbte fire betjente - Jyllands-Posten 5. november 2014
 19. september 1965 - Jagten på de 4 politibetjentes morder på Amager - Youtube
 Fire drab der ændrede Danmark DR P1 Dokumentar - 17. september 2015
 https://www.dr.dk/nyheder/indland/palle-soerensen-draebte-fire-betjente-siden-har-politiet-vaeret-parat-til-forsvare
 https://www.dr.dk/drtv/se/danske-mord_-den-firedobbelte-politimorder_257655 Reportageudsendelse fra DR-TV (tid 43:14)
 Danskere i 1900-tallet
 Danskere i 2000-tallet
 Massemordere
 Personer fra København
 Mordere fra Danmark
 Livstidsdømte fra Danmark


text:
Articolul 176. Temeiurile pentru aplicarea măsurilor preventive - Secţiunea IV
 Articolul 176. Temeiurile pentru aplicarea măsurilor preventive
 „(1) Măsurile preventive pot fi aplicate de către procuror, din oficiu ori la propunerea organului de urmărire penală, sau, după caz, de către instanţa de judecată numai în cazurile în care există suficiente temeiuri rezonabile de a presupune că bănuitul, învinuitul, inculpatul ar putea să se ascundă de organul de urmărire penală sau de instanţă, să împiedice stabilirea adevărului în procesul penal ori să săvârşească alte infracţiuni, de asemenea, ele pot fi aplicate de către instanţă pentru asigurarea executării sentinţei.
 (2) Arestarea preventivă şi măsurile preventive de alternativă arestării se aplică numai în cazurile existenţei unei bănuieli rezonabile privind săvârşirea unei infracţiuni pentru care legea prevede pedeapsă privativă de libertate pe un termen mai mare de 2 ani, iar în cazul existenţei unei bănuieli rezonabile privind săvârşirea unei infracţiuni pentru care legea prevede pedeapsă privativă de libertate pe un termen mai mic de 2 ani, ele se aplică dacă învinuitul, inculpatul a comis cel puţin una din acţiunile menţionate în alineatul (1).
 (3) La soluţionarea chestiunii privind necesitatea aplicării măsurii preventive respective, organul de urmărire penală şi instanţa de judecată vor lua în considerare următoarele criterii complementare:
 1) caracterul şi gradul prejudiciabil al faptei incriminate;
 2) persoana bănuitului, învinuitului, inculpatului;
 3) vârsta şi starea sănătăţii lui;
 4) ocupaţia lui;
 5) situaţia familială şi prezenţa persoanelor întreţinute;
 6) starea lui materială;
 7) prezenţa unui loc permanent de trai;
 8) alte circumstanţe esenţiale.
 Articolul 177. Actul prin care se aplică măsura preventivă
 (2) Arestarea preventivă ... se aplică numai conform hotărârii instanţei de judecată ...”
 Articolul 185. Arestarea preventivă
 „(1) Arestarea preventivă constă în deţinerea bănuitului, învinuitului, inculpatului în stare de arest în locurile şi în condiţiile prevăzute de lege.
 (2) Arestarea preventivă poate fi aplicată în cazurile şi în condiţiile prevăzute în art.176, precum şi dacă:
 1) bănuitul, învinuitul, inculpatul nu are loc permanent de trai pe teritoriul Republicii Moldova;
 2) bănuitul, învinuitul, inculpatul nu este identificat;
 3) bănuitul, învinuitul, inculpatul a încălcat condiţiile altor măsuri preventive aplicate în privinţa sa.
 (4) Încheierea privind arestarea preventivă poate fi atacată cu recurs în instanţa ierarhic superioară.”
 Articolul 186. Termenul ţinerii persoanei în stare de arest şi prelungirea lui
 „(1) Termenul ţinerii persoanei în stare de arest curge de la momentul privării persoanei de libertate la reţinerea ei, iar în cazul în care ea nu a fost reţinută - de la momentul executării hotărârii judecătoreşti privind aplicarea acestei măsuri preventive. ...
 (2) Ţinerea persoanei în stare de arest în faza urmăririi penale până la trimiterea cauzei în judecată nu va depăşi 30 de zile, cu excepţia cazurilor prevăzute de prezentul cod. Curgerea duratei arestării preventive în faza urmăririi penale se întrerupe la data când procurorul trimite cauza în instanţă spre judecare, când arestarea preventivă sau arestarea la domiciliu se revocă ori se înlocuieşte cu o altă măsură preventivă neprivativă de libertate.
 (5) Fiecare prelungire a duratei arestării preventive nu poate depăşi 30 de zile.
 (6) În caz dacă este necesar de a prelungi durata arestării preventive a învinuitului, procurorul, nu mai târziu de 5 zile până la expirarea termenului de arestare, înaintează judecătorului de instrucţie un demers privind prelungirea acestui termen.
 (8) După trimiterea cauzei în judecată, toate demersurile cu privire la arestarea preventivă se soluţionează de către instanţa care judecă cauza.
 (9) Prelungirea duratei arestării preventive până la 6 luni se decide de către judecătorul de instrucţie în baza demersului procurorului din circumscripţia în raza teritorială a căreia se efectuează urmărirea penală, iar în caz de necesitate de a prelungi arestarea preventivă peste termenul indicat - în baza demersului aceluiaşi procuror, cu consimţământul Procurorului General sau al adjuncţilor lui.
 (10) Hotărârea de prelungire a duratei arestării preventive poate fi atacată cu recurs în instanţa ierarhic superioară.”
 Articolul 190. Liberarea provizorie a persoanei arestate
 „Persoana arestată preventiv în condiţiile art.185 poate cere, în tot cursul procesului penal, punerea sa în libertate provizorie sub control judiciar sau pe cauţiune.”
 Articolul 191. Liberarea provizorie sub control judiciar a persoanei deţinute
 „(1) Liberarea provizorie sub control judiciar a persoanei arestate preventiv, reţinute sau în privinţa căreia s-a înaintat demers de arestare poate fi acordată de către judecătorul de instrucţie sau, după caz, de către instanţa de judecată numai în cazul infracţiunilor din imprudenţă, precum şi al infracţiunilor cu intenţie pentru care legea prevede o pedeapsă care nu depăşeşte 10 ani închisoare.
 (2) Liberarea provizorie sub control judiciar nu se acordă bănuitului, învinuitului, inculpatului în cazul în care acesta are antecedente penale nestinse pentru infracţiuni grave, deosebit de grave sau excepţional de grave sau există date că el va săvârşi o altă infracţiune, va încerca să influenţeze asupra martorilor sau să distrugă mijloacele de probă, sau să fugă.
 (3) Liberarea provizorie sub control judiciar a persoanei deţinute este însoţită de una sau mai multe din următoarele obligaţii:
 7) să nu conducă autovehicule, să nu exercite o profesie de natura aceleia de care s-a folosit la săvârşirea infracţiunii.
 Articolul 195. Înlocuirea, revocarea sau încetarea de drept a măsurii preventive
 „(1) Măsura preventivă aplicată poate fi înlocuită cu una mai aspră, dacă necesitatea acesteia este confirmată prin probe, sau cu una mai uşoară, dacă prin aplicarea ei se va asigura comportamentul respectiv al bănuitului, învinuitului, inculpatului, în scopul desfăşurării normale a procesului penal şi al asigurării executării sentinţei. ...”
 Articolul 329. Rezolvarea chestiunii cu privire la măsura preventivă
 „(1) La judecarea cauzei, instanţa, din oficiu sau la cererea părţilor şi ascultând opiniile acestora, este în drept să dispună aplicarea, înlocuirea sau revocarea măsurii preventive aplicate inculpatului. O nouă cerere de aplicare, înlocuire sau revocare a măsurii preventive poate fi depusă dacă au apărut temeiuri pentru aceasta, dar nu mai devreme decât peste o lună după ce încheierea precedentă privind această chestiune a intrat în vigoare sau dacă nu au intervenit noi împrejurări care condiţionează noua cerere. ...”
 Articolul 345. Şedinţa preliminară
 „(1) În termen de cel mult 10 zile de la data la care cauza a fost repartizată pentru judecare, judecătorul sau, după caz, completul de judecată, studiind materialele dosarului, fixează termenul pentru şedinţa preliminară. Şedinţa preliminară în cauzele în care sunt inculpaţi arestaţi se face de urgenţă şi cu prioritate.
 (4) În şedinţa preliminară se soluţionează chestiunile privind:
 ... 6) măsurile preventive şi de ocrotire.”
 Articolul 351. Numirea cauzei spre judecare
 (7) Fixând cauza pentru judecare, instanţa dispune menţinerea, schimbarea, revocarea sau încetarea, după caz, a măsurii preventive, în conformitate cu prevederile prezentului cod.”
 B. Recursurile interne invocate de Guvern
 88. În cauza Drugalev c. Ministerului Afacerilor Interne şi Ministerului Finanţelor (hotărârea irevocabilă a Curţii de Apel Chişinău din 26 octombrie 2004), după trei ani de la eliberarea din arest preventiv, reclamantul a pretins şi a obţinut despăgubiri în mărime de aproximativ 950 euro (EUR) pentru că a fost deţinut în condiţii inumane şi degradante timp de aproximativ şase luni. Cauza a fost examinată doar de două instanţe, deoarece decizia Curţii de Apel Chişinău nu a fost contestată la Curtea Supremă de Justiţie, iar întreaga durată a procesului a fost de aproximativ un an şi cinci luni. Instanţa şi-a bazat hotărârea pe articolele 2 şi 3 ale Convenţiei.
 89. În cauza Eleonora Bologan c. Ministerului Afacerilor Interne şi Ministerului Finanţelor (hotărârea civilă a Curţii de Apel Bălţi din 21 martie 2006), reclamantului i s-au acordat compensaţii în mărime de EUR 3,160 pentru că a fost supus torturii de către trei poliţişti în timpul urmăririi penale împotriva sa. Instanţele judecătoreşti naţionale şi-au bazat hotărârile pe o sentinţă penală irevocabilă împotriva poliţiştilor, prin care ei au fost găsiţi vinovaţi şi condamnaţi pentru comiterea unor acte de tortură.
 90. În cauzele Cotorobai şi Castraveţ (hotărârile judecătoreşti din 9 decembrie 2004 şi 1 octombrie 2005 a Judecătoriei Centru şi, respectiv, a Judecătoriei Botanica), instanţele de judecată au examinat cererile habeas corpus depuse de reclamanţi şi au dispus eliberarea lor pe motivul, inter alia, al stării proaste a sănătăţii lor. În special, în cauza Cotorobai instanţa de judecată a notat că, „potrivit certificatelor medicale şi a fişei medicale a reclamantului, el suferă de o boală oftalmologică care necesită tratament”. În cauza Castraveţ Judecătoria Botanica a declarat că „durata lungă a detenţiei reclamantului a contribuit la agravarea unor boli de care acesta suferea”.
 91. Articolul 53 din Constituţie prevede următoarele:
 (2) Statul răspunde patrimonial, potrivit legii, pentru prejudiciile cauzate prin erorile săvârşite în procesele penale de către organele de anchetă şi instanţele judecătoreşti.”
 92. Prevederile relevante ale Codului civil sunt următoarele:
 Articolul 1405. Răspunderea statului pentru prejudiciul cauzat prin acţiunile organelor de urmărire penală, ale procuraturii sau ale instanţelor de judecată
 „(1) Prejudiciul cauzat persoanei fizice prin condamnare ilegală, atragere ilegală la răspundere penală, aplicare ilegală a măsurii preventive sub forma arestului preventiv sau sub forma declaraţiei scrise de a nu părăsi localitatea, prin aplicarea ilegală în calitate de sancţiune administrativă a arestului, muncii neremunerate în folosul comunităţii se repară de către stat integral, indiferent de vinovăţia persoanelor de răspundere ale organelor de urmărire penală, ale procuraturii sau ale instanţelor de judecată. ...”
 93. Reclamantul s-a plâns, în temeiul articolului 3 al Convenţiei, de condiţiile de detenţie inumane şi degradante din Izolatorul Anchetei Preliminare nr. 3 şi, în special, de lipsa asistenţei medicale adecvate. Articolul 3 al Convenţiei prevede următoarele:
 94. În continuare, el pretinde că detenţia sa după expirarea ultimului mandat de arest, în luna mai 2002, nu a fost „legală” în sensul articolului 5 §§ 1 şi 3 al Convenţiei. Curtea va examina această pretenţie prin prisma articolului 5 § 1. Partea relevantă a articolului 5 § 1 prevede următoarele:
 „1. Orice persoană are dreptul la libertate şi siguranţă. Nimeni nu poate fi lipsit de libertatea sa, cu excepţia următoarelor cazuri şi potrivit căilor legale:
 c) dacă a fost arestat sau reţinut în vederea aducerii sale în faţa autorităţii judiciare competente, atunci când există motive verosimile de a bănui că a săvârşit o infracţiune sau când există motive temeinice de a crede în necesitatea de a-l împiedica să săvârşească o infracţiune sau să fugă după săvârşirea acesteia; ...”
 95. De asemenea, reclamantul a pretins că arestarea sa preventivă nu a fost bazată pe motive „relevante şi suficiente”. Partea relevantă a articolului 5 § 3 prevede următoarele:
 „Orice persoană arestată sau deţinută în condiţiile prevăzute de paragraful 1 c) din prezentul articol, ... are dreptul de a fi judecată într-un termen rezonabil sau eliberată în cursul procedurii. Punerea în libertate poate fi subordonată unei garanţii care să asigure prezentarea persoanei în cauză la audiere.”
 96. Reclamantul a pretins că durata procedurilor a fost incompatibilă cu cerinţa „termenului rezonabil” prevăzută de articolul 6 § 1 al Convenţiei, care prevede următoarele:
 „Orice persoană are dreptul la judecarea ... într-un termen rezonabil a cauzei sale, de către o instanţă ... care va hotărî, ... asupra temeiniciei oricărei acuzaţii în materie penală îndreptată împotriva sa. ...”
 97. In fine, reclamantul a pretins că durata detenţiei sale a constituit o încălcare a dreptului său de a fi prezumat nevinovat, garantat de articolul 6 § 2 al Convenţiei, care prevede următoarele:
 A. Pretenţiile cu privire la lipsa motivelor „relevante şi suficiente” pentru arestarea preventivă şi cu privire la încălcarea prezumţiei nevinovăţiei
 98. Curtea notează că reclamantul a pretins că arestarea sa preventivă nu a fost bazată pe motive „relevante şi suficiente”. În ceea ce priveşte detenţia în baza mandatelor de arest până în luna mai 2002, Curtea notează că reclamantul nu s-a plâns de acest lucru în termen de şase luni de la data când recursurile sale împotriva mandatelor de arest au fost respinse de instanţa ierarhic superioară. Prin urmare, această pretenţie urmează a fi declarată inadmisibilă în temeiul articolului 35 § 1 al Convenţiei.
 99. În ceea ce priveşte pretenţia cu privire la pretinsa încălcare a prezumţiei nevinovăţiei, Curtea reaminteşte că prezumţia nevinovăţiei, garantată de articolul 6 § 2 al Convenţiei, cere inter alia ca, atunci când îşi îndeplinesc atribuţiile, membrii unei instanţe judecătoreşti nu ar trebui să pornească de la ideea preconcepută că persoana acuzată a comis infracţiunea de care ea este învinuită; sarcina probaţiunii aparţine acuzării, iar orice dubiu urmează a fi interpretat în favoarea acuzatului (a se vedea, printre altele, Barberà, Messegué and Jabardo v. Spain, hotărâre din 6 decembrie 1988, Seria A nr. 146, § 77).
 100. Totuşi, Curtea nu găseşte niciun indiciu că instanţa de judecată a pornit de la prezumţia că reclamantul a comis infracţiunile de care el a fost învinuit. Prin urmare, nu există nicio aparenţă a unei violări a articolului 6 § 2 al Convenţiei, iar această pretenţie urmează a fi declarată inadmisibilă ca fiind în mod vădit nefondată.
 B. Neepuizarea căilor de recurs interne
 101. Guvernul a declarat că reclamantul nu a epuizat toate recursurile interne disponibile lui în ceea ce priveşte pretenţia sa formulată în temeiul articolului 3 al Convenţiei. În special, Guvernul a invocat că reclamantul a putut, însă nu a folosit prevederile articolului 53 al Constituţiei (a se vedea paragraful 91 de mai sus) şi ale articolului 1405 al Codului civil (a se vedea paragraful 92 de mai sus). Mai mult, el ar fi putut invoca direct articolul 3 al Convenţiei.
 102. Guvernul a declarat că o cerere habeas corpus în care un reclamant se plânge direct sau în substanţă de o violare a articolului 3 al Convenţiei (tratament inuman şi degradant), reprezintă un recurs efectiv în ceea ce priveşte condiţiile proaste de detenţie. El s-a bazat pe cauzele Cotorobai şi Castraveţ (a se vedea paragraful 90 de mai sus) şi a susţinut că instanţa de judecată care examinează o cerere habeas corpus, în mod normal, ar examina argumentele deţinutului cu privire la pretinsa violare a articolului 3 împreună cu alte motive în favoarea sau defavoarea detenţiei.
 103. În acelaşi timp, Guvernul a declarat că, dacă o persoană doreşte o încetare imediată a încălcării drepturilor sale garantate de articolul 3 şi compensaţii pentru astfel de încălcări, el sau ea trebuie să iniţieze un proces civil, aşa cum au procedat reclamanţii în cauzele Drugalev şi Bologan (a se vedea paragrafele 88 şi 89 de mai sus). Deoarece reclamantul în această cauză nu a iniţiat un astfel de proces, el nu a epuizat căile de recurs interne.
 104. Reclamantul nu a fost de acord şi a declarat că a epuizat toate recursurile interne care i-au fost disponibile. De asemenea, el a susţinut că recursurile sugerate de Guvern erau, în orice caz, irelevante pentru situaţia sa.
 105. Curtea reaminteşte că o persoană nu este chemată să încerce mai mult decât una din căile de recurs, atunci când mai multe căi sunt disponibile (a se vedea, de exemplu, Airey v. Ireland, hotărâre din 9 octombrie 1979, Seria A nr. 32, p. 12, § 23). Din documentele prezentate Curţii de către părţi rezultă în mod clar că reclamantul s-a plâns inter alia instanţelor judecătoreşti naţionale în cererile sale habeas corpus de pretinsa lipsă a asistenţei medicale adecvate (a se vedea paragraful 11 de mai sus), fără a menţiona şi numeroasele sale cereri înaintate altor autorităţi. Guvernul a recunoscut că o asemenea procedură constituie un recurs efectiv împotriva pretinselor violări ale articolului 3 (a se vedea paragraful 102 de mai sus).
 106. În ceea ce priveşte celălalt recurs invocat de Guvern, şi anume o acţiune civilă prin care să se ceară încetarea imediată a unei pretinse violări (a se vedea paragraful 103 de mai sus), Curtea are dubii cu privire la eficacitatea acestuia. Ea notează că în cauza Drugalev reclamantul a solicitat compensaţii pentru condiţiile rele de detenţie după trei ani de la eliberarea sa şi că procedurile civile au durat aproximativ un an şi cinci luni în două instanţe. Această cauză, oricât de încurajatoare ar fi, nu stabileşte existenţa unei competenţe a instanţelor judecătoreşti naţionale de a dispune în mod efectiv eliberarea imediată a unui deţinut atunci când condiţiile sale de detenţie încalcă cerinţele articolului 3.
 În ceea ce priveşte cealaltă cauză invocată de Guvern, cauza Bologan, Curtea notează că ea se referă la posibilitatea de a obţine compensaţii pentru tortură, prin intermediul procedurilor civile, după obţinerea unei sentinţe penale favorabile împotriva persoanei care a aplicat tortura. Curtea notează că un asemenea recurs nu a fost niciodată o chestiune de dispută în faţa sa şi că, prin urmare, el nu are nicio legătură cu disputa cu privire la existenţa recursurilor efective împotriva condiţiilor proaste de detenţie, ceea ce constituie obiectul acestei cauze.
 107. În astfel de circumstanţe, Curtea nu consideră că, pe moment, existenţa unui recurs efectiv în faţa instanţelor de judecată naţionale, în ceea ce priveşte pretenţia reclamantului cu privire la lipsa asistenţei medicale adecvate în locul său de detenţie, a fost în mod clar stabilită. Totuşi, Curtea ar putea în viitor să-şi revizuiască poziţia, dacă ea va fi informată despre aplicarea constantă a Convenţiei de către instanţele de judecată naţionale. Prin urmare, ea consideră că pretenţia formulată în temeiul articolului 3 al Convenţiei nu poate fi declarată inadmisibilă pentru neepuizarea căilor de recurs interne şi, în consecinţă, obiecţia Guvernului urmează a fi respinsă.
 C. Concluzii cu privire la admisibilitate
 108. Curtea consideră că pretenţiile reclamantului formulate în temeiul articolelor 3, 5 § 1 şi 6 § 1 ale Convenţiei ridică chestiuni de fapt şi de drept, care sunt suficient de serioase ca rezolvarea lor să depindă de examinarea fondului. Niciun alt temei pentru a le declara inadmisibile nu a fost stabilit. Prin urmare, Curtea declară aceste pretenţii admisibile. În conformitate cu decizia sa de a aplica articolul 29 § 3 al Convenţiei (a se vedea paragraful 4 de mai sus), Curtea va purcede imediat la examinarea fondului acestor pretenţii.
 II. PRETINSA VIOLARE A ARTICOLULUI 3 AL CONVENŢIEI
 109. Guvernul a susţinut că condiţiile de detenţie în Izolatorul Anchetei Preliminare nr. 3, unde a fost deţinut reclamantul, nu pot fi considerate inumane ori degradante. El a arătat că cheltuielile publice în domeniul sistemului penitenciar în anii 2005-2006 au crescut şi a susţinut că, în ultimul timp, au fost făcute multe lucruri pentru a îmbunătăţi condiţiile de detenţie din acest penitenciar.
 110. Potrivit Guvernului, în timpul aflării sale în Izolatorul Anchetei Preliminare nr. 3, reclamantul a primit toată asistenţa medicală necesară. El a declarat că, în timpul detenţiei reclamantului în penitenciar, acesta a fost consultat de personalul medical al penitenciarului de aproape 70 de ori şi că de aproape 30 de ori el a refuzat să fie examinat. Potrivit Guvernului, personalul medical din penitenciar era bine calificat şi autorizat să practice de către Ministerul Sănătăţii. Reclamantul a pretins de două ori că suferă de hipertensiune arterială, ceea ce dovedea că el era capabil să exagereze problemele sale de sănătate.
 111. Reclamantul a declarat că în penitenciar şi în Spitalul Penitenciar nu erau medici urologi, cardiologi şi neurologi. Starea sănătăţii sale era destul de gravă pentru a fi incompatibilă cu detenţia sa prelungită.
 112. Curtea reiterează că, deşi articolul 3 al Convenţiei nu poate fi interpretat ca impunând o obligaţie generală de a elibera deţinuţii pe motive de sănătate, el totuşi impune statului obligaţia de a proteja integritatea fizică a persoanelor lipsite de libertate, de exemplu prin a le acorda asistenţa medicală necesară (a se vedea Şarban v. Moldova, nr. 3456/05, § 77, 4 octombrie 2005).
 113. Curtea urmează să determine dacă reclamantul a avut nevoie de asistenţă medicală regulată, dacă el a fost lipsit de o astfel de asistenţă, după cum pretinde, iar, în caz afirmativ, dacă aceasta constituie tratament contrar articolului 3 al Convenţiei (a se vedea cf. Farbtuhs v. Latvia, nr. 4672/02, § 53, 2 decembrie 2004).
 114. Se pare că Guvernul nu contestă faptul că reclamantul suferea de numeroase boli urologice grave, unele dintre ele fiind cronice, şi că lui i-a fost prescris tratament şi chiar o operaţie la unul din rinichi (a se vedea paragrafele 17 şi 18 de mai sus).
 115. Curtea notează dezacordul dintre părţi în ceea ce priveşte disponibilitatea asistenţei medicale în Izolatorul Anchetei Preliminare nr. 3. Totuşi, se pare că chestiunea esenţială nu este lipsa asistenţei medicale în general ci, mai degrabă, lipsa unei asistenţe medicale adecvate pentru boala specifică a reclamantului, şi anume, hepatită cronică, hidronefroză de gradul doi, diateză urică, hipercogenitatea parenchimului pancreatic, pielonefrită cronică bilaterală cu hipofuncţionalitate a rinichiului drept, hidronefroză a rinichiului drept cu diminuarea funcţiilor acestuia, calculi în canalul urinar, patologie somatică, insuficienţă renală cronică, traumatism cranio-cerebral şi anxietate generalizată de hipertensiunea arterială.
 116. Atunci când a comunicat această cauză, Curtea a cerut Guvernului să-i prezinte informaţia completă cu privire la tratamentul medical pe care l-a primit reclamantul pentru toate problemele sale de sănătate. Din păcate, o astfel de informaţie nu a fost prezentată, iar Guvernul şi-a axat atenţia în special spre a dovedi reaua credinţă a reclamantului când a refuzat să fie examinat de medicii de la penitenciar, pe numărul mare de consultaţii pe care acesta le-a primit de la medici şi pe numeroasele cazuri în care el a fost internat în secţia medicală a penitenciarului sau în Spitalul Penitenciar.
 117. Curtea nu este convinsă de declaraţiile Guvernului. Faptul că reclamantul a fost examinat de medici, fără ca ulterior recomandările acestora să fie urmate, nu este suficient. În acest sens, se notează faptul că, în 2002 şi 2003, reclamantului i s-a prescris inter alia o operaţie urgentă la unul din rinichi (a se vedea paragraful 18 de mai sus); totuşi, se pare că aceste recomandări nu au fost niciodată urmate. Unul din medicii care a prescris operaţia a subliniat gravitatea stării sănătăţii reclamantului şi a atras atenţia asupra riscului că reclamantul şi-ar putea pierde rinichiul, dacă nu ar fi efectuată operaţia. Se pare că chiar şi această prognoză gravă nu a convins autorităţile să acţioneze.
 118. Mai mult, Curtea notează că instanţele judecătoreşti naţionale au recunoscut că, în timpul detenţiei reclamantului, în Izolatorul Anchetei Preliminare nr. 3 nu a existat o asistenţă medicală corespunzătoare. Din acest motiv, arestarea preventivă a reclamantului a fost schimbată cu arest la domiciliu (a se vedea paragrafele 13 şi 14 de mai sus).
 119. În ceea ce priveşte argumentele Guvernului cu privire la rea-credinţa reclamantului, Curtea notează că nici în penitenciar şi nici în Spitalul Penitenciar, unde reclamantul a fost internat, nu erau medici specializaţi în tratamentul stării sănătăţii reclamantului (a se vedea paragrafele 23 şi 24 de mai sus). Mai mult, din scrisoarea Ministerului Justiţiei din 23 septembrie 2003 (a se vedea paragraful 22 de mai sus), se pare că tratamentul era inadecvat şi că reclamantul a trebuit să se bazeze pe rudele sale pentru a obţine medicamentele necesare. El chiar a declarat greva foamei pentru a protesta împotriva condiţiilor de tratament din penitenciar (a se vedea paragraful 21 de mai sus). Prin urmare, Curtea nu poate conchide că refuzul reclamantului de a accepta tratamentul medical în asemenea condiţii ar putea fi interpretat ca rea-credinţă.
 120. Un factor important care urmează a fi luat în consideraţie este perioada în care reclamantul s-a aflat în detenţie fără asistenţă medicală corespunzătoare. Trebuie notat faptul că el a fost deţinut în penitenciar timp de aproape patru ani, între ianuarie 2002 şi decembrie 2005. În timp ce se notează faptul că reclamantul a fost parţial responsabil de durata procedurilor şi, prin urmare, de durata arestării sale preventive (a se vedea, paragraful 144 de mai jos), totuşi, statul trebuia să se asigure ca el să fie deţinut în condiţii care să nu fie contrare articolului 3.
 121. În lumina celor de mai sus, Curtea conchide că, în timp ce suferea de boli grave la rinichi, care implicau riscuri mari pentru sănătatea sa, reclamantul a fost deţinut pentru o perioadă lungă de timp fără asistenţă medicală corespunzătoare. Curtea constată că suferinţa reclamantului a depăşit nivelul minim de severitate în sensul articolului 3 al Convenţiei şi a constituit tratament inuman şi degradant.
 122. Prin urmare, Curtea constată că refuzul de a asigura reclamantului o asistenţă medicală adecvată a fost contrar articolului 3 al Convenţiei.
 III. PRETINSA VIOLARE A ARTICOLULUI 5 § 1 AL CONVENŢIEI
 123. Guvernul a declarat că, după transmiterea la 23 mai 2002 a dosarului reclamantului în instanţa de judecată pentru examinare, instanţa de judecată trebuia să examineze orice cerere cu privire la arestarea preventivă a reclamantului, detenţia căruia s-a bazat pe prevederile clare ale legii, şi anume articolul 79 al vechiului Cod de procedură penală şi articolele 186 (2) şi (8), 329 (1), 351 (7) şi 345 (1) şi (4) ale noului Cod de procedură penală (a se vedea paragrafele 86-87 de mai sus). Acest lucru şi faptul că detenţia reclamantului a fost dispusă de un judecător de instrucţie, şi nu de un procuror, distinge această cauză de cauza Baranowski v. Poland, nr. 28358/95, ECHR 2000 III.
 124. Reclamantul nu a prezentat observaţii cu privire la fondul acestei pretenţii.
 125. Curtea reiterează că „legalitatea” detenţiei, în baza prevederilor legale interne, este elementul primar, dar nu întotdeauna şi cel decisiv. Curtea trebuie, suplimentar, să fie convinsă că detenţia pe parcursul perioadei în cauză a fost compatibilă cu scopul articolului 5 § 1 al Convenţiei, care este de a preveni privarea persoanelor de libertate în mod arbitrar. Mai mult, Curtea trebuie să se asigure dacă însăşi legislaţia internă este în conformitate cu Convenţia, inclusiv cu principiile generale prevăzute sau sugerate de aceasta (Baranowski, citată mai sus, § 51).
 126. La acest ultim punct, Curtea accentuează că atunci când este vorba de lipsirea de libertate, este deosebit de important ca principiul general al securităţii raporturilor juridice să fie respectat. Prin urmare, este esenţial ca condiţiile pentru lipsirea de libertate, prevăzute de legea naţională, să fie clar definite şi ca însăşi legea să fie previzibilă atunci când este aplicată, încât să corespundă standardului de „legalitate” stabilit de Convenţie, un standard care cere ca legea respectivă să fie suficient de exactă încât să permită unei persoane – în caz de necesitate, cu o consultare adecvată – să prevadă, într-o măsură rezonabilă, ţinând cont de circumstanţe, consecinţele pe care o anumită faptă le poate avea (a se vedea Steel and Others v. the United Kingdom, hotărâre din 23 septembrie 1998, Reports 1998-VII, § 54).
 127. În această cauză, Curtea notează că, după 23 mai 2002, nu a fost eliberat niciun mandat de arest de către o instanţă de judecată, care să autorizeze sau să prelungească detenţia reclamantului.
 128. Guvernul a invocat câteva articole din vechiul şi noul Cod de procedură penală, care, în opinia sa, au constituit baza legală pentru detenţia reclamantului după expirarea ultimului său mandat de arest. Totuşi, argumentele sale cu privire la aceste articole au fost deja respinse de Curte în cauza Boicenco v. Moldova, nr. 41088/05, § 152, 11 iulie 2006.
 129. Din cele de mai sus rezultă că detenţia reclamantului, după expirarea în mai 2002 a mandatului său de arest şi până în prezent, nu s-a bazat pe o prevedere legală.
 130. Prin urmare, a existat o violare a articolului 5 § 1 al Convenţiei.
 131. În ceea ce priveşte pretenţia reclamantului cu privire la lipsa motivelor „relevante şi suficiente” pentru detenţia sa după expirarea ultimului mandat de arest în mai 2002 până în prezent, Curtea consideră că, în lumina constatărilor sale de mai sus prin prisma articolului 5 § 1 al Convenţiei cu privire la legalitatea acelei perioade de detenţie, nu este necesar de a examina această pretenţie separat.
 IV. PRETINSA VIOLARE A ARTICOLULUI 6 AL CONVENŢIEI
 132. În primul rând, Guvernul a declarat că dosarul penal în cauză era de o anumită complexitate, ceea ce a constituit parţial cauza duratei procedurilor. Totuşi, indiferent de acest fapt, întreaga durată a procedurilor nu a fost excesivă.
 133. El a susţinut că, pe parcursul ultimilor trei ani, reclamantul a pretins în mod fals că suferă de hipertensiune arterială şi de alte probleme de sănătate şi a refuzat să participe la şedinţele judecătoreşti. Două comisii medicale au stabilit că starea sănătăţii sale era satisfăcătoare.
 134. Şedinţele judecătoreşti au fost amânate de multe ori la cererea reclamantului pe pretinse motive de sănătate. Spre exemplu, la 24 octombrie 2002, reclamantul a refuzat să participe la şedinţa judecătorească din cauza problemelor sale de sănătate, însă, în acelaşi timp, el a refuzat tratamentul medical care i-a fost propus. La 20 noiembrie 2002, 12 decembrie 2002, 10 iunie 2003, 18 decembrie 2003, reclamantul a simulat probleme de sănătate, ceea ce a avut ca rezultat prelungirea duratei procedurilor. La 4 şi 17 mai 2005 şi la 8 august şi 25 noiembrie 2005, reclamantul a fost examinat de medici, care au conchis că starea sănătăţii sale era satisfăcătoare şi că el putea să participe la şedinţele judecătoreşti.
 135. Reclamantul a declarat că examinarea fondului dosarului său penal a început doar după doi ani de la transmiterea dosarului de către procuror în instanţa de judecată competentă. De asemenea, el a susţinut că termenul de două luni între şedinţele judecătoreşti a fost excesiv.
 136. Curtea notează că procedurile penale împotriva reclamantului au început la 24 ianuarie 2002 şi că ele se află în continuare pe rolul primei instanţe. Astfel, perioada care urmează a fi luată în consideraţie este de 4 ani, 9 luni şi 14 zile.
 137. Curtea reiterează că rezonabilitatea duratei procedurilor trebuie evaluată în lumina circumstanţelor cauzei, ţinând cont de criteriile stabilite în jurisprudenţa sa, în special, complexitatea cauzei, comportamentul reclamantului şi al autorităţilor relevante şi importanţa cauzei pentru reclamant (a se vedea, printre multe altele, Frydlender v. France [GC], nr. 30979/96, § 43, ECHR 2000-VII).
 138. În ceea ce priveşte complexitatea cauzei, Curtea notează că procedurile în cauză s-au referit la mai multe fapte de fraudă şi o acuzaţie de complicitate în dare de mită, care au necesitat audierea victimelor şi a martorilor. Mai mult, în proceduri mai era un co-inculpat, care a fost acuzat împreună cu reclamantul de complicitate în dare de mită. Totuşi, ea observă că, pe parcursul judecării cauzei, între 23 mai 2002 şi 11 ianuarie 2006 (dată la care Guvernul a trimis Curţii o copie a dosarului penal), au fost audiate doar patru persoane. De asemenea, trebuie notat faptul că, Curtea Supremă de Justiţie şi Consiliul Superior al Magistraturii au solicitat instanţei de judecată să grăbească examinarea cauzei (a se vedea paragrafele 60 şi 70 de mai sus).
 139. În ceea ce priveşte comportamentul reclamantului, Curtea notează că, în timpul procedurilor în faţa instanţelor de judecată naţionale, reclamantul a depus mai multe cereri în legătură cu cauza sa, cu privire la asistenţa medicală, habeas corpus şi de recuzare a judecătorilor. De asemenea, el şi-a schimbat avocaţii de cel puţin cinci ori. Procesul s-a desfăşurat la Tribunalul Chişinău până la 23 iunie 2003, iar, ulterior, la Judecătoria Centru. Pe durata primei părţi a procesului, au avut loc douăzeci şi una de şedinţe judecătoreşti, dintre care unsprezece au fost amânate din cauza problemelor de sănătate ale reclamantului sau a schimbării avocaţilor acestuia. Pe durata celei de-a doua părţi a procesului, până la 11 ianuarie 2006, au avut loc douăzeci şi trei de şedinţe judecătoreşti, dintre care patru au fost amânate din cauza stării sănătăţii reclamantului sau a deciziei acestuia de a-şi schimba avocaţii.
 140. Cererile reclamantului au fost considerate de două ori de către instanţa de judecată ca împiedicând examinarea cauzei sale (a se vedea paragrafele 55 şi 81 de mai sus). Totuşi, nu există niciun indiciu că, în timpul celorlalte perioade ale procesului, comportamentul reclamantului ar putea fi considerat într-o oarecare măsură obstrucţionist.
 141. În ceea ce priveşte declaraţia Guvernului că, la 24 octombrie 2002, reclamantul a refuzat să participe la o şedinţă judecătorească, Curtea notează că, din certificatul medical prezentat de Guvern, rezultă în mod clar că reclamantul nu şi-a simulat simptomele (a se vedea paragraful 41 de mai sus). Faptul că el a refuzat tratamentul medical care i-a fost propus nu pare să fi avut vreun impact negativ asupra duratei procedurilor.
 142. În ceea ce priveşte declaraţia Guvernului că, la 20 noiembrie 2002, 12 decembrie 2002, 10 iunie 2003 şi 18 decembrie 2003, reclamantul a simulat probleme de sănătate, influenţând astfel durata procesului (a se vedea paragraful 134 de mai sus), Curtea poate doar nota că dosarul penal prezentat Curţii de către Guvern nu conţine nicio informaţie despre şedinţe judecătoreşti care să fi fost programate pentru acele date.
 143. Curtea reaminteşte că articolul 6 nu cere ca o persoană acuzată de o infracţiune să coopereze activ cu autorităţile judiciare (a se vedea, de exemplu, Dobbertin v. France, hotărâre din 25 februarie 1993, Seria A nr. 256-D, p. 117, § 43) şi că un reclamant nu poate fi criticat pentru că a folosit pe deplin posibilităţile oferite de legislaţia naţională pentru apărarea intereselor sale (a se vedea, mutatis mutandis, Yağcı and Sargın v. Turkey, hotărâre din 8 iunie 1995, Seria A nr. 319-A, § 66).
 144. În concluzie, Curtea consideră că, deşi reclamantul poate fi considerat responsabil pentru perioadele semnificative de întârziere pe parcursul primei părţi a procedurilor (până la 23 iunie 2003), comportamentul său de după acea dată se pare că nu a contribuit substanţial la durata procedurilor.
 145. În ceea ce priveşte conduita autorităţilor naţionale, Curtea notează că acţiunile acestora sau mai degrabă inacţiunile lor au contribuit la multe întârzieri, în special, în cea de-a doua parte a procedurilor (după 23 iunie 2003). În acest sens, ea notează că timp de aproape cinci luni, între iunie şi noiembrie 2003, din cauza unui conflict de competenţă între Tribunalul Chişinău şi Judecătoria Centru, nu a avut loc nicio şedinţă judecătorească. După soluţionarea acestui conflict, şedinţele judecătoreşti au fost amânate de multe ori din cauza absenţei judecătorului sau a procurorului. Mai mult, şedinţele judecătoreşti erau deseori programate la intervale lungi de timp.
 146. In fine, Curtea observă că pe tot parcursul procedurilor, reclamantul care, fără îndoială, avea probleme de sănătate, a fost ţinut în arest fără asistenţă medicală corespunzătoare (a se vedea paragraful 117 de mai sus), fapt care cerea o diligenţă specială din partea instanţelor de judecată care examinează cauza la înfăptuirea cu promptitudine a actului de justiţie.
 147. Având în vedere cele de mai sus, Curtea consideră că durata procedurilor nu corespunde cerinţei „termenului rezonabil”. Prin urmare, a existat o violare a articolului 6 § 1 al Convenţiei.
 V. APLICAREA ARTICOLULUI 41 AL CONVENŢIEI
 148. Articolul 41 al Convenţiei prevede următoarele:


type: legislation

text:
 21.11.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 322/2
 KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 1085/2012
 af 20. november 2012
 om åbning for 2013 af et toldkontingent ved indførsel til Den Europæiske Union af visse varer med oprindelse i Norge og fremstillet af landbrugsprodukter som omhandlet i Rådets forordning (EF) nr. 1216/2009
 EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
 under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
 under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1216/2009 af 30. november 2009 om en ordning for handelen med visse varer fremstillet af landbrugsprodukter (1), særlig artikel 7, stk. 2,
 under henvisning til Rådets afgørelse 2004/859/EF af 25. oktober 2004 om indgåelse af aftalen i form af brevveksling mellem Det Europæiske Fællesskab og Kongeriget Norge om protokol nr. 2 til den bilaterale frihandelsoverenskomst mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Kongeriget Norge (2), særlig artikel 3, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 I protokol nr. 2 til den bilaterale frihandelsoverenskomst mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Kongeriget Norge (3) og protokol nr. 3 til EØS-aftalen (4) fastlægges ordningen for handelen med visse forarbejdede landbrugsvarer og andre landbrugsvarer mellem de kontraherende parter.
 (2)
 I protokol nr. 3 til EØS-aftalen, ændret ved afgørelse nr. 138/2004 truffet af Det Blandede EØS-udvalg (5), er der fastsat en nultoldsats for visse former for vand tilsat sukker eller andre sødemidler eller aromatiseret, henhørende under KN-kode 2202 10 00, og visse andre ikke-alkoholholdige drikkevarer med indhold af sukker, henhørende under KN-kode ex 2202 90 10.
 (3)
 Nultoldsatsen for dette vand og disse andre drikkevarer er blevet midlertidigt suspenderet for Norge ved aftalen i form af brevveksling mellem Det Europæiske Fællesskab og Kongeriget Norge om protokol nr. 2 til den bilaterale frihandelsoverenskomst mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Kongeriget Norge (6), i det følgende benævnt »aftalen«, godkendt ved Rådets afgørelse 2004/859/EF (7). I henhold til punkt IV i det godkendte referat til aftalen er toldfri indførsel af varer henhørende under KN-kode 2202 10 00 og ex 2202 90 10 med oprindelse i Norge kun tilladt inden for et toldfrit kontingent, mens indførsel ud over kontingentet belægges med told.
 (4)
 Ved Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 1304/2011 (8) ophævedes den midlertidige suspension af den toldfrie ordning for perioden 1. januar til 31. december 2012 ved indførsel til Den Europæiske Union af dette vand og disse drikkevarer.
 (5)
 Det er nødvendigt at åbne toldkontingentet for 2013 for dette vand og disse drikkevarer. Det seneste årlige kontingent for de pågældende varer blev åbnet for 2011 ved Kommissionens forordning (EU) nr. 1248/2010 (9). Da der ikke blev åbnet noget årligt kontingent for 2012, bør toldkontingentet for 2013 være det samme som for 2011.
 (6)
 Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks (10) indeholder bestemmelser om forvaltning af toldkontingenter. Det bør bestemmes, at det toldkontingent, der åbnes ved nærværende forordning, forvaltes i overensstemmelse med disse bestemmelser.
 (7)
 Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomitéen for Horisontale Spørgsmål i forbindelse med Handel med Forarbejdede Landbrugsprodukter uden for Bilag I —
 VEDTAGET DENNE FORORDNING:
 Artikel 1
 1. Fra den 1. januar til den 31. december 2013 åbnes det i bilaget fastsatte EU-toldkontingent for de varer med oprindelse i Norge, som er anført i bilaget, på de deri fastsatte betingelser.
 2. De oprindelsesregler, som gensidigt finder anvendelse på de i bilaget anførte varer, er fastsat i protokol nr. 3 til den bilaterale frihandelsoverenskomst mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Kongeriget Norge.
 3. For de mængder, der indføres ud over kontingentet, gælder en præferencetoldsats på 0,047 EUR/liter.
 Artikel 2
 Det i artikel 1, stk. 1, nævnte EU-toldkontingent forvaltes af Kommissionen i overensstemmelse med artikel 308a, 308b og 308c i forordning (EØF) nr. 2454/93.
 Artikel 3
 Gennemførelsesforordning (EU) nr. 1304/2011 ophæves.
 Artikel 4
 Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
 Den anvendes fra den 1. januar 2013.
 Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 20. november 2012.
 På Kommissionens vegne
 José Manuel BARROSO
 Formand
 (1) EUT L 328 af 15.12.2009, s. 10.
 (2) EUT L 370 af 17.12.2004, s. 70.
 (3) EFT L 171 af 27.6.1973, s. 2.
 (4) EFT L 22 af 24.1.2002, s. 37.
 (5) EUT L 342 af 18.11.2004, s. 30.
 (6) EUT L 370 af 17.12.2004, s. 72.
 (7) EUT L 370 af 17.12.2004, s. 70.
 (8) EUT L 330 af 14.12.2011, s. 19.
 (9) EUT L 341 af 23.12.2010, s. 1.
 (10) EFT L 253 af 11.10.1993, s. 1.
 BILAG
 Toldkontingent for 2013 ved indførsel til Den Europæiske Union af varer med oprindelse i Norge
 Løbenr.
 KN-kode
 Varebeskrivelse
 Årlig kontingentmængde for 2011
 Toldsats inden for kontingentmængden
 Toldsats uden for kontingentmængden
 09.0709
 2202 10 00
 –
 Vand, herunder naturligt eller kunstigt mineralvand, og vand tilsat kulsyre, tilsat sukker eller andre sødemidler eller aromatiseret
 17,303 mio. l
 Fritagelse
 0,047 EUR/l
 Ex22029010
 –
 Andre ikke-alkoholholdige drikkevarer med indhold af sukker (saccharose eller invertsukker)