text:
 EVROPSKÁ
 KOMISE
 V Bruselu dne 26.6.2013
 COM(2013) 445 final
 2013/0211 (NLE)
 Návrh
 NAŘÍZENÍ RADY
 o provádění 11. Evropského rozvojového fondu
 CS CS
 ---pagebreak--- DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1. SOUVISLOSTI NÁVRHU
 Chudoba zůstává v afrických, karibských a tichomořských státech (dále jen „státy AKT“)
 velkým problémem. Mnohým z nich se nedaří dosáhnout rozvojových cílů tisíciletí a nemají
 prospěch z udržitelného rozvoje. Evropská unie pomáhá státům AKT tyto problémy řešit. Je
 nutné, aby EU i nadále podporovala úsilí států AKT o snížení a posléze i o vymýcení chudoby
 zároveň s dosažením cílů udržitelného rozvoje a postupného zapojení těchto států do
 celosvětového hospodářství.
 EU udržuje se skupinou rozvojových zemí AKT privilegované vztahy v rámci dohody
 o partnerství mezi státy AKT na straně jedné a Evropským společenstvím a jeho členskými
 státy na straně druhé, podepsané v Cotonou dne 23. června 2000 na období 20 let1 (dále jen
 „dohoda z Cotonou“). Hlavním nástrojem pro poskytování pomoci EU na rozvojovou
 spolupráci na základě dohody z Cotonou uzavřené se státy AKT a na spolupráci se
 zámořskými zeměmi a územími (ZZÚ) na základě rozhodnutí o přidružení zámoří je
 Evropský rozvojový fond (ERF). ERF je financován mimo rozpočet EU z příspěvků
 členských států EU vypočítaných podle specifického klíče. Každá vnitřní dohoda o ERF se
 uzavírá na několik let.
 Pro víceletý finanční rámec po roce 2013 předložila Evropská komise ve sdělení „Rozpočet –
 Evropa 2020“2 návrh celkového objemu prostředků (30 318,7 milionu EUR v cenách roku
 2011, tj. 34 275,6 milionu EUR v současných cenách) určených na spolupráci se zeměmi
 AKT a ZZÚ v rámci 11. ERF. Komise také přijala sdělení popisující hlavní prvky, které by
 mohly být obsaženy ve vnitřní dohodě o 11. ERF na období od 1. ledna 2014 do
 31. prosince 20203. Evropská komise předpokládá, že za účelem provádění partnerství AKT-
 EU bude mezi Evropskou unií a jejími členskými státy dosaženo dohody o stanovení
 mechanismu financování (11. ERF), přesném období pokrytí (2014–2020) a výši finančních
 prostředků, které mají být tomuto mechanismu přiděleny, a že zástupci vlád členských států
 schválí vnitřní dohodu o 11. ERF. Evropská rada stanovila celkový objem 11. ERF ve svých
 závěrech ze dne 8. února 2013, tj. 30 506 milionů EUR v současných cenách4.
 Nové výzvy spolu s prioritami stanovenými ve strategii Evropa 2020 přiměly Komisi, aby
 předložila návrh na úpravu prováděcího nařízení 11. ERF v souladu se sdělením „Zvýšení
 dopadu rozvojové politiky EU: Agenda pro změnu“5 ze dne 13. října 2011. Součástí obecného
 politického rámce pro programování a provádění 11. ERF jsou také Evropský konsensus
 o rozvoji ze dne 22. prosince 2005 a mezinárodně dohodnuté zásady o účinnosti pomoci,
 včetně výsledného dokumentu jednání z Busanu (2011).
 1
 Úř. věst. L 317, 15.12.2000, s. 3. Dohoda ve znění dohody podepsané v Lucemburku dne 25. června
 2005 (Úř. věst. L 287, 28.10.2005, s. 4) a dohody podepsané v Ouagadougou dne 22. června 2010 (Úř.
 věst. L 287, 4.11.2010, s. 3).
 2
 KOM(2011) 500.
 3
 KOM(2011) 837.
 4
 EUCO 37/13 + EUCO 37/13 COR 1.
 5
 KOM(2011) 637.
 CS 2 CS
 ---pagebreak--- 2. VÝSLEDKY KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI
 A POSOUZENÍ DOPADŮ
 Veřejné konzultace
 Komise vedla veřejné konzultace ohledně budoucnosti financování vnější činnosti EU od
 26. listopadu 2010 do 31. ledna 2011. Tento proces byl založen na internetovém dotazníku
 doprovázeném podkladovým dokumentem „Jak financovat vnější činnost EU po roce 2013?“.
 Odpovědi obecně vzato nenaznačily potřebu zásadní změny ve stávajících prováděcích
 mechanismech, ačkoli velká většina respondentů se vyslovila pro větší pružnost a
 zjednodušení při provádění.
 Posouzení dopadů
 Komise provedla posouzení dopadů6, v jehož rámci zvažovala 3 základní politické alternativy
 pro každý zjištěný cíl (větší diferenciace a koncentrace, posílená koordinace s členskými
 státy, větší využívání inovativních finančních nástrojů, větší pružnost): možnost zachování
 stávající situace (žádná změna v porovnání s 10. ERF) a alternativní varianta s dvěma dílčími
 možnostmi úprav rámce ERF. Možnost zachování stávající situace nebyla přijata, protože by
 nevyřešila zjištěné problémy. Dílčí varianty A a B v rámci možnosti 2 vyřešily zjištěné
 problémy v různé míře, přičemž každá z nich má své konkrétní důsledky. Z posouzení dopadů
 vyplynulo, že pro každý zjištěný cíl by měla být vybrána druhá dílčí možnost, která lépe řešila
 nově revidovanou strategickou orientaci vnější činnosti EU, jelikož:
 – zúžením zeměpisného zaměření přispěla ke směrování finančních prostředků
 tam, kde jsou nejvíce potřeba a mají největší možný dopad a přidanou hodnotu;
 – zúžením odvětvového zaměření přispěla k soustředění finančních prostředků na
 omezený počet odvětví, a tím ke větší rozhodující váze EU;
 – posílila účinnost a politický pákový efekt pomoci EU větší dělbou práce mezi
 dárci, společným programováním a využitím svěřeneckých fondů EU;
 – zvýšila finanční pákový efekt grantových prostředků EU využíváním
 inovativních finančních nástrojů;
 – umožnila, aby přidělování dávek pomoci rychle zohledňovalo nově vzniklé
 situace nebo konkrétní okolnosti (jako je krize, nestabilita nebo přechodné
 období) nebo uplatňovalo přístup více založený na pobídkách.
 3. PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU
 Hlavní politické cíle vnější činnosti EU jsou stanoveny v Lisabonské smlouvě
 (článek 21 Smlouvy o Evropské unii). Hlavním cílem rozvojové spolupráce EU (článek 208
 Smlouvy o fungování Evropské unie) je kromě toho snižování a v dlouhodobém výhledu
 vymýcení chudoby. V tomto kontextu bude EU naplňovat závazky a brát v potaz cíle
 schválené v rámci Organizace spojených národů a jiných mezinárodních organizací.
 Pokud jde o spolupráci se zeměmi a regiony AKT, doplňuje tento právní rámec dohoda
 z Cotonou.
 6
 http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=SEC:2011:1459:FIN:EN:PDF
 CS 3 CS
 ---pagebreak--- Tento návrh předkládá Komise na základě vnitřní dohody o 11. ERF7, podle které by nařízení
 Rady o provádění 11. ERF na základě dohody z Cotonou mělo být jednohlasně schváleno na
 návrh Komise a po konzultaci s Evropskou investiční bankou (EIB).
 4. ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY
 Údaje nejsou k dispozici.
 5. HLAVNÍ PRVKY
 Prováděcí nařízení o 11. ERF bylo připraveno s následujícími cíli:
 – v souladu s klíčovými zásadami zjednodušení a větší účinnosti co možná nejvíce
 sladit text s hlavními ustanoveními Komisí předloženého návrhu nařízení
 Evropského parlamentu a Rady, kterým se zřizuje nástroj pro financování rozvojové
 spolupráce (NRS)8 (zejména ohledně programování), a Komisí předloženého návrhu
 nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se stanoví společná pravidla a
 postupy pro provádění nástrojů pro vnější činnost Unie9 (zejména ohledně
 provádění), což by vedlo ke zjednodušeným a harmonizovaným pravidlům a
 postupům pro provádění všech nástrojů pro vnější činnost (s výjimkou ERF a
 Grónska). Toto úsilí o harmonizaci také zohledňuje výsledky jednání Rady o těchto
 textech (na úrovni COREPERu) i jednání v parlamentních výborech, kdy byl tento
 návrh vypracován s ohledem na kompromisy přijatelné pro Komisi. Navíc si Komise
 vyhrazuje právo upravovat tento návrh po jeho schválení během jednání s Radou,
 aby dále zajišťovala soulad se současně projednávanými texty nařízení Evropského
 parlamentu a Rady, kterým se zřizuje nástroj pro financování rozvojové spolupráce, a
 nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se stanoví společná pravidla a
 postupy pro provádění nástrojů pro vnější činnost Unie. Tato harmonizace pomůže
 připravit cestu k možnému začlenění ERF do rozpočtu EU ve víceletém finančním
 rámci po roce 2020, v souladu s návrhy Komise uvedenými ve výše uvedeném
 sdělení „Rozpočet – Evropa 2020“ a se závěry Evropské rady ze dne 8. února 2013;
 – zajistit soulad textu s ustanoveními dohody z Cotonou, zejména její přílohy IV
 o prováděcích a řídících postupech, a zároveň zjednodušit text v porovnání
 s prováděcím nařízením 10. ERF10.
 Hlava I: Cíle a obecné zásady – Články 1 a 2
 Článek 1 (Cíle a kritéria způsobilosti) je v největší možné míře uveden do souladu
 s článkem 2 Komisí předloženého návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se
 zřizuje nástroj pro financování rozvojové spolupráce, o cílech a kritériích způsobilosti, a
 zároveň se odvolává také na širší cíle, zásady a hodnoty popsané v dohodě z Cotonou, jakož i
 na zásady rozvoje a strategie spolupráce stanovené politikami Unie, včetně Agendy pro
 změnu. Tento článek také vyžaduje splnění kritérií pro oficiální rozvojovou pomoc
 stanovených Výborem pro rozvojovou pomoc OECD v nejvyšší možné míře. Vysvětluje
 rovněž doplňkovost nástrojů humanitární pomoci a ERF.
 7
 Vložit odkaz na vnitřní dohodu o 11. ERF.
 8
 KOM(2011) 840.
 9
 KOM(2011) 842.
 10
 Nařízení Rady (ES) č. 617/2007, Úř. věst. L 152, 13.6.2007, s. 1.
 CS 4 CS
 ---pagebreak--- Článek 2 (Obecné zásady) je uveden do souladu s čl. 3 odst. 5 až 10 Komisí předloženého
 návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se zřizuje nástroj pro financování
 rozvojové spolupráce. Stanoví hlavní zásady upravující provádění tohoto nařízení, kterými
 jsou posílení soudržnosti vnější činnosti EU, lepší koordinace s členskými státy a dalšími
 bilaterálními nebo multilaterálními dárci a proces rozvoje s vedoucí úlohou partnerské země
 a regionu založený na vzájemné odpovědnosti, a to prostřednictvím komplexního
 a participativního přístupu k rozvoji s využitím účinných a inovativních způsobů spolupráce
 v souladu s osvědčenými postupy vypracovanými Výborem pro rozvojovou pomoc OECD,
 a tudíž umožňující zlepšit dopad pomoci a omezit překrývání a zdvojování.
 Hlava II: Programování a přidělování finančních prostředků – Články 3 až 7
 Článek 3 (Obecný rámec pro přidělování finančních prostředků) stanoví rámec pro
 přidělování finančních prostředků v rámci ERF. Je v největší možné míře uveden do souladu
 s čl. 3 odst. 2 Komisí předloženého návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým
 se zřizuje nástroj pro financování rozvojové spolupráce, o zásadách diferencovaného přístupu
 k partnerským zemím. Článek 3 zajišťuje uplatňování zásad sdělení „Zvýšení dopadu
 rozvojové politiky EU: Agenda pro změnu“ u ERF a zároveň zajišťuje, aby byly naplňovány
 požadavky dohody z Cotonou týkající se přidělování prostředků (kritéria popsaná v článku 3
 přílohy IV dohody z Cotonou). Kritéria přidělování finančních prostředků jsou tedy popsána
 ve dvou odstavcích: odstavec 1 připomíná požadavky dohody z Cotonou týkající se potřeb a
 výsledků a odstavec 2 konkrétněji stanoví zásady diferenciace Agendy pro změnu při
 určování orientačních vnitrostátních přídělů (potřeby, kapacity, závazky, výsledky a dopad).
 Článek 4 (Obecný rámec programování) stanoví obecný rámec programování v rámci ERF
 na základě tohoto nařízení. Článek připomíná zásady partnerství a nutnost souladu s dohodou
 z Cotonou, tzn. že programování by mělo probíhat, kdykoli je to možné, společně s dotyčnou
 partnerskou zemí nebo regionem a mělo by být více v souladu s jejich strategiemi snižování
 chudoby. Článek také přebírá prvky z čl. 10 odst. 2 Komisí předloženého návrhu nařízení
 Evropského parlamentu a Rady, kterým se zřizuje nástroj pro financování rozvojové
 spolupráce: aby byla zajištěna vzájemná součinnost a doplňkovost opatření Unie a opatření
 členských států, budou členské státy plně zapojeny do procesu programování. Předpokládá se
 účast všech členských států, včetně států, které nejsou zastoupeny na daném místě, a to
 vzhledem ke zvláštnímu charakteru financování v rámci ERF. Konzultační proces bude
 zahrnovat i další dárce a aktéry rozvoje, stejně jako občanskou společnost a regionální
 a místní orgány.
 Čl. 4 odst. 3 popisuje okolnosti předpokládané v dohodě z Cotonou, kdy může Komise
 jednostranně stanovit konkrétní ustanovení pro programování a provádění rozvojové pomoci.
 Čl. 4 odst. 4 připomíná cíl EU soustředění pomoci stanovený ve sdělení „Zvýšení dopadu
 rozvojové politiky EU: Agenda pro změnu“ s omezením na 3 odvětví intervence pro
 bilaterální programování, v souladu s čl. 5 odst. 4 Komisí předloženého návrhu nařízení
 Evropského parlamentu a Rady, kterým se zřizuje nástroj pro financování rozvojové
 spolupráce.
 Článek 5 (Programové dokumenty) je v největší možné míře uveden do souladu
 s článkem 11 Komisí předloženého návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým
 se zřizuje nástroj pro financování rozvojové spolupráce. Uvádí požadavky a zásady vztahující
 se na přípravu strategických dokumentů pro země a regiony a na jejich základě sestavovaných
 víceletých orientačních programů. V článku jsou rovněž uvedeny případy, kdy není třeba
 strategický dokument vypracovat, aby se zjednodušil a zefektivnil proces programování
 CS 5 CS
 ---pagebreak--- a usnadnilo se společné programování s členskými státy a přizpůsobení se národním
 programům jednotlivých rozvojových zemí. Proto tento článek zavádí také možnost mít
 společný rámcový dokument, který by stanovil komplexní strategii Unie, jejíž součástí by
 byla rozvojová politika. V souladu se zásadou partnerství obsaženou v dohodě z Cotonou je
 nutný souhlas vlády partnerské země s používáním alternativních programových dokumentů;
 v opačném případě bude muset být vypracován strategický dokument.
 Čl. 5 odst. 5 a 6 stanoví konkrétní typy programování v rámci ERF, jak předpokládá dohoda
 z Cotonou, např. pro spolupráci v rámci AKT a zvláštní podpůrné programy.
 Článek 6 (Programování pro země a regiony v krizi, po krizi nebo v nestabilní situaci) je
 uveden do souladu s článkem 12 Komisí předloženého návrhu nařízení Evropského
 parlamentu a Rady, kterým se zřizuje nástroj pro financování rozvojové spolupráce.
 Zdůrazňuje zvláštní potřeby a okolnosti zemí v krizi, po krizi nebo v nestabilní situaci, které
 je nutno zohlednit při koncipování všech programových dokumentů.
 Článek 7 (Schvalování a změny programových dokumentů) je v největší možné míře
 uveden do souladu s článkem 14 Komisí předloženého návrhu nařízení Evropského
 parlamentu a Rady, kterým se zřizuje nástroj pro financování rozvojové spolupráce. Stanoví,
 že Komise přijme víceleté programové dokumenty (tzn. strategické dokumenty, víceleté
 orientační programy a zvláštní podpůrné programy) v souladu s článkem 14 tohoto nařízení.
 Článek také odráží ustanovení dohody z Cotonou týkající se předávání dokumentů
 Smíšenému parlamentnímu shromáždění a přijímání programových dokumentů státem nebo
 regionem AKT po schválení Komisí. Upravuje přezkum programování a popřípadě změnu
 souvisejících dokumentů (v případě zásadního vývoje strategie nebo plánovaných priorit).
 Článek umožňuje pružnost a zjednodušení v případě změn, které nemají zásadní charakter, o
 čemž je Výbor ERF informován. Článek také předpokládá zvláštní postup pro změnu
 programových dokumentů v řádně odůvodněných naléhavých případech, který odpovídá
 postupu projednávání ve výborech uvedenému v článku 8 nařízení č. 182/201111, jak stanoví
 čl. 14 odst. 10 tohoto nařízení.
 Hlava III: Provádění – Články 8 až 13
 Článek 8 (Obecný rámec provádění) stanoví obecný rámec pro provádění pomoci EU
 vzhledem k finančnímu nařízení pro 11. ERF.
 Článek 9 (Přijímání akčních programů, individuálních opatření a zvláštních opatření) je
 v největší možné míře uveden do souladu s článkem 2 Komisí předloženého návrhu nařízení
 Evropského parlamentu a Rady, kterým se stanoví společná pravidla a postupy pro provádění
 nástrojů pro vnější činnost Unie. Stanoví zásadu, že rozhodnutí o financování mají být
 přijímána Komisí ve formě akčních programů vycházejících z víceletých programových
 dokumentů. Individuální opatření mohou být přijata mimo rámec akčního programu, avšak
 k tomuto přijetí musí dojít v souladu s víceletými programovými dokumenty. Ve zvláštních
 případech (výjimečné okolnosti nebo neočekávané potřeby) stanovených dohodou v Cotonou
 může Komise také přijmout zvláštní opatření, která nejsou ve víceletých programových
 dokumentech stanovena. Článek stanoví pravidla přijímání uvedených rozhodnutí o
 financování. Předpokládá také zvláštní prověření z hlediska životního prostředí, včetně
 dopadů na změnu klimatu a biologickou rozmanitost.
 11
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým
 členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí.
 CS 6 CS
 ---pagebreak--- Článek 10 (Dodatečné příspěvky členských států) popisuje podmínky správy dobrovolných
 příspěvků, které mohou členské státy poskytnout Komisi nebo Evropské investiční bance
 v souladu s vnitřní dohodou o 11. ERF.
 Článek 11 (Daně, cla a poplatky) popisuje možná ujednání vztahující se na daně, cla a
 poplatky v souladu s článkem 5 Komisí předloženého návrhu nařízení Evropského parlamentu
 a Rady, kterým se stanoví společná pravidla a postupy pro provádění nástrojů pro vnější
 činnost Unie, a zároveň se řídí ustanoveními článku 31 přílohy IV dohody z Cotonou.
 Článek 12 (Ochrana finančních zájmů Unie) je uveden do souladu s článkem 7 Komisí
 předloženého návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se stanoví společná
 pravidla a postupy pro provádění nástrojů pro vnější činnost Unie. Stanoví opatření na
 ochranu finančních zájmů Unie, zejména opatření umožňující Unii (především Komisi,
 Účetnímu dvoru a úřadu OLAF) provádět všechny potřebné kontroly a opravy prováděných
 opatření.
 Článek 13 (Pravidla o státní příslušnosti a původu použitelná pro zadávání veřejných
 zakázek, grantů a jiných zadávacích řízení) není v souladu s články 8 a 9 Komisí
 předloženého návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se stanoví společná
 pravidla a postupy pro provádění nástrojů pro vnější činnost Unie, neboť odkazuje
 na ustanovení o pravidlech o státní příslušnosti a původu, která jsou vymezena v článku 20
 přílohy IV dohody z Cotonou.
 Hlava IV: Rozhodovací postupy – články 14 až 16
 Článek 14 (Povinnosti Výboru ERF) popisuje úkoly a zapojení Výboru ERF při provádění
 tohoto nařízení. Uvádí do souladu postupy platné v rámci ERF s článkem 15 Komisí
 předloženého návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se stanoví společná
 pravidla a postupy pro provádění nástrojů pro vnější činnost Unie, jenž odkazuje na nařízení o
 postupu projednávání ve výborech. Postupy jsou obdobně rovnocenné článkům 3 (společná
 ustanovení), 5 (přezkumný postup) a 8 (postup pro naléhavé případy) nařízení č. 182/2011
 o postupech projednávání ve výborech.
 Článek 15 (Africký mírový projekt) stanoví ad hoc postupy pro správu Afrického mírového
 projektu.
 Článek 16 (Výbor pro investiční nástroj) popisuje strukturu a fungování Výboru pro
 investiční nástroj při provádění tohoto nařízení, zřízeného pod záštitou EIB. Popisuje také
 způsob práce a podmínky pro operace EIB.
 Hlava V – Závěrečná ustanovení – Články 17 až 22
 Článek 17 (Účast třetí země nebo regionu) vychází z prováděcího nařízení o 10. ERF a
 zohledňuje článek 15 Komisí předloženého návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady,
 kterým se zřizuje nástroj pro financování rozvojové spolupráce. Umožňuje rozšíření
 způsobilosti pro financování v rámci přídělu prostředků určených zemím AKT na rozvojové
 země, které nepatří ke státům AKT, a na regionální integrační orgány s účasti států AKT.
 Rovněž podporuje posílení regionálních programů spolupráce mezi státy AKT, ZZÚ a
 nejvzdálenějšími regiony Unie.
 Článek 18 (Sledování a hodnocení pomoci z ERF a podávání zpráv o ní) je uveden do
 souladu s články 12 a 13 Komisí předloženého návrhu nařízení Evropského parlamentu a
 Rady, kterým se stanoví společná pravidla a postupy pro provádění nástrojů pro vnější činnost
 CS 7 CS
 ---pagebreak--- Unie. Zavazuje Komisi a EIB k pravidelnému hodnocení výsledků provádění politik,
 programů a projektů a Komisi ke kontrole účinnosti samotného programování a jednou za dva
 roky k vypracování zprávy Komise o pokroku a provádění tohoto nařízení. Rovněž ukládá
 přezkum výsledků za účelem zhodnocení stupně realizace závazků a plateb a dopadu
 poskytnuté pomoci, hodnocení v polovině období a závěrečné hodnocení investičního nástroje
 AKT, jak stanoví příloha II dohody z Cotonou.
 Článek 19 (Výdaje na opatření v oblasti změny klimatu a biologické rozmanitosti) je
 uvedeno do souladu s článkem 14 Komisí předloženého návrhu nařízení Evropského
 parlamentu a Rady, kterým se stanoví společná pravidla a postupy pro provádění nástrojů pro
 vnější činnost Unie. Stanoví konkrétní systém sledování založený na metodice OECD
 („ukazatele z Ria“).
 Článek 20 (Evropská služba pro vnější činnost) je horizontální článek, který je obsažen ve
 všech Komisí předložených návrzích nařízení týkajících se vnější činnosti, jako např. článek
 21 Komisí předloženého návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se zřizuje
 nástroj pro financování rozvojové spolupráce. Zdůrazňuje, že toto nařízení se má používat
 v souladu s rozhodnutím Rady o organizaci a fungování Evropské služby pro vnější činnost12,
 zejména s jeho článkem 9.
 Článek 21 (Přechodná opatření) stanoví překlenovací nástroj pro zajištění dostupnosti
 finančních prostředků v případě pozdního vstupu 11. ERF v platnost, zejména vzhledem
 k možnému zpoždění ratifikačního procesu vnitřní dohody o 11. ERF. Do vstupu 11. ERF
 v platnost by tedy akční programy, individuální opatření, zvláštní opatření a konkrétní akční
 programy pro podpůrné výdaje měly být financovány v rámci zůstatků z předchozích ERF a
 z prostředků uvolněných z projektů uskutečňovaných v rámci ERF. Prostředky přidělené13
 v rámci překlenovacího nástroje by měly být začleněny do 11. ERF. Jednohlasným přijetím
 tohoto nařízení přijímá Rada rozhodnutí o využití zůstatků z předchozích ERF popsaných
 v čl. 1 odst. 5 vnitřní dohody o 10. ERF a v článku 5 přílohy Ib dohody z Cotonou. Tento
 článek také umožňuje pokračování finančního nařízení pro 10. ERF do vstupu finančního
 nařízení pro 11. ERF v platnost.
 Článek 22 (Vstup v platnost) stanoví, že toto nařízení se použije od 1. ledna 2014 do
 konečného data používání vnitřní dohody o 11. ERF.
 12
 Rozhodnutí Rady 2010/427/EU.
 13
 „Schválené“ podle terminologie EIB.
 CS 8 CS
 ---pagebreak--- 2013/0211 (NLE)
 Návrh
 NAŘÍZENÍ RADY
 o provádění 11. Evropského rozvojového fondu
 RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o Evropské unii a Smlouvu o fungování Evropské unie,
 s ohledem na Dohodu o partnerství mezi členy skupiny afrických, karibských
 a tichomořských států na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na
 straně druhé, podepsanou v Cotonou dne 23. června 200014 (dále jen „dohoda z Cotonou“),
 s ohledem na Vnitřní dohodu mezi zástupci vlád členských států, zasedajících v Radě,
 o financování pomoci Evropské unie v rámci víceletého finančního rámce pro období 2014–
 2020 v souladu s dohodou z Cotonou a o přídělu finanční pomoci zámořským zemím a
 územím, na které se vztahuje čtvrtá část Smlouvy o ES15 (dále jen „vnitřní dohoda“), a
 zejména na čl. 10 odst. 1 uvedené dohody,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 s ohledem na stanovisko Evropské investiční banky,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1) Rozhodnutí č. (...) Rady ministrů AKT-EU16 stanoví víceletý finanční rámec pro
 spolupráci se zeměmi AKT na období 2014–2020 přijetím nové přílohy Ic k dohodě
 z Cotonou.
 (2) Vnitřní dohoda vymezuje jednotlivé finanční rámce pro 11. Evropský rozvojový fond
 („11. ERF“), stanoví klíč k rozdělování příspěvků členských států a příspěvkům do
 11. ERF, zřizuje Výbor ERF a Výbor pro investiční nástroj a stanoví vážení hlasů a
 zásadu rozhodování kvalifikovanou většinou v těchto výborech.
 (3) Vnitřní dohoda dále stanoví úhrnnou částku pomoci Unie skupině afrických,
 karibských a tichomořských států („státy AKT“) (mimo Jihoafrickou republiku) a
 zámořským zemím a územím („ZZÚ“) během období sedmi let 2014–2020 ve výši
 30 506 milionů EUR, kterou přispějí členské státy. Z této částky bude (...)
 milionů EUR přid ěleno státům AKT, jak je uvedeno ve víceletém finančním
 rámci na období 2014–2020 obsaženém v příloze Ic dohody z Cotonou, (...) milionů
 14
 Úř. věst. L 317, 15.12.2000, s. 3. Dohoda ve znění dohody podepsané v Lucemburku dne 25. června
 2005 (Úř. věst. L 287, 28.10.2005, s. 4) a dohody podepsané v Ouagadougou dne 22. června 2010 (Úř.
 věst. L 287, 4.11.2010, s. 3).
 15
 Vložit odkaz na vnitřní dohodu o 11. ERF: Úř. věst. [...].
 16
 Vložit odkaz na rozhodnutí Rady ministrů AKT-EU: Úř. věst. [...].
 CS 9 CS
 ---pagebreak--- EUR bude přiděleno ZZÚ a (...) milionů EUR bude přiděleno Komisi na správní
 výdaje spojené s programováním ERF a jeho prováděním Komisí.
 (4) Příděl prostředků z 11. ERF zámořským zemím a územím se řídí rozhodnutím Rady
 (...) ze dne (...) o přidružení zámořských zemí a území k Evropské unii17 a jeho
 prováděcími pravidly a následnými změnami.
 (5) Opatření, na která se vztahuje nařízení Rady (ES) č. 1257/96 ze dne 20. června 1996 o
 humanitární pomoci18 a která jsou způsobilá pro financování podle uvedeného
 nařízení, by měla být z 11. ERF financována jen ve výjimečných případech, kdy je
 taková pomoc nezbytná k zajištění kontinuity spolupráce od období krize po stabilní
 podmínky pro rozvoj a kdy tato opatření nelze financovat ze souhrnného rozpočtu
 Evropské unie.
 (6) Dne 11. dubna 2006 přijala Rada zásadu, že Africký mírový projekt bude financován
 z ERF.
 (7) Země AKT budou také způsobilé pro pomoc Unie v rámci tematických programů
 stanovených nařízením (...) Evropského parlamentu a Rady ze dne (...), kterým se
 zřizuje finanční nástroj pro rozvojovou spolupráci, nařízením (...) Evropského
 parlamentu a Rady ze dne (...), kterým se zřizuje nástroj partnerství pro spolupráci se
 třetími zeměmi, nařízením (...) Evropského parlamentu a Rady ze dne (...), kterým se
 zřizuje nástroj stability, a nařízením (...) Evropského parlamentu a Rady ze dne (...)
 o zřízení nástroje pro financování podpory demokracie a lidských práv ve světě. Tyto
 programy by měly dodat přidanou hodnotu programům financovaným z 11. ERF a ve
 vztahu k těmto programům by měl být zajištěn jejich soulad, subsidiarita a
 doplňkovost.
 (8) Jak stanoví čl. 13 odst. 2 nařízení EU č. [.../...] Evropského parlamentu a Rady,
 kterým se zavádí „Erasmus pro všechny“ – program Unie pro vzdělávání, odbornou
 přípravu, mládež a sport19, s cílem podpořit mezinárodní rozměr vysokoškolského
 vzdělávání bude na opatření mobility ve vzdělávání do třetích zemí nebo z těchto zemí
 a na spolupráci a politický dialog s orgány/institucemi/organizacemi z těchto zemí
 přidělena orientační částka 1 812 100 000 EUR z různých externích nástrojů (nástroje
 pro rozvojovou spolupráci, evropského nástroje sousedství, nástroje předvstupní
 pomoci, nástroje partnerství a Evropského rozvojového fondu). Na použití těchto
 finančních prostředků se vztahují ustanovení nařízení EU č. [.../...] [„Erasmus pro
 všechny“]. Finanční prostředky by měly být dány k dispozici ve dvou víceletých
 přídělech, a to nejdříve na první čtyři roky a poté na další tři. Toto financování by se
 mělo promítnout do tvorby víceletých orientačních programů těchto nástrojů v souladu
 se zjištěnými potřebami a prioritami dotyčných zemí. Příděly by se měly revidovat
 v případě závažných nepředvídaných okolností nebo významných politických změn
 v souladu s prioritami EU pro oblast vnější činnosti.
 (9) Měla by být dále podporována regionální spolupráce mezi státy AKT, zámořskými
 zeměmi a územími a nejvzdálenějšími regiony Unie.
 17
 Vložit odkaz na revidované rozhodnutí o přidružení zámoří: Úř. věst. [...].
 18
 Úř. věst. L 163, 2.7.1996, s. 1.
 19
 Úř. věst. L [...].
 CS 10 CS
 ---pagebreak--- (10) Pro provádění 11. ERF je nezbytné stanovit postup pro programování, přezkum a
 schvalování pomoci a rovněž podrobná pravidla pro dohled nad jejím použitím.
 K přijetí prováděcího nařízení a finančního nařízení a mimo jiné za účelem zřízení
 Výboru ERF a Výboru pro investiční nástroj přijali zástupci vlád členských států
 zasedající v Radě dne (...) rozhodnutí (...) o prozatímním uplatňování vnitřní
 dohody20.
 (11) Obecný politický rámec pro programování a provádění 11. ERF by měly poskytnout
 „Evropský konsensus o rozvoji“ ze dne 22. prosince 200521 a sdělení Komise
 „Zvýšení dopadu rozvojové politiky EU: Agenda pro změnu“22 a „Budoucí zaměření
 podpory třetích zemí z rozpočtu EU“23, včetně mezinárodně dohodnutých zásad
 o účinnosti pomoci, jako jsou zásady stanovené v Pařížské deklaraci o účinnosti
 pomoci (2005), v Kodexu pravidel EU, pokud jde o dělbu práce v oblasti rozvojové
 politiky (2007), v pokynech EU pro akční program z Akkry (2008), ve výsledném
 dokumentu jednání z Busanu (2011) a v Úmluvě Organizace spojených národů
 o právech osob se zdravotním postižením, ke které Unie přistoupila.
 (12) Unie se rovněž snaží zajistit soudržnost s ostatními oblastmi své vnější činnosti při
 utváření politiky rozvojové spolupráce Unie a jejím strategickém plánování i při
 plánování a provádění jednotlivých opatření.
 (13) Boj proti změně klimatu a ochrana životního prostředí patří mezi velké výzvy, jimž
 Unie čelí a u nichž existuje naléhavá potřeba společného mezinárodního postupu.
 V souladu se záměrem uvedeným ve sdělení Komise „Rozpočet – Evropa 2020“ ze
 dne 29. června 2011 by toto nařízení mělo v co největší možné míře přispět k dosažení
 cíle vynaložit alespoň 20 % rozpočtu EU na cíle týkající se změny klimatu, přičemž by
 se měla dodržovat zásada partnerství se zeměmi AKT stanovená dohodou z Cotonou.
 Opatření za účelem vytvoření nízkouhlíkové společnosti odolné vůči změně klimatu
 by se měla v mezích možností vzájemně podporovat, aby se posílily jejich dopady.
 (14) Unie a členské státy by měly zlepšit jednotnost a doplňkovost svých politik v oblasti
 rozvojové spolupráce, a to zejména tím, že budou reagovat na priority partnerských
 zemí a regionů na úrovni jednotlivých zemí a regionů. Aby se zajistilo vzájemné
 doplňování a posilování politiky rozvojové spolupráce Unie a týchž politik členských
 států, je vhodné stanovit společné postupy programování, které by se měly uplatňovat,
 kdykoli je to možné a vhodné.
 (15) Na summitu EU-Afrika v prosinci 2007 bylo přijato Strategické partnerství mezi
 Afrikou a EU24, stvrzené summitem EU-Afrika v listopadu 2010. Rada také dne
 19. listopadu 2012 přijala závěry o společné strategii partnerství mezi EU a
 Karibikem25, nahrazující závěry Rady o partnerství mezi EU a Karibikem ze
 dne 11. dubna 2006. Pro oblast Tichomoří přijala Rada závěry o obnoveném
 rozvojovém partnerství dne 14. května 201226, které aktualizují a doplňují strategii
 přijatou v roce 2006 (závěry Rady ze dne 17. července 2006).
 20
 Vložit odkaz na rozhodnutí o prozatímním uplatňování.
 21
 Úř. věst. C 46, 24.2.2006, s. 1.
 22
 Dokument Rady 9369/12 ze dne 14. května 2012.
 23
 Dokument Rady 9371/12 ze dne 14. května 2012.
 24
 Dokument Rady 16344/07.
 25
 Dokument Rady 16455/12.
 26
 Dokument Rady 9877/12.
 CS 11 CS
 ---pagebreak--- (16) Finanční zájmy Evropské unie by měly být chráněny prostřednictvím přiměřených
 opatření v celém výdajovém cyklu, včetně předcházení, odhalování a vyšetřování
 nesrovnalostí, vymáhání ztracených, neoprávněně vyplacených nebo nesprávně
 použitých finančních prostředků a případných sankcí. Tato opatření by měla být
 prováděna v souladu s platnými dohodami uzavřenými s mezinárodními organizacemi
 a třetími zeměmi.
 (17) V souladu s čl. 1 odst. 5 vnitřní dohody o 10. ERF a s článkem 5 přílohy Ib dohody
 z Cotonou by již prostředky z 10. ERF (kromě částek přidělených na investiční
 nástroj, vyjma souvisejících úrokových subvencí) neměly být poskytovány po
 31. prosinci 2013, pokud Rada na návrh Komise jednomyslně nerozhodne jinak. Je
 tudíž vhodné stanovit, že tyto prostředky by měly být použity na zajištění kontinuity
 v případě pozdního vstupu 11. ERF v platnost. Jako doplněk k článku 10 vnitřní
 dohody o 11. ERF, který stanoví, že prováděcí nařízení 10. ERF by mělo zůstat
 v platnosti do přijetí prováděcího nařízení 11. ERF, by mělo být také zajištěno
 pokračování finančního nařízení pro 10. ERF do přijetí finančního nařízení pro
 11. ERF.
 (18) Organizace a fungování Evropské služby pro vnější činnost jsou popsány v rozhodnutí
 Rady 2010/427/EU,
 PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
 HLAVA I
 CÍLE A OBECNÉ ZÁSADY
 Článek 1
 Cíle a kritéria způsobilosti
 1. Zeměpisná spolupráce se zeměmi a regiony AKT v rámci 11. ERF je založena na
 cílech, základních zásadách a hodnotách vyjádřených v obecných ustanoveních
 dohody z Cotonou.
 2. Především a v rámci zásad a cílů vnější činnosti Unie, Evropského konsensu
 o rozvoji a následných změn a dodatků:
 a) hlavním cílem spolupráce podle tohoto nařízení je snížení a v dlouhodobém
 výhledu vymýcení chudoby;
 b) spolupráce podle tohoto nařízení rovněž přispěje k:
 i) podpoře udržitelného hospodářského, sociálního a environmentálního
 rozvoje a
 ii) posílení a podpoře demokracie, právního státu, řádné správy věcí veřejných,
 lidských práv a příslušných zásad mezinárodního práva.
 Dosažení těchto cílů se měří pomocí příslušných ukazatelů, včetně ukazatelů
 lidského rozvoje, zejména rozvojového cíle tisíciletí 1 pro pododstavec a)
 CS 12 CS
 ---pagebreak--- a rozvojových cílů tisíciletí 1 až 8 pro pododstavec b), a po roce 2015 dalších
 ukazatelů sjednaných na úrovni Unie a jejích členských států.
 3. Programování musí být koncipováno tak, aby v co největší možné míře splňovalo
 kritéria pro oficiální rozvojovou pomoc stanovená Výborem pro rozvojovou pomoc
 OECD.
 4. Akce, na které se vztahuje nařízení (ES) č. 1257/96 ze dne 20. června 1996
 o humanitární pomoci27 a které jsou způsobilé pro financování podle uvedeného
 nařízení, nejsou v zásadě financovány podle tohoto nařízení, s výjimkou případů, kdy
 je třeba zajistit kontinuitu spolupráce od krizové situace až do dosažení stabilních
 podmínek pro rozvoj. V těchto případech bude kladen zvláštní důraz na účinné
 propojení humanitární pomoci, obnovy a rozvojové pomoci.
 Článek 2
 Obecné zásady
 1. Při provádění tohoto nařízení je nutno zajistit soudržnost s ostatními oblastmi vnější
 činnosti Unie a s dalšími příslušnými politikami Unie a soudržnost rozvojových
 politik v souladu s článkem 208 Smlouvy o fungování Evropské unie. Za tímto
 účelem vycházejí opatření financovaná podle tohoto nařízení, včetně těch, jež řídí
 Evropská investiční banka (EIB), z politiky spolupráce stanovené v takových
 dokumentech, jako jsou dohody, prohlášení a akční plány sjednané mezi Unií
 a dotyčnými třetími zeměmi a regiony, a z rozhodnutí, zvláštních zájmů, politických
 priorit a strategií Unie.
 2. Unie a členské státy usilují o pravidelnou a častou výměnu informací, mimo jiné i
 s ostatními dárci, a podporují lepší koordinaci a doplňkovost dárců tím, že pracují na
 společném víceletém plánování založeném na strategiích partnerských zemí pro
 snižování chudoby nebo obdobných rozvojových strategiích. Mohou provádět
 společnou činnost zahrnující sdílenou analýzu těchto strategií a společnou reakci na
 ně zjišťováním prioritních odvětví pro intervenci a dělbou práce v rámci dané země,
 prováděním společných misí více dárců a využíváním režimů spolufinancování
 a delegované spolupráce.
 3. Unie prosazuje mnohostranný přístup ke globálním výzvám a v tomto ohledu
 spolupracuje s členskými státy a s partnerskými zeměmi. Tam, kde je to vhodné,
 podporuje spolupráci s mezinárodními organizacemi a orgány i s dalšími
 bilaterálními dárci.
 4. Vztahy mezi EU a členskými státy a partnerskými zeměmi jsou založeny na
 sdílených hodnotách lidských práv, demokracie a právního státu, jakož i na zásadách
 vlastní a vzájemné odpovědnosti, a tyto hodnoty a zásady podporují.
 Ve vztazích s partnerskými zeměmi jsou dále zohledňovány jejich závazky a
 dosažené výsledky při provádění mezinárodních dohod a smluvních vztahů s Unií.
 5. Unie prosazuje účinnou spolupráci s partnerskými zeměmi a regiony v souladu
 s osvědčenými mezinárodními postupy. Kdekoli je to možné, přizpůsobuje svou
 27
 Úř. věst. L 163, 2.7.1996, s. 1.
 CS 13 CS
 ---pagebreak--- podporu rozvojovým strategiím, reformním politikám a postupům partnerských zemí
 nebo regionů a podněcuje demokratickou a domácí odpovědnost. Za tímto účelem
 podporuje:
 a) proces rozvoje, který je transparentní, řídí ho partnerská země nebo region a
 nese za něj odpovědnost, včetně podpory místní odborné základny;
 b) zlepšování postavení obyvatel partnerských zemí a přístupy k rozvoji, které
 podporují začleňování, účast a široké zapojení všech částí společnosti do
 procesu rozvoje a do vnitrostátního a regionálního dialogu, včetně dialogu
 politického. Zvláštní pozornost je věnována vzájemné roli parlamentů,
 místních orgánů a občanské společnosti, mimo jiné z hlediska účasti, dohledu a
 odpovědnosti;
 c) účinné způsoby a nástroje spolupráce, včetně používání inovativních nástrojů,
 jako je propojování grantů a půjček a dalších mechanismů sdílení rizik ve
 vybraných odvětvích a zemích a zapojení soukromého sektoru v souladu
 s osvědčenými postupy vypracovanými Výborem pro rozvojovou pomoc
 OECD, s ohledem na udržitelnost zadlužení a počet těchto mechanismů.
 Všechny programy, zásahy a způsoby a nástroje spolupráce je nutno
 přizpůsobovat konkrétním okolnostem v jednotlivých partnerských zemích
 nebo regionech se zaměřením na přístupy založené na programech, na
 poskytování předvídatelného financování pomoci, na využití soukromých
 zdrojů, včetně zdrojů z místního soukromého sektoru, na všeobecný a
 nediskriminační přístup k základním službám a na vývoj a používání systémů
 jednotlivých zemí;
 d) využití domácích příjmů a posílení daňové politiky partnerských zemí s cílem
 snížit chudobu a závislost na pomoci;
 e) lepší dopad politik a plánování prostřednictvím koordinace, souladu
 a harmonizace mezi dárci, aby se vytvořila součinnost, omezilo se překrývání
 a zdvojování, zlepšila se doplňkovost a podpořily se iniciativy více dárců;
 f) koordinace v partnerských zemích a regionech za použití dohodnutých směrů
 a zásad osvědčených postupů v oblasti koordinace a účinnosti pomoci;
 g) přístupy k rozvoji založené na výsledcích, i za pomoci transparentních rámců
 pro výsledky specifických pro jednotlivé země, popřípadě včetně dohodnutých
 cílových hodnot a ukazatelů, například ukazatelů rozvojových cílů tisíciletí pro
 vyhodnocení a sdílení výsledků zahrnujících výstupy, výsledky a dopad
 rozvojové pomoci.
 6. Unie podle potřeby podporuje realizaci dvoustranné, regionální a mnohostranné
 spolupráce a dialogu, rozvojový rozměr smluv o partnerství a třístrannou spolupráci.
 Unie podporuje spolupráci mezi jižními zeměmi navzájem.
 7. Ve svých činnostech spojených s rozvojovou spoluprací Unie podle potřeby vychází
 ze zkušeností z reforem a přechodných situací v členských státech a ze získaných
 poznatků, a tyto zkušenosti a poznatky sdílí.
 8. Komise usiluje o pravidelnou výměnu informací s občanskou společností.
 CS 14 CS
 ---pagebreak--- HLAVA II
 PROGRAMOVÁNÍ A PŘIDĚLOVÁNÍ FINANČNÍCH PROSTŘEDKŮ
 Článek 3
 Obecný rámec pro přidělování finančních prostředků
 1. Komise rozhodne o víceletých orientačních přídělech pro každou zemi a každý
 region AKT a pro spolupráci v rámci AKT na základě kritérií stanovených v článcích
 3, 9 a 12c přílohy IV dohody z Cotonou, a to v rozmezí finančních limitů
 stanovených v článku 2 vnitřní dohody.
 2. Při rozhodování o víceletých vnitrostátních orientačních přídělech je třeba prosazovat
 přístup založený na diferenciaci mezi partnerskými zeměmi, aby jim byla
 poskytována konkrétní, na míru uzpůsobená spolupráce, která vychází z jejich:
 a) potřeb;
 b) schopnosti vytvářet finanční zdroje a mít k nim přístup a na jejich schopnosti
 využít pomoc Unie;
 c) závazků a jejich plnění a
 d) potenciálního dopadu pomoci Unie.
 Nejpotřebnější země, zejména nejméně rozvinuté země, země s nízkými příjmy
 a země v krizi, po skončení krize a nestabilní a zranitelné země mají při přidělování
 zdrojů přednost.
 Článek 4
 Obecný rámec programování
 1. Proces programování pomoci pro země a regiony AKT v rámci dohody z Cotonou je
 veden v souladu s obecnými zásadami uvedenými v článcích 1 až 14 přílohy IV
 uvedené dohody a v článcích 1 a 2 tohoto nařízení.
 2. S výjimkou případů stanovených v odstavci 3 se programování provádí společně
 s dotyčnou partnerskou zemí nebo regionem a v rostoucí míře odpovídá strategii
 partnerské země nebo regionu pro snižování chudoby nebo obdobným strategiím.
 V počáteční fázi programování konzultují Unie a její členské státy se sebou
 navzájem, aby posílily doplňkovost a jednotnost svých činností v oblasti spolupráce.
 Unie konzultuje s EIB, pokud jde o záležitosti týkající se jejích oblastí působnosti a
 operací, a s jinými dárci a ostatními dárci a aktéry v oblasti rozvoje, včetně
 představitelů občanské společnosti a regionálních a místních orgánů.
 Komise a členské státy, které jsou zastoupeny na místě, usilují o společné
 programování, kde je to možné a vhodné. Všechny ostatní členské státy jsou vyzvány
 k zapojení za účelem posílení společné vnější činnosti Unie. Společné programování
 by mělo stavět na komparativních výhodách všech dárců Unie.
 CS 15 CS
 ---pagebreak--- 3. Za okolností uvedených v čl. 3 odst. 3 a čl. 4 odst. 5 přílohy IV dohody z Cotonou
 přijme Komise jednomyslně zvláštní opatření pro programování a provádění
 rozvojové pomoci v souladu s příslušnými politikami Unie.
 4. Unie v zásadě soustředí svou bilaterální pomoc nanejvýš do tří odvětví.
 Článek 5
 Programové dokumenty
 1. Strategické dokumenty jsou dokumenty, které Unie a partnerská země nebo region
 vypracovávají, aby poskytly soudržný rámec pro rozvojovou spolupráci v souladu
 s celkovým účelem a oblastí působnosti, cíli a obecnými zásadami dohody z Cotonou
 a v souladu s články 2, 8 a 12a přílohy IV této dohody.
 Při přípravě a provádění strategických dokumentů se uplatňují zásady účinnosti
 pomoci: zásady vlastní odpovědnosti dotyčné země, partnerství, koordinace,
 harmonizace, přizpůsobení se systémům přijímající země nebo regionu,
 transparentnosti, vzájemné odpovědnosti a zaměření na výsledky, jak stanoví
 článek 2 tohoto nařízení. Programové období musí být v zásadě souběžné se
 strategickými cykly partnerské země.
 2. Strategický dokument není nutný, pokud s tím partnerská země nebo region souhlasí,
 v případě:
 a) zemí nebo regionů, které mají rozvojovou strategii ve formě rozvojového plánu
 nebo podobného rozvojového dokumentu schváleného Komisí jako základ pro
 příslušný víceletý orientační program při přijímání tohoto programu;
 b) zemí nebo regionů, pro které byl mezi Unií a členskými státy sjednán společný
 víceletý programový dokument;
 c) zemí nebo regionů, pro které již existuje společný rámcový dokument, jenž
 stanoví komplexní přístup Unie ke vztahům s partnerskou zemí nebo regionem,
 včetně rozvojové politiky Unie;
 d) regionů, které mají strategii společně sjednanou s Unií;
 e) zemí, kde má Unie v úmyslu uvést svou strategii do souladu s novým
 vnitrostátním cyklem, který začíná před 1. lednem 2017; v těchto případech
 bude víceletý orientační program pro přechodné období mezi rokem 2014 a
 začátkem nového vnitrostátního cyklu obsahovat strategii Unie pro tuto zemi.
 3. Strategické dokumenty se nevyžadují v případě zemí nebo regionů přijímajících
 finanční prostředky Unie přidělené původně podle tohoto nařízení, jejichž výše pro
 období 2014–2020 nepřesahuje 50 milionů EUR. V těchto případech budou víceleté
 orientační programy obsahovat strategii Unie pro tyto země nebo regiony.
 Pokud možnosti uvedené v odstavcích 2 a 3 nejsou pro partnerskou zemi nebo region
 přijatelné, bude vypracován strategický dokument.
 CS 16 CS
 ---pagebreak--- 4. S výjimkou okolností uvedených v čl. 4 odst. 3 budou víceleté orientační programy
 vycházet z dialogu s partnerskou zemí nebo regionem, budou koncipovány na
 základě strategických nebo podobných dokumentů uvedených v tomto článku a
 budou předmětem dohody s dotyčnou zemí nebo regionem.
 Pro účely tohoto nařízení lze společný víceletý programový dokument podle odst. 2
 písm. b) se souhlasem dotyčné země nebo regionu považovat za víceletý orientační
 program, pokud je dotyčný programový dokument v souladu se zásadami
 a podmínkami stanovenými v tomto odstavci, včetně orientačního přídělu finančních
 prostředků, a v souladu s postupem uvedeným v článku 14.
 Víceleté orientační programy stanoví zvolené prioritní oblasti pro financování
 z prostředků Unie, specifické cíle, očekávané výsledky, ukazatele výkonnosti
 a orientační finanční příděly, a to jak celkové, tak i pro jednotlivé prioritní oblasti.
 5. Vedle programových dokumentů pro jednotlivé země a regiony Komise společně se
 státy AKT prostřednictvím sekretariátu států AKT připraví strategický dokument pro
 spolupráci v rámci skupiny států AKT a související víceletý orientační program, a to
 v souladu se zásadami stanovenými v článcích 12 až 14 přílohy IV dohody
 z Cotonou.
 6. Specifická opatření uvedená v čl. 4 odst. 3 tohoto nařízení mohou mít podobu
 zvláštních programů podpory a zohledňovat zvláštní okolnosti uvedené v čl. 6
 odst. 1 tohoto nařízení.
 Článek 6
 Programování pro země a regiony v krizi, po krizi nebo v nestabilní situaci
 1. Při přípravě programových dokumentů pro země v krizi, po krizi nebo v nestabilní
 situaci je nutno náležitě zohlednit zranitelnost, zvláštní potřeby a okolnosti
 dotyčných zemí nebo regionů.
 Zvláštní pozornost bude věnována předcházení konfliktům, budování státu a míru,
 usmíření po ukončení konfliktu a opatřením na obnovu země, stejně jako roli žen
 v těchto procesech.
 V případech, kdy jsou partnerské země nebo regiony přímo účastny krize, situace po
 krizi nebo nestabilní situace nebo kdy jsou těmito situacemi postiženy, klade se
 zvláštní důraz na zlepšení koordinace mezi okamžitou pomocí, obnovou a rozvojem
 u všech příslušných aktérů, aby byla těmto zemím poskytnuta pomoc při přechodu
 z mimořádné situace do fáze rozvoje a zvýšila se jejich odolnost. U nestabilních zemí
 a regionů nebo zemí a regionů, jež pravidelně zasahují přírodní katastrofy, obsahují
 programy ustanovení, která se týkají připravenosti na katastrofy, prevence jejich
 vzniku a zvládání jejich důsledků.
 2. V případě zemí nebo regionů, které se nacházejí v krizi, v situaci po krizi nebo
 v nestabilní situaci lze vypracovat ad hoc přezkum strategie spolupráce pro dotyčnou
 zemi nebo region. Takovýto přezkum může navrhnout konkrétní přizpůsobenou
 strategii, která zajistí přechod k dlouhodobé spolupráci a rozvoji a podpoří lepší
 koordinaci a přechod od nástrojů humanitární pomoci k nástrojům rozvojové
 politiky.
 CS 17 CS
 ---pagebreak--- Článek 7
 Schvalování a změny programových dokumentů
 1. Programové dokumenty včetně orientačních přídělů jsou schvalovány Komisí
 v souladu s postupem stanoveným v článku 14.
 Ve stejné době, kdy jsou programové dokumenty předány Výboru ERF uvedenému
 v článku 14, je Komise předá pro informaci také Smíšenému parlamentnímu
 shromáždění.
 Všechny programové dokumenty jsou následně schváleny dotyčným státem nebo
 regionem AKT. Země nebo regiony bez podepsaného programového dokumentu
 zůstávají způsobilé pro financování za podmínek stanovených v čl. 4 odst. 3 tohoto
 nařízení.
 2. Strategické dokumenty a víceleté orientační programy, včetně orientačních přídělů,
 lze upravovat s ohledem na přezkumy uvedené v článcích 5, 11 a 14 přílohy IV
 dohody z Cotonou.
 3. Postup stanovený v článku 14 se vztahuje také na podstatné změny s výrazným
 dopadem na strategii, její programové dokumenty nebo její programovatelný příděl
 finančních prostředků. Dotyčný stát nebo region AKT popřípadě následně
 odpovídající dodatek k programovým dokumentům.
 4. Postup uvedený v odstavci 1 se nevztahuje na nepodstatné změny programových
 dokumentů, jimiž se provádějí technické úpravy, přerozdělení finančních prostředků
 v rámci orientačních přídělů na jednotlivé prioritní oblasti nebo zvýšení či snížení
 počátečního orientačního přídělu o méně než 20 % za předpokladu, že tyto změny
 nemají vliv na prioritní oblasti a cíle stanovené v těchto dokumentech. V takovém
 případě sdělí Komise provedené úpravy do jednoho měsíce Evropskému parlamentu
 a Radě.
 5. V řádně odůvodněných zvláště naléhavých případech, jako jsou krize nebo
 bezprostřední ohrožení demokracie, právního státu nebo základních svobod, včetně
 případů uvedených v čl. 6 odst. 2, může být ke změně programových dokumentů
 uvedených v článku 5 použit postup uvedený v čl. 14 odst. 10.
 HLAVA III
 PROVÁDĚNÍ
 Článek 8
 Obecný rámec provádění
 Provádění pomoci poskytované zemím a regionům AKT řízené Komisí a EIB v rámci dohody
 z Cotonou se uskutečňuje v souladu s finančním nařízením uvedeným v čl. 10 odst. 2 vnitřní
 dohody (dále jen „finanční nařízení pro ERF“).
 CS 18 CS
 ---pagebreak--- Článek 9
 Přijímání akčních programů, individuálních opatření a zvláštních opatření
 1. Komise přijme v případě potřeby roční akční programy vycházející z orientačních
 programových dokumentů uvedených v článku 5.
 V případě opakovaných akcí může Komise přijmout také víceleté akční programy až
 na 3leté období.
 V případě potřeby lze přijmout určitou akci jako individuální opatření před nebo po
 přijetí ročních nebo víceletých akčních programů.
 2. Akční programy a individuální opatření připravuje Komise s partnerskou zemí nebo
 regionem, přičemž do příprav zapojí členské státy, které jsou zastoupeny na místě, a
 koordinuje je případně s ostatními dárci, zejména v případech společného
 programování, a s EIB.
 V akčních programech jsou upřesněny cíle každé akce, očekávané výsledky a hlavní
 činnosti, způsoby provádění, rozpočet a orientační časový harmonogram, všechna
 související podpůrná opatření a ujednání o monitorování výkonnosti.
 V akčních dokumentech je třeba uvést, jak jsou zohledňovány stávající nebo
 plánované činnosti EIB.
 3. V případech uvedených v čl. 4 odst. 3 a v případě neočekávaných potřeb může
 Komise přijmout zvláštní opatření.
 4. Akční programy a individuální opatření uvedené v odstavci 1, pro které finanční
 pomoc Unie přesáhne 10 milionů EUR, a zvláštní opatření, pro něž finanční pomoc
 Unie přesáhne 30 milionů EUR, přijímá Komise v souladu s postupem uvedeným
 v článku 14 tohoto nařízení.
 Tento postup se nevyžaduje u akčních programů a opatření, jejichž hodnota je nižší
 než výše uvedené hodnoty, a dále u nepodstatných změn. Nepodstatnými změnami se
 rozumí technické úpravy jako prodloužení prováděcího období, přerozdělování
 prostředků v rámci rozpočtového výhledu nebo zvýšení či snížení velikosti rozpočtu
 o méně než 20 % původního rozpočtu, pokud tyto změny nemají podstatný vliv na
 cíle původního akčního programu nebo opatření. V takovém případě akční programy
 a opatření a jejich nepodstatné změny přijímá Komise, která o nich informuje Výbor
 ERF ve lhůtě jednoho měsíce.
 V řádně odůvodněných a naléhavých situacích, jako jsou krize nebo bezprostřední
 ohrožení demokracie, právního státu, lidských práv nebo základních svobod, může
 Komise přijmout individuální nebo zvláštní opatření nebo pozměňovací návrhy
 stávajících akčních programů a opatření v souladu s postupem uvedeným v čl. 14
 odst. 10.
 5. Komise přijímá zvláštní akční programy pro podpůrné výdaje uvedené v čl. 6 odst. 2
 vnitřní dohody v souladu s postupem stanoveným v článku 14. Všechny změny
 v akčních programech pro podpůrné výdaje jsou přijímány v souladu s týmž
 postupem.
 CS 19 CS
 ---pagebreak--- 6. U projektů citlivých z hlediska životního prostředí, zejména v případě významné
 nové infrastruktury, se na úrovni projektu provede vhodné prověření z hlediska
 životního prostředí, včetně dopadů na změnu klimatu a biologickou rozmanitost, a
 popřípadě se posoudí vliv na životní prostředí (EIA). Strategické posuzování vlivů na
 životní prostředí (SEA) se případně použije při provádění odvětvových programů.
 Zajistí se zapojení zúčastněných osob do hodnocení a posuzování vlivů na životní
 prostředí a přístup veřejnosti k výsledkům.
 Článek 10
 Dodatečné příspěvky členských států
 1. Členské státy mohou z vlastního podnětu poskytnout Komisi nebo EIB dobrovolné
 příspěvky v souladu s čl. 1 odst. 9 vnitřní dohody, aby napomohly dosažení cílů
 dohody z Cotonou mimo sdílené spolufinancování. Tyto příspěvky neovlivňují
 celkový příděl finančních prostředků v rámci 11. ERF. Nakládá se s nimi stejně jako
 s pravidelnými příspěvky členských států podle čl. 1 odst. 2 vnitřní dohody
 s výjimkou článků 6 a 7 vnitřní dohody, pro něž mohou být v dvoustranné dohodě o
 příspěvcích stanovena zvláštní ustanovení.
 2. Tyto prostředky se vyčleňují pouze v řádně odůvodněných případech, například
 v reakci na výjimečné okolnosti uvedené v čl. 4 odst. 3. V tomto případě se
 s dobrovolnými příspěvky svěřenými Komisi nebo EIB nakládá jako s účelově
 vázaným příjmem v souladu s finančním nařízením pro ERF.
 3. Dodatečné finanční prostředky se začleňují do programování a přezkumu a do
 ročních akčních programů, individuálních a zvláštních opatření podle tohoto nařízení
 a zohledňují vlastní odpovědnost partnerské země nebo regionu.
 4. Veškeré z toho vyplývající změny akčních programů, individuálních a zvláštních
 opatření přijímá Komise v souladu s článkem 9.
 5. Členské státy, které svěří Komisi nebo EIB dodatečné dobrovolné příspěvky, aby
 napomohly dosažení cílů dohody z Cotonou, předem uvědomí o těchto příspěvcích
 Radu, Výbor ERF a Výbor pro investiční nástroj.
 Článek 11
 Daně, cla a poplatky
 Na pomoc Unie se nevztahují zvláštní daně, cla ani poplatky a poskytnutí této pomoci nevede
 k jejich výběru.
 Aniž je dotčen článek 31 přílohy IV dohody z Cotonou, mohou být takové daně, cla a
 poplatky způsobilé podle podmínek stanovených ve finančním nařízení pro ERF podle čl. 10
 odst. 2 vnitřní dohody.
 CS 20 CS
 ---pagebreak--- Článek 12
 Ochrana finančních zájmů Unie
 1. Komise přijme vhodná opatření, aby zajistila, že při provádění činností
 financovaných podle tohoto nařízení jsou chráněny finanční zájmy Evropské unie
 uplatňováním preventivních opatření proti podvodům, korupci a jakýmkoli jiným
 protiprávním činnostem, prostřednictvím účinných kontrol a v případě zjištěných
 nesrovnalostí prostřednictvím znovuzískání neoprávněně vyplacených částek, nebo
 popřípadě prostřednictvím restituce těchto částek, a je-li to vhodné, použitím
 účinných, přiměřených a odrazujících správních a finančních sankcí.
 2. Komise nebo její zástupci a Účetní dvůr jsou zmocněni ke kontrolám a ověřování
 všech dokumentů a ke kontrolám na místě u všech příjemců grantů, dodavatelů
 a subdodavatelů, kteří na základě tohoto nařízení obdrželi prostředky Unie.
 3. Evropský úřad pro boj proti podvodům (OLAF) může provádět šetření, včetně
 kontrol a inspekcí na místě, v souladu s ustanoveními a postupy uvedenými
 v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/199928 a v nařízení Rady
 (Euratom, ES) č. 2185/9629, s cílem zjistit, zda nedošlo k podvodu, korupci nebo
 jakékoli jiné protiprávní činnosti poškozující finanční zájmy Evropské unie
 v souvislosti s dohodou o grantu, s rozhodnutím o přidělení grantu nebo se smlouvou
 týkající se financování v rámci tohoto nařízení.
 4. Aniž jsou dotčena ustanovení odst. 1, 2 a 3, dohody o spolupráci s třetími zeměmi a
 mezinárodními organizacemi, smlouvy, dohody o grantech a rozhodnutí o přidělení
 grantu vyplývající z provádění tohoto nařízení obsahují ustanovení, která výslovně
 zmocňují Komisi, Účetní dvůr a úřad OLAF k provádění těchto auditů, kontrol a
 inspekcí na místě v souladu s jejich pravomocemi.
 Článek 13
 Pravidla o státní příslušnosti a původu použitelná pro zadávání veřejných zakázek, grantů a
 jiných zadávacích řízení
 Pravidla o státní příslušnosti a původu použitelná pro zadávání veřejných zakázek, grantů a
 jiných zadávacích řízení stanoví článek 20 přílohy IV dohody z Cotonou.
 HLAVA IV
 ROZHODOVACÍ POSTUPY
 Článek 14
 Povinnosti Výboru ERF
 1. Výbor ERF zřízený článkem 8 vnitřní dohody zaujímá stanoviska v souladu
 s postupem stanoveným v odstavci 3 a 10.
 Řízení Výboru ERF, na nichž jsou projednávány otázky týkající se EIB, se účastní
 pozorovatel z EIB.
 28
 Úř. věst. L 136, 31.5.1999, s. 1.
 29
 Úř. věst. L 292, 15.11.1996, s. 2.
 CS 21 CS
 ---pagebreak--- 2. Úkoly Výboru ERF zahrnují povinnosti uvedené v hlavách II a III tohoto nařízení:
 a) programování pomoci Unie v rámci 11. ERF a přezkumy programování,
 zejména se zaměřením na celostátní a regionální strategie a strategie
 spolupráce uvnitř skupiny států AKT, a
 b) sledování provádění pomoci Unie a členských států, zahrnující mimo jiné
 dopad pomoci na snižování chudoby, odvětvové aspekty, průřezová témata,
 fungování koordinace s členskými státy a jinými dárci na místní úrovni a
 pokrok, pokud jde o zásady účinnosti pomoci uvedené v článku 2.
 3. Pokud je Výbor ERF vyzván, aby zaujal stanovisko, předloží zástupce Komise
 Výboru ERF návrh opatření, která mají být přijata, ve lhůtách stanovených
 v jednacím řádu Výboru ERF. Výbor ERF zaujme stanovisko ve lhůtě, kterou může
 předseda stanovit s ohledem na naléhavost věci, tato lhůta však nepřesáhne 30 dní.
 Předtím, než Výbor ERF zaujme stanovisko, může jakýkoli člen Výboru ERF
 předkládat pozměňovací návrhy a předseda může předkládat pozměněná znění
 návrhu opatření.
 Předseda usiluje o nalezení řešení, která mají v rámci Výboru ERF co nejširší
 podporu. Předseda informuje Výbor ERF o tom, jakým způsobem byla zohledněna
 jednání a návrhy změn, zejména pokud jde o návrhy, které mají ve Výboru ERF
 většinovou podporu.
 4. Stanovisko se přijímá kvalifikovanou většinou uvedenou v čl. 8 odst. 3 vnitřní
 dohody, přičemž hlasům členských států je přidělena váha způsobem stanoveným
 v čl. 8 odst. 2 vnitřní dohody.
 5. Pokud Výbor ERF vydá kladné stanovisko, přijme Komise opatření, která jsou
 okamžitě použitelná.
 6. Pokud Výbor ERF vydá záporné stanovisko, Komise opatření nepřijme. Pokud jsou
 opatření považována za nezbytná, může předseda buď do dvou měsíců od vydání
 záporného stanoviska Výboru ERF předložit pozměněné znění návrhů opatření, nebo
 do jednoho měsíce od vydání uvedeného stanoviska předložit návrhy opatření
 odvolacímu výboru uvedenému v odstavci 9 k dalšímu projednání.
 7. Není-li vydáno žádné stanovisko, může Komise návrhy opatření přijmout,
 s výjimkou případů stanovených v níže uvedeném druhém pododstavci. Pokud
 Komise opatření nepřijme, může předseda výboru předložit Výboru ERF pozměněné
 znění těchto opatření.
 Komise opatření nepřijme, jestliže prostá většina členů Výboru ERF s opatřeními
 nesouhlasí. V tomto případě, pokud jsou opatření považována za nezbytná, může
 předseda buď do dvou měsíců od vydání záporného stanoviska Výboru ERF
 předložit pozměněné znění návrhů opatření, nebo do jednoho měsíce od vydání
 uvedeného stanoviska předložit návrhy opatření odvolacímu výboru uvedenému
 v odstavci 9 k dalšímu projednání.
 CS 22 CS
 ---pagebreak--- 8. Pokud má být stanovisko Výboru ERF získáno písemným postupem, ukončí se
 postup bez výsledku, pokud tak rozhodne předseda nebo o to požádá prostá většina
 členů Výboru ERF ve lhůtě pro vydání stanoviska.
 9. Odvolací výbor přijme na návrh Komise svůj jednací řád prostou většinou všech
 svých členů. V případě předložení věci odvolacímu výboru se uskuteční jeho
 zasedání, s výjimkou řádně odůvodněných případů, nejdříve 14 dní a nejpozději šest
 týdnů ode dne předložení věci. Aniž je dotčen odst. 3 první pododstavec, vydá
 odvolací výbor stanovisko do dvou měsíců ode dne předložení věci, a to na základě
 kvalifikované většiny stanovené v čl. 8 odst. 3 vnitřní dohody, přičemž hlasům
 členských států je přidělena váha způsobem stanoveným v čl. 8 odst. 2 vnitřní
 dohody. Zasedáním odvolacího výboru předsedá zástupce Komise.
 Předseda stanoví datum konání zasedání odvolacího výboru v úzké spolupráci se
 členy výboru, aby mohly členské státy, Komise a EIB s ohledem na otázky týkající
 se banky zajistit odpovídající zastoupení.
 Pokud odvolací výbor vydá kladné stanovisko, Komise opatření přijme. Pokud
 odvolací výbor žádné stanovisko nevydá, může Komise opatření přijmout. Pokud
 odvolací výbor vydá záporné stanovisko, Komise opatření nepřijme.
 10. Pokud je odkazováno na tento odstavec, přijme Komise opatření, která jsou okamžitě
 použitelná, aniž by byla předtím předložena Výboru ERF, a zůstanou v platnosti po
 dobu trvání přijatého nebo změněného dokumentu, akčního programu nebo opatření.
 Předseda předloží opatření nejpozději 14 dní po jeho přijetí Výboru ERF k vyjádření
 stanoviska.
 Pokud Výbor ERF vydá záporné stanovisko v souladu s odstavci 3 a 4 tohoto článku,
 Komise opatření přijatá v souladu s prvním pododstavcem okamžitě zruší.
 Článek 15
 Africký mírový projekt
 Finanční prostředky na Africký mírový projekt se vyčleňují v rámci orientačních programů
 pro spolupráci uvnitř skupiny států AKT. Použijí se tyto zvláštní postupy:
 a) na žádost Africké unie, potvrzenou Výborem velvyslanců AKT, připraví Komise
 akční programy, které podrobněji stanoví sledované cíle, rozsah a povahu možných
 zásahů a prováděcí opatření. Příloha akčního programu popisuje zvláštní
 rozhodovací postupy pro každý možný druh zásahu s ohledem na jeho povahu,
 rozsah a naléhavost;
 b) tento akční program, včetně přílohy uvedené v pododstavci a), a veškeré jeho změny
 jsou projednány v příslušných přípravných pracovních skupinách Rady a
 v Politickém a bezpečnostním výboru a schváleny Výborem stálých zástupců
 kvalifikovanou většinou stanovenou v čl. 8 odst. 3 vnitřní dohody a poté přijaty
 Komisí;
 c) akční program, s výjimkou přílohy uvedené v pododstavci a), je základem pro
 finanční dohodu, která se uzavírá mezi Komisí a Africkou unií;
 CS 23 CS
 ---pagebreak--- d) každý zásah, který má být podle finanční dohody proveden, podléhá předchozímu
 schválení Politickým a bezpečnostním výborem; příslušné přípravné pracovní
 skupiny Rady jsou informovány nebo konzultovány včas před předložením zásahů
 Politickému a bezpečnostnímu výboru v souladu se zvláštními rozhodovacími
 postupy podle pododstavce a), aby se zajistilo, že vedle vojenského a bezpečnostního
 rozměru budou zohledněny rovněž aspekty plánovaných opatření týkající se rozvoje;
 e) Komise každoročně a na žádost Rady nebo Výboru ERF připraví pro informaci Rady
 a Výboru ERF zprávu o činnosti týkající se použití finančních prostředků, v níž
 rozliší závazky a platby v souvislosti s oficiální a jinou rozvojovou pomocí.
 Unie nadále zkoumá možnosti budoucích alternativních finančních zdrojů, včetně finančních
 zdrojů společné zahraniční a bezpečnostní politiky.
 Článek 16
 Výbor pro investiční nástroj
 1. Výbor pro investiční nástroj zřízený pod záštitou EIB článkem 9 vnitřní dohody se
 skládá ze zástupců vlád členských států a zástupce Komise. K účasti jsou přizváni
 pozorovatel z generálního sekretariátu Rady a pozorovatel z Evropské služby pro
 vnější činnost. Každý členský stát, stejně jako Komise, jmenuje jednoho zástupce a
 určí jednoho náhradníka. S cílem zajistit kontinuitu práce výboru volí členové
 Výboru pro investiční nástroj předsedu tohoto výboru na období dvou let ze svých
 řad. EIB zajišťuje sekretariát výboru a podpůrné služby. Oprávněni hlasovat jsou
 pouze členové Výboru pro investiční nástroj jmenovaní členskými státy nebo jejich
 náhradníci.
 Rada přijme jednomyslně jednací řád Výboru pro investiční nástroj na základě
 návrhu vypracovaného EIB po konzultaci s Komisí.
 Výbor pro investiční nástroj rozhoduje kvalifikovanou většinou. Hlasům je přidělena
 váha způsobem stanoveným v článku 8 vnitřní dohody.
 Výbor pro investiční nástroj se schází nejméně čtyřikrát ročně. Další zasedání mohou
 být svolána na žádost EIB nebo členů výboru v souladu s jeho jednacím řádem.
 Výbor pro investiční nástroj může navíc zaujmout stanovisko písemným postupem
 za podmínek stanovených ve svém jednacím řádu.
 2. Výbor pro investiční nástroj schvaluje:
 a) operační pokyny pro provádění investičního nástroje;
 b) investiční strategie a plány činnosti investičního nástroje, a to na základě cílů
 dohody z Cotonou a obecných zásad rozvojové politiky Unie;
 c) výroční zprávy investičního nástroje;
 d) veškeré dokumenty týkající se obecné politiky investičního nástroje, včetně
 hodnotících zpráv.
 3. Výbor pro investiční nástroj zaujímá stanoviska:
 CS 24 CS
 ---pagebreak--- a) k návrhům na poskytnutí úrokového příspěvku podle čl. 2 odst. 7 a čl. 4 odst. 2
 písm. b) přílohy II dohody z Cotonou. V těchto případech zaujme Výbor pro
 investiční nástroj rovněž stanovisko k použití tohoto úrokového příspěvku;
 b) k návrhům na investice prostřednictvím investičního nástroje do jakéhokoli
 projektu, k němuž Komise zaujala záporné stanovisko;
 c) k jiným návrhům týkajícím se investičního nástroje na základě obecných zásad
 stanovených v operačních pokynech.
 S cílem urychlit schvalovací postup pro malé operace může Výbor pro investiční
 nástroj zaujmout kladné stanovisko k návrhům EIB na celkový příděl (úrokové
 příspěvky, technická pomoc) nebo celkový souhlas (půjčky, spravedlnost), které EIB
 následně, bez dalšího stanoviska Výboru pro investiční nástroj nebo Komise, přidělí
 jednotlivým projektům podle kritérií stanovených v rámci celkového
 přídělu/schválení, včetně maximální výše dílčího přídělu úrokového příspěvku pro
 jednotlivé projekty.
 Kromě toho mohou řídící orgány EIB čas od času požádat Výbor pro investiční
 nástroj, aby zaujal stanovisko ke všem návrhům financování nebo k určitým
 kategoriím návrhů financování.
 4. EIB odpovídá za to, že Výboru pro investiční nástroj jsou včas předloženy veškeré
 záležitosti, jež vyžadují jeho schválení nebo stanovisko podle odstavců 1, 2 a 3.
 Každý návrh, který je Výboru pro investiční nástroj předložen za účelem vyjádření
 stanoviska, musí splňovat příslušná kritéria a zásady stanovené v operačních
 pokynech investičního nástroje.
 5. EIB úzce spolupracuje s Komisí a případně koordinuje svou činnost s dalšími dárci.
 Zejména:
 a) EIB připravuje nebo reviduje společně s Komisí operační pokyny pro
 provádění investičního nástroje uvedené v odst. 2 písm. a). EIB odpovídá za
 dodržování pokynů a zajišťuje, aby projekty, které podporuje, splňovaly
 mezinárodní sociální a environmentální normy a byly v souladu s cíli dohody
 z Cotonou, s obecnými zásadami rozvojové politiky Unie a s příslušnými
 strategiemi spolupráce s danou zemí nebo regionem;
 b) EIB žádá Komisi o stanovisko při přípravě investičních strategií, plánů činnosti
 a dokumentů týkajících se obecné politiky;
 c) EIB informuje Komisi o projektech, které spravuje, v souladu s čl. 18 odst. 1.
 EIB žádá Komisi ve fázi posuzování projektů o stanovisko ke shodě projektů
 s příslušnou strategií spolupráce s určitou zemí či regionem nebo případně
 s obecnými cíli investičního nástroje;
 d) s výjimkou úrokových příspěvků spadajících pod celkový příděl podle odst. 3
 písm. a) žádá EIB ve fázi posuzování projektů Komisi rovněž o souhlas
 s jakýmkoli návrhem na úrokový příspěvek předloženým Výboru pro investiční
 nástroj, pokud jde o jeho soulad s čl. 2 odst. 7 a čl. 4 odst. 2 přílohy II dohody
 z Cotonou a s kritérii stanovenými v operačních pokynech investičního
 nástroje.
 CS 25 CS
 ---pagebreak--- Pokud Komise do tří týdnů od předložení návrhu neoznámí záporné stanovisko
 k návrhu, má se za to, že k návrhu zaujala kladné stanovisko nebo že s návrhem
 souhlasí. Pokud jde o stanoviska k projektům finančního nebo veřejného sektoru a
 o souhlas s úrokovými příspěvky, může Komise požádat, aby jí byl konečný návrh
 projektu předložen k vyjádření stanoviska nebo ke schválení dva týdny předtím, než
 je zaslán Výboru pro investiční nástroj.
 6. EIB nepřikročí k žádnému opatření podle odstavce 3, pokud Výbor pro investiční
 nástroj nezaujme kladné stanovisko.
 Pokud Výbor pro investiční nástroj zaujme kladné stanovisko, rozhodne EIB
 o návrhu v souladu s vlastními postupy. Zejména může rozhodnout, že návrh nebude
 uskutečněn. EIB pravidelně informuje Výbor pro investiční nástroj a Komisi
 o případech, kdy se rozhodla návrhy neuskutečnit.
 O půjčkách z vlastních zdrojů a o investicích v rámci investičního nástroje, pro které
 není vyžadováno stanovisko Výboru pro investiční nástroj, rozhoduje EIB v souladu
 s vlastními postupy a v případě investičního nástroje v souladu s operačními pokyny
 investičního nástroje a investičními strategiemi schválenými Výborem pro investiční
 nástroj.
 Bez ohledu na záporné stanovisko Výboru pro investiční nástroj k návrhu na
 poskytnutí úrokového příspěvku může EIB poskytnout danou půjčku bez přiznání
 úrokového příspěvku. EIB pravidelně informuje Výbor pro investiční nástroj a
 Komisi o každém případě, kdy se rozhodne takto postupovat.
 EIB může za podmínek stanovených v operačních pokynech investičního nástroje a
 za podmínky, že základní účel půjčky nebo investice v rámci investičního nástroje
 zůstane nezměněn, rozhodnout o změně podmínek půjčky nebo investice v rámci
 investičního nástroje, k níž Výbor pro investiční nástroj zaujal kladné stanovisko
 podle odstavce 3, nebo každé půjčky, k níž Výbor pro investiční nástroj zaujal kladné
 stanovisko, pokud jde o úrokové příspěvky. EIB může zejména rozhodnout o zvýšení
 objemu půjčky nebo investice v rámci investičního nástroje až o 20 %.
 Toto zvýšení může mít u projektů s úrokovými příspěvky podle čl. 2 odst. 7
 přílohy II dohody z Cotonou za následek poměrný nárůst úrokového příspěvku. EIB
 pravidelně informuje Výbor pro investiční nástroj a Komisi o každém případě, kdy se
 rozhodne takto postupovat. U projektů spadajících pod čl. 2 odst. 7 přílohy II dohody
 z Cotonou, u kterých bylo požádáno o zvýšení úrokového příspěvku, je Výbor pro
 investiční nástroj požádán o stanovisko předtím, než EIB učiní další kroky.
 7. EIB spravuje investice prostřednictvím investičního nástroje a veškeré prostředky
 držené na účet investičního nástroje v souladu s cíli dohody z Cotonou. Může se
 zejména podílet na činnosti řídících a dozorčích orgánů právnických osob, v nichž
 investiční nástroj investuje, a může v souladu s operačními pokyny uzavírat
 vyrovnání, udílet absolutorium a měnit práva, která má na účet investičního nástroje.
 CS 26 CS
 ---pagebreak--- HLAVA V
 ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
 Článek 17
 Účast třetí země nebo regionu
 Za účelem zajištění soudržnosti a účinnosti pomoci Unie může Komise rozhodnout, že
 rozvojové země, které nepatří mezi státy AKT, a subjekty pro regionální integraci s účastí
 států AKT, které podporují regionální spolupráci a integraci a jsou způsobilé pro pomoc Unie
 podle jiných finančních nástrojů Unie pro vnější činnost, a pokud je příslušný projekt nebo
 program regionální nebo přeshraniční povahy v souladu s článkem 6 přílohy IV dohody
 z Cotonou, jsou způsobilé k financování podle čl. 1 odst. 2 písm. a) bodu i) vnitřní dohody,.
 Zámořské země a území způsobilé pro pomoc Unie podle rozhodnutí [...] a nejvzdálenější
 regiony Unie se mohou také účastnit projektů nebo programů regionální spolupráce; finanční
 prostředky umožňující účast těchto území nebo nejvzdálenějších regionů doplňují finanční
 prostředky podle čl. 1 odst. 2 písm. a) bodu i) vnitřní dohody. Měl by být zohledněn cíl
 posílené spolupráce mezi členskými státy, jejich nejvzdálenějšími regiony, zámořskými
 zeměmi a územími a zeměmi AKT a popřípadě by měly být zřízeny koordinační mechanismy.
 Ustanovení týkající se tohoto financování a typů financování uvedených v 11. finančním
 nařízení je možné zahrnout do strategických dokumentů a víceletých orientačních programů a
 do akčních programů a opatření uvedených v článku 9 tohoto nařízení.
 Článek 18
 Sledování a hodnocení pomoci z ERF a podávání zpráv o ní
 1. Komise a EIB pravidelně monitorují své akce a přezkoumávají pokrok v dosahování
 očekávaných výsledků. Komise bude také vyhodnocovat dopad a účinnost svých
 odvětvových politik a akcí a účinnost programování, případně prostřednictvím
 nezávislých externích hodnocení. Hodnocení by mělo vycházet ze zásad
 osvědčených postupů stanovených Výborem pro rozvojovou pomoc OECD, aby se
 Komise přesvědčila, zda jsou plněny konkrétní cíle, případně s přihlédnutím
 k rovnosti pohlaví, a aby zformulovala doporučení pro zlepšení budoucích operací.
 EIB prostřednictvím postupů stanovených v operačních pokynech pro investiční
 nástroj pravidelně informuje Komisi o provádění projektů financovaných ze zdrojů
 11. ERF, které spravuje.
 2. Komise zasílá své zprávy o hodnocení pro informaci členským státům
 prostřednictvím Výboru ERF a EIB. Výsledky se použijí jako zpětná vazba pro
 sestavování programů a přidělování zdrojů.
 3. Do fáze hodnocení pomoci Unie poskytované na základě tohoto nařízení zapojí
 Komise ve vhodné míře příslušné zúčastněné subjekty a může případně usilovat
 o provádění společných hodnocení s členskými státy, ostatními dárci a partnery v
 rámci rozvojové spolupráce.
 4. Komise přezkoumává pokrok dosažený při provádění 11. ERF a počínaje
 rokem 2016 předkládá Radě jednou za dva roky zprávu o provádění a výsledcích a
 pokud možno o hlavních závěrech a dopadech finanční pomoci Unie. Zpráva Komise
 CS 27 CS
 ---pagebreak--- se zasílá rovněž Evropskému parlamentu, Evropskému hospodářskému a sociálnímu
 výboru a Výboru regionů.
 5. Zpráva vypracovaná jednou za dva roky obsahuje informace za předchozí rok
 týkající se financovaných opatření, výsledků monitorování a hodnocení, zapojení
 příslušných partnerů v rámci rozvojové spolupráce a harmonizace s jejich činností a
 informace o provádění závazků a prostředků na platby rozdělené podle jednotlivých
 zemí, regionů a oblastí spolupráce.
 6. Zpráva hodnotí výsledky pomoci, přičemž se pro posouzení úlohy této pomoci při
 naplňování cílů dohody z Cotonou v co nejvyšší míře použijí konkrétní a měřitelné
 ukazatele. Zpráva odráží hlavní ponaučení a naplňování doporučení z hodnocení
 z předešlých let.
 7. Unie a členské státy provádějí přezkum výkonnosti za účelem zhodnocení stupně
 uskutečnění závazků a plateb a výsledků a dopadu poskytované pomoci. Přezkum se
 uskutečňuje na základě návrhu Komise.
 8. EIB poskytuje Výboru pro finanční nástroj informace o pokroku dosaženém při
 naplňování cílů investičního nástroje. Podle článku 6b přílohy II dohody z Cotonou
 se v polovině období a na konci doby trvání 11. ERF provede společný přezkum
 celkové výkonnosti investičního nástroje. Přezkum v polovině období provede
 nezávislý externí odborník ve spolupráci s EIB a tento přezkum je zpřístupněn
 Výboru pro investiční nástroj.
 Článek 19
 Výdaje na opatření v oblasti změny klimatu a biologické rozmanitosti
 Odhad celkových ročních výdajů na opatření v oblasti změny klimatu a biologické
 rozmanitosti bude proveden na základě přijatých orientačních programových dokumentů.
 Finanční prostředky přidělené v rámci ERF jsou předmětem každoročního systému sledování
 založeného na metodologii OECD („ukazatele z Ria“), aniž by bylo vyloučeno použití
 přesnějších metodik, jsou-li dostupné; tento systém je začleněn do stávající metodiky řízení
 výkonnosti programů EU, aby bylo možné vyčíslit výdaje vztahující se k opatřením v oblasti
 změny klimatu a biologické rozmanitosti na úrovni akčních programů, individuálních a
 zvláštních opatření uvedených v článku 9 a zaznamenaných do hodnocení a dvouletých zpráv.
 Článek 20
 Evropská služba pro vnější činnost
 Toto nařízení se uplatňuje v souladu s rozhodnutím Rady 2010/427/EU o organizaci a
 fungování Evropské služby pro vnější činnost.
 Článek 21
 Přechodná opatření
 Do vstupu vnitřní dohody o 11. ERF v platnost jsou přechodná opatření ve formě akčních
 programů, individuálních opatření, zvláštních opatření a konkrétních akčních programů pro
 podpůrné výdaje uvedených v článku 9 financována z překlenovacího nástroje pro 11. ERF,
 který tvoří zůstatky z předešlých ERF a finanční prostředky uvolněné z projektů v rámci
 CS 28 CS
 ---pagebreak--- těchto ERF. Tento překlenovací nástroj může zahrnovat také granty pro financování
 úrokových subvencí a projektové technické pomoci podle článku 2 písm. d) vnitřní dohody.
 Cílem těchto přechodných opatření je usnadnit provádění programových dokumentů.
 Finanční prostředky uvolněné v rámci tohoto překlenovacího nástroje jsou začleněny do
 11. ERF. Příspěvky členských států stanovené v čl. 1 odst. 2 písm. a) vnitřní dohody o 9. a
 10. ERF se úměrně tomu sníží.
 Za účelem provádění těchto přechodných opatření se finanční nařízení pro 10. ERF používá
 do vstupu finančního nařízení pro 11. ERF v platnost.
 Článek 22
 Vstup v platnost
 Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské
 unie.
 Použije se ode dne 1. ledna 2014 do posledního dne použitelnosti vnitřní dohody.
 Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
 V Bruselu dne
 za Radu
 předseda
 CS 29 CS


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 18.5.2013
 SK
 Úradný vestník Európskej únie
 C 141/10
 Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Úřad průmyslového vlastnictví (Česká republika) 29. januára 2013 — MF 7 a. s./MAFRA, a. s.
 (Vec C-49/13)
 2013/C 141/16
 Jazyk konania: čeština
 Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
 Úřad průmyslového vlastnictví
 Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom
 Žalobkyňa: MF 7 a. s.
 Žalovaná: MAFRA, a. s.
 Prejudiciálne otázky
 1.
 Je potrebné ustanovenie článku 3 ods. 2 písm. d) smernice [2008/95/ES] (1) vykladať tak, že pre posúdenie existencie dobrej viery na strane prihlasovateľa ochrannej známky sú relevantné iba okolnosti zjavné pred dňom alebo ku dňu podania prihlášky ochrannej známky, alebo môžu byť ako podporné dôkazy existencie dobrej viery prihlasovateľa použité také okolnosti, ktoré nastali po podaní prihlášky?
 2.
 Je potrebné aplikovať rozhodnutie v spojených prípadoch C-414/99 až C-416/99 (2) všeobecne na všetky prípady, keď sa posudzuje, či vlastník ochrannej známky udelil súhlas ku konaniu, ktorého následkom môže byť oslabenie či obmedzenie jeho výlučných práv?
 3.
 Je možné vyvodzovať existenciu dobrej viery na strane prihlasovateľa neskoršej ochrannej známky zo situácie, keď s ním vlastník skoršej ochrannej známky uzatvoril zmluvy, na základe ktorých súhlasil s vydávaním periodickej tlačoviny, ktorej označenie bolo podobné jeho prihlásenej ochrannej známke, súhlasil s registráciou tejto tlačoviny prihlasovateľom a poskytoval mu podporu pri jej vydávaní, avšak predmetné zmluvy výslovne neupravovali otázku práva k duševnému vlastníctvu?
 4.
 Pokiaľ pre posúdenie existencie dobrej viery na strane prihlasovateľa ochrannej známky môžu byť relevantné aj okolnosti, ktoré nastali po podaní prihlášky, je možné subsidiárne odvodzovať existenciu dobrej viery na strane prihlasovateľa zo situácie, keď vlastník skoršej ochrannej známky vedome strpel existenciu napadnutej ochrannej známky počas najmenej desiatich rokov?
 (1) Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2008/95/ES z 22. októbra 2008 o aproximácii právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok (kodifikované znenie) (Ú. v. EÚ L 299, s. 25).
 (2) Zbierka s. I-08691.


text:
 25.8.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/2
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 12. června 2014 – Deltafina SpA v. Evropská komise
 (Věc C-578/11 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Kartelové dohody - Italský trh nákupu a prvotního zpracování surového tabáku - Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES - Ochrana před pokutami - Povinnost spolupráce - Právo na obhajobu - Meze soudního přezkumu - Právo na spravedlivý proces - Výslech svědků nebo stran - Přiměřená lhůta - Zásada rovného zacházení“)
 2014/C 282/02
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Deltafina SpA (zástupci: J.-F. Bellis, F. Di Gianni, G. Coppo, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: E. Gippini Fournier a L Malferrari, zmocněnci)
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Společnosti Deltafina SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 25, 28.1.2012.


type: contracts

text:
 22.12.2005
 EL
 Επίσημη Εφημερίδα της Ευρωπαϊκής Ένωσης
 L 339/32
 ΑΠΌΦΑΣΗ ΤΗΣ ΜΕΙΚΤΉΣ ΕΠΙΤΡΟΠΉΣ ΤΟΥ ΕΟX
 αριθ. 123/2005
 της 30ής Σεπτεμβρίου 2005
 για την τροποποίηση του παραρτήματος XV (Κρατικές ενισχύσεις) και του πρωτοκόλλου 26 (σχετικά με τις εξουσίες και τα καθήκοντα της Εποπτεύουσας Αρχής της ΕΖΕΣ στον τομέα των κρατικών ενισχύσεων) της συμφωνίας για τον ΕΟΧ
 Η ΜΕΙΚΤΗ ΕΠΙΤΡΟΠΗ ΤΟΥ ΕΟΧ,
 Έχοντας υπόψη τη συμφωνία για τον Ευρωπαϊκό Οικονομικό Χώρο, μετά την τροποποίησή της από το πρωτόκολλο προσαρμογής της συμφωνίας για τον Ευρωπαϊκό Οικονομικό Χώρο, εφεξής «η συμφωνία», και ιδίως το άρθρο 98,
 Εκτιμώντας τα ακόλουθα:
 (1)
 Το παράρτημα XV της συμφωνίας τροποποιήθηκε από την απόφαση αριθ. 131/2004 της Μεικτής Επιτροπής του ΕΟΧ, της 24ης Σεπτεμβρίου 2004 (1)
 (2)
 Το πρωτόκολλο 26 της συμφωνίας τροποποιήθηκε από τη συμφωνία για τη συμμετοχή της Τσεχικής Δημοκρατίας, της Δημοκρατίας της Εσθονίας, της Δημοκρατίας της Κύπρου, της Δημοκρατίας της Ουγγαρίας, της Δημοκρατίας της Λεττονίας, της Δημοκρατίας της Λιθουανίας, της Δημοκρατίας της Μάλτας, της Δημοκρατίας της Πολωνίας, της Δημοκρατίας της Σλοβενίας και της Σλοβακικής Δημοκρατίας στον Ευρωπαϊκό Οικονομικό Χώρο που υπεγράφη στις 14 Οκτωβρίου 2003 στο Λουξεμβούργο (2)
 (3)
 Ο κανονισμός (EΚ) αριθ. 794/2004 της Επιτροπής, της 21ης Απριλίου 2004, σχετικά με την εφαρμογή του κανονισμού (EΚ) αριθ. 659/1999 του Συμβουλίου για τη θέσπιση λεπτομερών κανόνων εφαρμογής του άρθρου 93 της συνθήκης ΕΚ (3), όπως διορθώθηκε από την ΕΕ L 25 της 28.1.2005, σ. 74 και την ΕΕ L 131 της 25.5.2005, σ. 45, πρέπει να ενσωματωθεί στη συμφωνία.
 (4)
 Η ενσωμάτωση στη συμφωνία του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 794/2004 καθιστά παρωχημένα ορισμένα σημεία που έχουν ενσωματωθεί στο παράρτημα XV της συμφωνίας, τα οποία διαγράφονται, επομένως, από τη συμφωνία,
 ΑΠΟΦΑΣΙΖΕΙ:
 Άρθρο 1
 Το παράρτημα XV της συμφωνίας τροποποιείται όπως ορίζεται στο παράρτημα I της παρούσας απόφασης.
 Άρθρο 2
 Το πρωτόκολλο 26 της συμφωνίας τροποποιείται όπως ορίζεται στο παράρτημα II της παρούσας απόφασης.
 Άρθρο 3
 Τα κείμενα του κανονισμού (EΚ) αριθ. 794/2004, όπως διορθώθηκαν από την ΕΕ L 25 της 28. 1.2005, σ. 74 και την ΕΕ L 131 της 25.5.2005, σ. 45, στην ισλανδική και τη νορβηγική γλώσσα, τα οποία δημοσιεύονται στο συμπλήρωμα ΕΟΧ της Επίσημης Εφημερίδας των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων, είναι αυθεντικά.
 Άρθρο 4
 Η παρούσα απόφαση τίθεται σε ισχύ την 1η Οκτωβρίου 2005, υπό την προϋπόθεση ότι έχουν πραγματοποιηθεί προς τη Μεικτή Επιτροπή του ΕΟΧ (4) όλες οι κοινοποιήσεις που προβλέπονται στο άρθρο 103 παράγραφος 1 της συμφωνίας.
 Άρθρο 5
 Η παρούσα απόφαση δημοσιεύεται στο τμήμα ΕΟΧ και στο συμπλήρωμα ΕΟΧ της Επίσημης Εφημερίδας της Ευρωπαϊκής Ένωσης.
 Βρυξέλλες, 30 Σεπτεμβρίου 2005.
 Για τη Μεικτή Επιτροπή του ΕΟΧ
 Ο Πρόεδρος
 HAΥ ο Πρίγκιπας Νικόλαος του ΛΙΧΤΕΝΣΤΑΪΝ
 (1) EE L 64 της 10.3.2005, σ. 67.
 (2) ΕΕ L 130 της 29.4.2004, σ. 3.
 (3) ΕΕ L 140 της 30.4.2004, σ. 1.
 (4) Δεν έχουν αναφερθεί συνταγματικές απαιτήσεις.
 ΠΑΡΑΡΤΗΜΑ I
 Το παράρτημα XV της συμφωνίας τροποποιείται ως εξής:
 Διαγράφεται το κείμενο του σημείου 2 (C/252/80/σ. 2: Η κοινοποίηση κρατικών ενισχύσεων στην Επιτροπή σύμφωνα με το άρθρο 93 παράγραφος 3 της συνθήκης ΕΟΚ), του σημείου 3 [Επιστολή της Επιτροπής στα κράτη μέλη SG(81) 12740 της 2ας Οκτωβρίου 1981], του σημείου 4 [Επιστολή της Επιτροπής στα κράτη μέλη SG(89) D/5521 της 27ης Απριλίου 1989], του σημείου 5 [Επιστολή της Επιτροπής στα κράτη μέλη SG(87) D/5540 της 30ής Απριλίου 1989], του σημείου 6 [Επιστολή της Επιτροπής στα κράτη μέλη SG(90) D/28091 της 11ης Οκτωβρίου 1990], του σημείου 7 [Επιστολή της Επιτροπής στα κράτη μέλη SG(91) D/4577 της 4ης Μαρτίου 1991], του σημείου 8 (C/40/90/σ. 2: Κοινοποίηση καθεστώτων ενισχύσεων δευτερεύουσας σημασίας), του σημείου 10 (C/318/83/σ. 3: Ανακοίνωση της Επιτροπής σχετικά με ενισχύσεις που χορηγήθηκαν παράνομα), και του σημείου 34 (C/3/85/σ. 2: Ανακοίνωση της Επιτροπής σχετικά με τη σώρευση των διαφόρων τύπων ενισχύσεων).
 ΠΑΡΑΡΤΗΜΑ II
 Το πρωτόκολλο 26 της συμφωνίας τροποποιείται ως εξής:
 1.
 Στο άρθρο 2, οι λέξεις «η ακόλουθη πράξη» αντικαθίστανται από τις λέξεις «οι ακόλουθες πράξεις».
 2.
 Ο κανονισμός (EΚ) αριθ. 659/1999 του Συμβουλίου αριθμείται ως σημείο 1.
 3.
 Μετά το σημείο 1 [Κανονισμός (EΚ) αριθ. 659/1999 του Συμβουλίου], προστίθεται το ακόλουθο σημείο:
 «2.
 32004 R 0794: Κανονισμός (EΚ) αριθ. 794/2004 της Επιτροπής, της 21ης Απριλίου 2004, σχετικά με την εφαρμογή του κανονισμού (EΚ) αριθ. 659/1999 του Συμβουλίου για τη θέσπιση λεπτομερών κανόνων εφαρμογής του άρθρου 93 της συνθήκης ΕΚ (ΕΕ L 140 της 30.4.2004, σ. 1), όπως διορθώθηκε από την ΕΕ L 25 της 28.1.2005, σ. 74 και την ΕΕ L 131 της 25.5.2005, σ. 45.».