text:
Jesteś tutajportal Akty prawne i protokołyUchwały Rady MiejskiejRocznik 2013Uchwała nr XIX/239/2013 Rady Miejskiej we Wrześni z dnia 1 lutego 2013 r.
 Uchwała nr XIX/239/2013
 w sprawie: stwierdzenia wygaśnięcia mandatu radnego Stanisława Dominiczaka.
 Na podstawie art. 190 ust.1 pkt. 2 a, ust. 2 ustawy z dnia 16 lipca 1998 r. Ordynacja wyborcza do rad gmin, rad powiatów i sejmików wojewódzkich (tekst jednolity z 2010 r. Dz. U. nr 176 poz. 1190, z 2011r. Nr 34 poz.172.), oraz art. 24f ust. 1 ustawy z dnia 8 marca 1990 r. o samorządzie gminnym (tekst jednolity Dz.U. z 2001 r. Nr 142 poz. 1591 z późn. zm.), w związku art. 16 ust. 2a ustawy z dnia 5 stycznia 2011 r. -Przepisy wprowadzające ustawę- Kodeks wyborczy (Dz. U. Nr 21, poz. 113, z późn. zm.) Rada Miejska we Wrześni uchwala, co następuje:
 § 1. Stwierdza się wygaśnięcie mandatu radnego Rady Miejskiej we Wrześni pana Stanisława Dominiczaka z powodu naruszenia zakazu łączenia mandatu radnego z prowadzeniem działalności gospodarczej z wykorzystaniem mienia komunalnego Gminy Września.
 § 2. 1. Uchwałę podaje się do publicznej wiadomości poprzez ogłoszenie w biuletynie „Wieści z Ratusza" oraz na tablicy ogłoszeń Urzędu Miasta i Gminy we Wrześni.
 Dnia 3 października 2012 roku dokonano wpisu do Krajowego Rejestru Sądowego pana Stanisława Dominiczaka na członka Zarządu Gminnej Spółdzielni „Samopomoc Chłopska". Spółdzielnia dzierżawi od Gminy Września nieruchomość stanowiącą własność Gminy położoną w Psarach Polskich 126. Nieruchomość wykorzystywana jest do prowadzenia działalności gospodarczej - sklepu spożywczo - przemysłowego.
 Zgodnie z art. 24f ust. 1 ustawy z dnia 8 marca 1990 r. o samorządzie gminnym (tekst jednolity Dz.U. z 2001 r. Nr 142, poz. 1591 z późn. zm.) osoba wybrana na radnego nie może prowadzić działalności gospodarczej na własny rachunek lub wspólnie z innymi osobami z wykorzystaniem mienia komunalnego gminy, w której radny uzyskał mandat, a także zarządzać tą działalnością lub być przedstawicielem czy pełnomocnikiem w prowadzeniu takiej działalności. Skoro Gminna Spółdzielnia „Samopomoc Chłopska" prowadzi działalność gospodarczą z wykorzystaniem nieruchomości stanowiącej własność Gminy Września, to radny Stanisław Dominiczak naruszył zakaz zawarty w przywołanym wyżej przepisie.
 Zgodnie z art. 190 ust. 1 pkt. 2a ustawy z dnia 16 lipca 1998 r. Ordynacja wyborcza do rad gmin, rad powiatów i sejmików wojewódzkich (tekst jednolity z 2010 r. Dz. U. nr 176 poz. 1190, z 2011r. Nr 34 poz.172.) naruszenia ustawowego zakazu łączenia mandatu radnego z wykonywaniem określonych w odrębnych przepisach funkcji lub działalności i art. 190 ust. 1 pkt 2 wygaśnięcie mandatu radnego w przypadkach określonych w ust. 1 stwierdza rada w drodze uchwały.


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 Důležité právní upozornění
 |
 52005SC1236
 Předloha Rozhodnutí Smíšeného Výboru EHP kterým se mění Protokol 31 k Dohodě o EHP o spolupráci v některých oblastech mimo čtyři svobody - Předloha společného postoje Společenství /* SEK/2005/1236 konecném znení */
 [pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 10.10.2005SEK(2005) 1236 v konečném znění.PředlohaROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHPkterým se mění Protokol 31 k Dohodě o EHP o spolupráci v některých oblastech mimo čtyři svobody.- Předloha společného postoje Společenství -(předložená Komisí)ODŮVODNĚNÍ1. Protokol 31 k Dohodě o EHP obsahuje zvláštní ustanovení o spolupráci mezi Společenstvím a státy ESVO EHP mimo čtyři svobody.2. Přiložená předloha rozhodnutí Smíšeného výboru EHP, kterým se do Dohody začleňuje rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 854/2005/ES ze dne 11. května 2005, má změnit protokol 31 a rozšířit spolupráci v oblasti informační společnosti zavedením víceletého programu Společenství pro podporu bezpečnějšího využívání internetu a nových on-line technologií. Státy ESVO se projektů a činností víceletého programu účastní s účinkem od 1. ledna 2005.3. Podle čl. 1 odst. 3 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 2894/94 o některých prováděcích pravidlech k Dohodě o EHP zaujímá Rada postoj Společenství k takovým rozhodnutím na návrh Komise.4. Předloha rozhodnutí Smíšeného výboru EHP se předkládá Radě ke schválení, po němž při nejbližší příležitosti Komise předloží postoj Společenství ve Smíšeném výboru EHP.PředlohaROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHPkterým se mění Protokol 31 k Dohodě o EHP o spolupráci v některých oblastech mimo čtyři svobodySMÍŠENÝ VÝBOR EHP,s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na články 86 a 98 této dohody,vzhledem k těmto důvodům:1. Protokol 31 k Dohodě byl změněn rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. .../... ze dne ...[1].2. Je vhodné rozšířit spolupráci smluvních stran Dohody, aby zahrnovala rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 854/2005/ES ze dne 11. května 2005 o zavedení víceletého programu Společenství pro podporu bezpečnějšího využívání internetu a nových on-line technologií[2].3. Protokol 31 k Dohodě by proto měl být změněn tak, aby umožňoval tuto rozšířenou spolupráci s účinkem od 1. ledna 2005,ROZHODLA TAKTO:Článek 1V čl. 2 odst. 5 protokolu 31 k Dohodě se doplňuje nová odrážka, která zní:„- 32005 D 0854: Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 854/2005/ES zedne 11. května 2005 o zavedení víceletého programu Společenství propodporu bezpečnějšího využívání internetu a nových on-line technologií(Úř. věst. L 149, 11. 6. 2005, s. 1).“Článek 2Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem poté, co je Smíšenému výboru EHP učiněno poslední oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody*.Použije se ode dne 1. ledna 2005.Článek 3Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie .V Bruselu dne [...].Za Smíšený výbor EHPpředseda/předsedkynětajemníci Smíšeného výboru EHP [1] Úř. věst. C [...], [...], s. [...].[2] Úř. věst. L 149, 11.6.2005, s. 1.* [Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.] [Byly oznámeny ústavní požadavky.]


type: wikipedia

text:
Tämä on luettelo Suomen kunnista pinta-alan mukaan pois lukien merialueet {{#time: j. F\t\a Y | }}. Kuntien mediaanissa on ( km2). Lähimpänä keskiarvoa (1 095,38 km2) on Haapavesi ( km2).
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 ( km2)
 Koko maa: km2
 Lähteet
 Kunnat pinta-alan mukaan


text:
 4.3.2014
 SL
 Uradni list Evropske unije
 L 62/8
 IZVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) št. 200/2014
 z dne 3. marca 2014
 o spremembi Priloge k Uredbi (EU) št. 37/2010 o farmakološko aktivnih snoveh in njihovi razvrstitvi glede mejnih vrednosti ostankov v živilih živalskega izvora v zvezi s snovjo triptorelin acetat
 (Besedilo velja za EGP)
 EVROPSKA KOMISIJA JE –
 ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
 ob upoštevanju Uredbe (ES) št. 470/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. maja 2009 o določitvi postopkov Skupnosti za določitev mejnih vrednosti ostankov farmakološko aktivnih snovi v živilih živalskega izvora in razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 2377/90 in spremembi Direktive 2001/82/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter Uredbe (ES) št. 726/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (1) ter zlasti člena 14 v povezavi s členom 17 Uredbe,
 ob upoštevanju mnenja Evropske agencije za zdravila, ki ga je oblikoval Odbor za zdravila za uporabo v veterinarski medicini,
 ob upoštevanju naslednjega:
 (1)
 V skladu z Uredbo (ES) št. 470/2009 je treba določiti mejne vrednosti ostankov (v nadaljnjem besedilu: MRL) za farmakološko aktivne snovi, ki so namenjene uporabi v Uniji v zdravilih za uporabo v veterinarski medicini za živali za proizvodnjo živil ali v biocidnih proizvodih, ki se uporabljajo pri živinoreji.
 (2)
 Farmakološko aktivne snovi in njihova razvrstitev glede MRL v živilih živalskega izvora so določene v Prilogi k Uredbi Komisije (EU) št. 37/2010 (2).
 (3)
 Evropski agenciji za zdravila je bil predložen zahtevek za določitev mejnih vrednosti ostankov za triptorelin acetat pri prašičih.
 (4)
 Odbor za zdravila za uporabo v veterinarski medicini je priporočil, da ni treba določiti MRL za triptorelin acetat pri prašičih.
 (5)
 V skladu s členom 5 Uredbe (ES) št. 470/2009 Evropska agencija za zdravila preuči uporabo MRL, ki so določene za farmakološko aktivno snov v posameznem živilu, tudi pri drugih živilih, pridobljenih iz iste živalske vrste, ali uporabo MRL, ki so določene za farmakološko aktivno snov pri eni ali več živalskih vrstah, tudi pri drugih živalskih vrstah.
 (6)
 Odbor je priporočil ekstrapolacijo rezultatov ocene triptorelin acetata pri prašičih na vse živalske vrste za proizvodnjo živil.
 (7)
 Uredbo (EU) št. 37/2010 bi bilo zato treba spremeniti, da se vključi snov triptorelin acetat za vse živalske vrste za proizvodnjo živil in navede, da določitev MRL ni potrebna.
 (8)
 Ukrepi iz te uredbe so v skladu z mnenjem Stalnega odbora za zdravila za uporabo v veterinarski medicini –
 SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
 Člen 1
 Priloga k Uredbi (EU) št. 37/2010 se spremeni v skladu s Prilogo k tej uredbi.
 Člen 2
 Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
 Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
 V Bruslju, 3. marca 2014
 Za Komisijo
 Predsednik
 José Manuel BARROSO
 (1) UL L 152, 16.6.2009, str. 11.
 (2) Uredba Komisije (EU) št. 37/2010 z dne 22. decembra 2009 o farmakološko aktivnih snoveh in njihovi razvrstitvi glede mejnih vrednosti ostankov v živilih živalskega izvora (UL L 15, 20.1.2010, str. 1).
 PRILOGA
 V razpredelnici 1 v Prilogi k Uredbi (EU) št. 37/2010 se po abecednem vrstnem redu vstavi naslednja snov:
 Farmakološko aktivna snov
 Marker ostanek
 Živalska vrsta
 MRL
 Ciljna tkiva
 Druge določbe (v skladu s členom 14(7) Uredbe (ES) št. 470/2009)
 Terapevtska razvrstitev
 „triptorelin acetat
 SE NE UPORABLJA
 vse vrste za proizvodnjo živil
 MRL se ne zahteva.
 SE NE UPORABLJA
 NI VNOSA
 učinkovine, ki delujejo na reproduktivni sistem“


text:
O calendário islâmico, calendário muçulmano ou calendário hegírico é um calendário lunar composto por doze meses, de 29 ou 30 dias, ao longo de um ano com 354 ou 355 dias. A contagem do tempo deste calendário começa com a Hégira — a fuga de Maomé de Meca para Medina, em 16 de julho de 622. O mês começa quando primeiro crescente visível da Lua aparece pela primeira vez após o pôr-do-sol. Tem cerca de 11 dias a menos que o calendário solar.
 Este calendário baseado no ano lunar não corresponde aos calendários do ano solar. Os meses islâmicos retrocedem a cada ano que passa em relação aos calendários baseados no ano solar, como o Calendário gregoriano, por exemplo. Uma vez que o calendário islâmico é cerca de 11 dias mais curto que o calendário solar, os feriados muçulmanos acabam por circular por todas as estações.
 O atual ano islâmico é 1444 (correspondente, pelo calendário gregoriano, ao período de 30 de julho de 2022 a 18 de julho de 2023). Normalmente, a notação utilizada é 1444 AH, do latim Anno Hegirae ("Ano da Hégira"), copiando à notação cristã AD.
 Anos
 Os 12 meses do ano se alternam em durações de 29 e 30 dias. Dentro de um ciclo de 30 anos, 11 deles, os 1o, 5o, 7o, 10o, 13o, 16o, 18o, 21o, 24o, 26o e 29o, recebem um dia a mais (30 dias no último mês). (o sétimo dia da semana islâmica), 16 de julho de 622 d.C. do Calendário Juliano, o dia da fuga Hégira de Maomé de Meca para Medina.
 Meses Islâmicos
 1o - Muharram
 2o - Safar
 3o - Rabi al-Awwal
 4o - Rabi al-Thani
 5o - Jumada al-Awwal
 6o - Jumada al-Thani
 7o - Rajab
 8o - Sha'aban
 9o - Ramadan
 10o - Shawwal
 11o - Dhu al-Qidah
 12o - Dhu al-Hija
 Dias da Semana
 1o - Yaum as-Sabt
 2o - Yaum al-Ahad
 3o - Yaum al-Ithnayn
 4o - Yaum ath-Thalatha
 5o - Yaum al-Arba'a
 6o - Yaum al-Khamis
 7o - Yaum al-Jum'a
 Datas importantes
 Datas importantes no ano islâmico (Hijri) são:
 1 Muharram: o Ano Novo Islâmico.
 10 Muharram: Dia de Ashura. Para xiitas e sunitas, o martírio de Husayn ibn Ali, neto de Muhammad, e seus seguidores. Para os sunitas, a travessia do Mar Vermelho por Moisés ocorreu neste dia, juntamente com muitos outros eventos significativos na vida dos profetas e que têm a ver com a Criação.
 12 Rabi al-Awwal: Mawlid ou Nascimento do Profeta para os sunitas.
 17 Rabi al-Awwal: Mawlid para xiitas.
 27 Rajab: Isra e Mi'raj para a maioria dos muçulmanos.
 15 Sha'ban: Mid-Sha'ban, ou Noite do Perdão. Para os xiitas, também o aniversário de Muhammad al-Mahdi, o décimo segundo imã.
 1 Ramadã: O primeiro dia de jejum no Islã
 27 Ramadan: Início da Revelação do Alcorão. O dia mais provável que o profeta Muhammad recebeu os primeiros versos do Alcorão (17 Ramadã na Indonésia e Malásia).
 Último terço do Ramadã, que inclui Laylat al-Qadr.
 1 Shawwal: Eid ul-Fitr.
 8–13 Dhu al-Hijjah: A peregrinação do Hajj a Meca.
 9 Dhu al-Hijjah: Dia de Arafa.
 10 Dhu al-Hijjah: Eid al-Adha.
 Ligações externas
 i
 Islamico


type: caselaw

text:
 27.5.2000 EL Επι ́σημη Εφημερι ́δα των Ευρωπαϊκω ́ν Κοινοτη ́των C 149/35
 Οι λο ́γοι ακυρω ́σεως και τα επιχειρη ́ματα της προσφευ ́γουσας Ο προσβαλλο ́μενος κανονισμο ́ς ανε ́τρεψε εξ ολοκλη ́ρου την
 συμπι ́πτουν εν πολλοι ́ς με τους λο ́γους ακυρω ́σεως και τα προϋφισταμε ́νη ρυ ́θμιση με αποτε ́λεσμα να αποκλει ́ονται απο ́ τη
 επιχειρη ́ματα στις υποθε ́σεις Τ-186/97 (1), Τ-187/97, Τ-191/97, δυνατο ́τητα υπαγωγη ́ς τους στη δια ́κριση 2001 90 50 τα
 Τ-192/97, Τ-210/97 και Τ-211/97. διατηρημε ́να σε ξυ ́δι μανιτα ́ρια, τα οποι ́α να μεν ́εχουν περιεκτι-
 κο ́τητα σε αλα ́τι α ́νω του 2,5 %, αλλα ́ το αλα ́τι προστι ́θεται μο ́νο
 για τους σκοπου ́ς της παρασκευη ́ς και ο ́χι της διατηρη ́σεω ́ς τους.
 (1) EE C 318 της 18.10.1997, σ. 17. Τα ανωτε ́ρω προϊο ́ντα θα εμπι ́πτουν εφεξη ́ς στο κατα ́ πολυ ́
 επαχθε ́στερο δασμολογικο ́ καθεστω ́ς της διακρι ́σεως 2003 10 της
 Συνδυασμε ́νης Ονοματολογι ́ας.
 Προς στη ́ριξη των ισχυρισμω ́ν της, η προσφευ ́γουσα επικαλει ́ται:
 — την ́ελλειψη αρμοδιο ́τητας της Επιτροπη ́ς υπο ́ το φως του
 α ́ρθρου 26 της Συνθη ́κης ΕΚ·
 Προσφυγη ́ της εταιρι ́ας I.P.O.S.E.A. Giusto Masiello & Figli — την παρα ́βαση και εσφαλμε ́νη εφαρμογη ́ του α ́ρθρου 9 του
 κατα ́ της Επιτροπη ́ς των Ευρωπαϊκω ́ ν Κοινοτη ́των, ασκηθει ́σα κανονισμου ́ 2658/87, νομικη ́ς βα ́σεως του προσβαλλομε ́νου
 στις 8 Μαρτι ́ου 2000 κανονισμου ́, στον βαθμο ́ που οι προβλεπο ́μενες με την ως α ́νω
 δια ́ταξη αρμοδιο ́τητες της Επιτροπη ́ς, εκτελεστικη ́ς φυ ́σεως,
 (Υπο ́θεση Τ-49/00) δεν μπορου ́ν να χρησιμοποιηθου ́ν για την τροποποι ́ηση των
 διατα ́ξεων ουσιαστικη ́ς φυ ́σεως που προσδιορι ́ζουν το δασμο-
 λογικο ́ καθεστω ́ς των προϊο ́ντων. Εξ α ́λλου, στην προκειμε ́νη
 (2000/C 149/67) περι ́πτωση δεν πληρου ́νται οι προϋποθε ́σεις, ω ́στε να νομιμο-
 ποιει ́ται η τροποποι ́ηση των προϋφισταμε ́νων διατα ́ξεων·
 (Γλω ́ σσα διαδικασι ́ας: η ιταλικη ́) — την παραβι ́αση της αρχη ́ς περι ́ ́σης ι μεταχειρι ́σεως ως εκ του
 ο ́τι με τον νε ́ο κανονισμο ́ επιρρι ́πτονται ο ́λα τα βα ́ρη επι ́ των
 παραγωγω ́ν και εισαγωγε ́ων διατηρημε ́νων σε ξυ ́δι μανιταριω ́ν,
 Η εταιρι ́α I.P.O.S.E.A., εκπροσωπου ́μενη απο ́ τους Andrea για την παρασκευη ́ των οποι ́ων, πα ́ντως, ́εγινε χρη ́ση α ́λατος
 Guarino και Alain Lorang, δικηγο ́ρους Ρω ́μης και Λουξεμβου ́ρ- σε υψηλη ́ περιεκτικο ́τητα.
 γου αντιστοι ́χως, α ́σκησε στις 8 Μαρτι ́ου 2000 ενω ́πιον του
 Πρωτοδικει ́ου των Ευρωπαϊκω ́ν Κοινοτη ́των προσφυγη ́ κατα ́ της Η προσφευ ́γουσα εκτιμα ́ επι ́σης ο ́τι ο προσβαλλο ́μενος κανονισμο ́ς
 Επιτροπη ́ς των Ευρωπαϊκω ́ν Κοινοτη ́των. ́εχει ανεπαρκη ́ και αντιφατικη ́ αιτιολογι ́α, αγνοω ́ντας ταυτο ́χρονα
 την αρχη ́ της αναλογικο ́τητας, καθω ́ς και τις αρχε ́ς που αφορου ́ν
 Η προσφευ ́γουσα εταιρι ́α ζητει ́ απο ́ το Πρωτοδικει ́ο: την προστασι ́α της δικαιολογημε ́νης εμπιστοσυ ́νης.
 — να ακυρω ́σει τον κανονισμο ́ 2626/1999 της Επιτροπη ́ς (1) EE L 321 της 14.12.1999, σ. 3.
 (2) EE L 170 της 28.6.1997, σ. 13.
 — να καταδικα ́σει την Επιτροπη ́ στα δικαστικα ́ ́εξοδα.
 Λο ́γοι και κυ ́ρια επιχειρη ́ματα
 Η προσφευ ́γουσα στην παρου ́σα δι ́κη, εταιρι ́α εισαγωγη ́ς διατη-
 ρημε ́νων και προορισμε ́νων για ανθρω ́πινη κατανα ́λωση οπωρο- Προσφυγη ́ της εταιρι ́ας Dalmine Spa κατα ́ της Επιτροπη ́ς
 κηπευτικω ́ν, στρε ́φεται κατα ́ του κανονισμου ́ (ΕΚ) 2626/1999 των Ευρωπαϊκω ́ ν Κοινοτη ́των που ασκη ́θηκε στις 8 Μαρτι ́ου
 της Επιτροπη ́ς, για την τροποποι ́ηση του παραρτη ́ματος Ι του 2000
 κανονισμου ́ (ΕΟΚ) 2658/87 του Συμβουλι ́ου για τη δασμολογικη ́
 και στατιστικη ́ ονοματολογι ́α και το κοινο ́ δασμολο ́γιο (1). 'Ενα
 απο ́ τα βασικα ́ προϊο ́ντα που επεξεργα ́ζεται ει ́ναι τα μανιτα ́ρια (Υπο ́θεση Τ-50/00)
 «agaricus», βρασμε ́να και διατηρημε ́να σε ξυ ́δι. Ακολου ́θως,
 προστι ́θεται αλα ́τι, η περιεκτικο ́τητα του οποι ́ου ποικι ́λει απο ́ 15 (2000/C 149/68)
 ́εως 25 %.
 (Γλω ́ σσα διαδικασι ́ας: η ιταλικη ́)
 Υπενθυμι ́ζεται συναφω ́ς ο ́τι με τη Συνδυασμε ́νη Ονοματολογι ́α
 που θε ́σπισε ο κανονισμο ́ς 2685/87, η ́ταν εφικτη ́ η υπαγωγη ́
 των διατηρημε ́νων μανιταριω ́ν «agaricus» σε τρεις διαφορετικε ́ς Η εταιρι ́α Dalmine Spa, εκπροσωπου ́μενη απο ́ τον Mario Siragusa
 διακρι ́σεις. Για την επι ́λυση του ζητη ́ματος αυτου ́ εκδο ́θηκε ο και τη Francesca Maria Moretti, δικηγο ́ρους Ρω ́μης και Βενετι ́ας,
 κανονισμο ́ς (ΕΚ) 1196/97, της 27ης Ιουνι ́ου 1997, για την α ́σκησε στις 8 Μαρτι ́ου 2000 ενω ́πιον του Πρωτοδικει ́ου των
 ταξινο ́μηση ορισμε ́νων προϊο ́ντων της Συνδυασμε ́νης Ονοματολο- Ευρωπαϊκω ́ν Κοινοτη ́των προσφυγη ́ κατα ́ της Επιτροπη ́ς των
 γι ́ας (2). Ευρωπαϊκω ́ν Κοινοτη ́των.
 ---pagebreak--- C 149/36 EL Επι ́σημη Εφημερι ́δα των Ευρωπαϊκω ́ν Κοινοτη ́των 27.5.2000
 Η προσφευ ́γουσα ζητει ́ απο ́ το Πρωτοδικει ́ο: Προσφυγη ́ του Mario Costacurta κατα ́ της Επιτροπη ́ς των
 Ευρωπαϊκω ́ ν Κοινοτη ́των που ασκη ́θηκε στις 23 Μαρτι ́ου
 — να ακυρω ́σει εν ο ́λω η ́ εν με ́ρει την απο ́φαση της Επιτροπη ́ς της 2000
 8ης ∆εκεμβρι ́ου 1998 στην υπο ́θεση — IV/E — 1/35.860-B
 — Χαλυ ́βδινοι σωλη ́νες χωρι ́ς συγκο ́λληση (Υπο ́θεση Τ-51/00)
 — επικουρικω ́ς να ακυρω ́σει η ́ να μειω ́σει το προ ́στιμο που
 επεβλη ́θη στην προσφευ ́γουσα (2000/C 149/69)
 — να καταδικα ́σει την Επιτροπη ́ς στα δικαστικα ́ ́εξοδα.
 ́ σσα διαδικασι ́ας: η γαλλικη ́)
 (Γλω
 Ισχυρισμοι ́ και κυ ́ρια επιχειρη ́ματα Ο Mario Costacurta, κα ́τοικος Λουξεμβου ́ργου, εκπροσωπου ́με-
 νος απο ́ τον Marc Petit, δικηγο ́ρο Λουξεμβου ́ργου, α ́σκησε
 ενω ́πιον του Πρωτοδικει ́ου των Ευρωπαϊκω ́ν Κοινοτη ́των, στις
 Η προσφευ ́γουσα κατηγορη ́θηκε ο ́τι μετει ́χε σε συμφωνι ́α μεταξυ ́ 23 Μαρτι ́ου 2000, προσφυγη ́ κατα ́ της Επιτροπη ́ς των Ευρωπαϊ-
 Ευρωπαι ́ων και Ιαπω ́ νων παραγωγω ́ν σωλη ́νων χωρι ́ς συγκο ́λληση κω ́ν Κοινοτη ́των.
 στο πλαι ́σιο του λεγομε ́νου Club Europa-Giappone, συμφωνι ́α
 που προε ́βλεπε μεταξυ ́ α ́λλων την προστασι ́α των εθνικω ́ν αγορω ́ν
 σωλη ́νων OCTG (Oil Country Tubular Goods), με ελικω ́σεις και Ο προσφευ ́γων ζητει ́ απο ́ το Πρωτοδικει ́ο:
 το σχε ́διο «linepipe-project». Επιπλε ́ον, στο πλαι ́σιο της ́διας ι
 παρα ́βασης, κατηγορη ́θηκε για μια α ́λλη συμφωνι ́α αποκλειστικα ́
 μεταξυ ́ Ευρωπαι ́ων παραγωγω ́ν, με αντικει ́μενο τη μεταξυ ́ τους — να ακυρω ́σει την σιωπηρη ́ απο ́φαση απορρι ́ψεως της ενστα ́σεως
 κατανομη ́ των προμηθειω ́ν σωλη ́νων OCTG χωρι ́ς συγκο ́λληση του προσφευ ́γοντος, που αφορου ́σε την αι ́τηση να του
 στην British Steel. ανακοινωθει ́ το ́εγγραφο της αποφα ́σεως της Α∆Α (αρμο ́διας
 για τους διορισμου ́ς αρχη ́ς) που τον διο ́ρισε απο ́
 1ης Σεπτεμβρι ́ου 1996 στη Μονα ́δα σχεδιασμου ́, συμβα ́σεων
 Η προσφευ ́γουσα προβα ́λλει τα ακο ́λουθα ελαττω ́ματα στο πλαι ́σιο και γενικω ́ν υπηρεσιω ́ν των ΥΕΕΕΚ (κεντρικω ́ν υπηρεσιω ́ν) στο
 των ισχυρισμω ́ν της: Λουξεμβου ́ργο·
 — ∆ιαδικαστικη ́ παρατυπι ́α κατα ́ τη διοικητικη ́ φα ́ση ο ́σον αφορα ́ — να ακυρω ́σει την απο ́φαση της Α∆Α της Υπηρεσι ́ας Επιση ́μων
 μεταξυ ́ α ́λλων το ανεπι ́τρεπτο ορισμε ́νων ερωτη ́σεων που της Εκδο ́σεων των Ευρωπαϊκω ́ν Κοινοτη ́των της 15ης Μαι ̈́ου
 ́εθεσε η καθη ́ς κατα ́ το στα ́διο της ́ερευνας και την τη ́ρηση του
 1998, με την οποι ́α τοποθετη ́θηκε ο προσφευ ́γων στη Μονα ́δα
 απορρη ́του και την ́ελλειψη αντιστοιχι ́ας μεταξυ ́ ορισμε ́νων πωλη ́σεως και διαχειρι ́σεως των πνευματικω ́ν δικαιωμα ́των στο
 εγγρα ́φων που συνη ́φθησαν στην ανακοι ́νωση αιτια ́σεων και Λουξεμβου ́ργο, επειδη ́ βασι ́ζεται σε πρα ́ξη ει ́τε ανυπο ́στατη,
 των εγγρα ́φων που χρησιμοποιη ́θηκαν για την ́εκδοση της ει ́τε αντικει ́μενη στον Κανονισμο ́ Υπηρεσιακη ́ς Καταστα ́σεως
 απο ́φασης. των υπαλλη ́λων των Ευρωπαϊκω ́ν Κοινοτη ́των (ΚΥΚ)·
 — Παρα ́βαση του α ́ρθρου 81 της Συνθη ́κης και της δικαιολο-
 γημε ́νης εμπιστοσυ ́νης της, καθο ́σον στην απο ́φαση περιελη ́φ- — να καταδικα ́σει την Επιτροπη ́ των Ευρωπαϊκω ́ν Κοινοτη ́των στο
 θησαν περιγραφε ́ς περιστατικω ́ν που δεν καλυ ́πτονται απο ́ τις συ ́νολο των δικαστικω ́ν εξο ́δων·
 αιτια ́σεις που διατυπω ́ θηκαν κατα ́ των επιχειρη ́σεων.
 — να κρι ́νει ο ́τι ο προσφευ ́γων διατηρει ́ κα ́θε α ́λλο δικαι ́ωμα,
 — Ελλιπη ́ς και αντιφατικη ́ αιτιολογι ́α και παρα ́βαση του απαι ́τηση και δυνατο ́τητα προβολη ́ς ισχυρισμω ́ν και αιτη ́σεως
 α ́ρθρου 81 της Συνθη ́κης ο ́σον αφορα ́ την ανα ́λυση της παροχη ́ς ενδι ́κου προστασι ́ας, ιδι ́ως ο ́σον αφορα ́ την αποκα-
 αγορα ́ς και της εμπορικη ́ς συμπεριφορα ́ς της DALMINE, τη τα ́σταση της ζημι ́ας.
 φερομε ́νη ́ελλειψη νομιμο ́τητας των συμβα ́σεων προμη ́θειας
 για το Ηνωμε ́νο Βασι ́λειο και την εκτι ́μηση του περιοριστικου ́
 χαρακτη ́ρα της συμφωνι ́ας στο πλαι ́σιο του Club Europa-
 Giappone. Ισχυρισμοι ́ και κυ ́ρια επιχειρη ́ματα
 'Οσον αφορα ́ ειδικο ́τερα τις συμφωνι ́ες προμη ́θειας για το Ηνωμε ́νο Ο προσφευ ́γων στρε ́φεται κατα ́ της αποφα ́σεως της Επιτροπη ́ς με
 Βασι ́λειο, η προσφευ ́γουσα παρατηρει ́ ο ́τι η συ ́μβαση ́ της με την την οποι ́α απορρι ́φθηκε η αι ́τηση που υπε ́βαλε στις 20 Ιουλι ́ου
 British Steel, που δεν ει ́ναι το αποτε ́λεσμα συμφωνι ́ας μεταξυ ́ των 1999, να του ανακοινωθει ́ η επι ́σημη απο ́φαση του επαναδιο-
 Ευρωπαι ́ων παραγωγω ́ν, αφορα ́ κατα ́ μεγα ́λο με ́ρος προϊο ́ντα που ρισμου ́ του, απο ́ την 1η Σεπτεμβρι ́ου 1996, στο Γραφει ́ο Επιση ́μων
 δεν ανη ́κουν στη σχετικη ́ αγορα ́, ο ́πως την οριοθε ́τησε η Επιτροπη ́. Εκδο ́σεων των Ευρωπαϊκω ́ν Κοινοτη ́των στο Λουξεμβου ́ργο.
 Εξα ́λλου, η προσφευ ́γουσα δεν μετει ́χε σε καμια ́ οριζο ́ντια συμφω-
 νι ́α με α ́λλους Ευρωπαι ́ους παραγωγου ́ς για την κατανομη ́ των
 προμηθειω ́ν προς το Ηνωμε ́νο Βασι ́λειο. Προς στη ́ριξη της προσφυγη ́ς του υποστηρι ́ζει ο ́τι η ανωτε ́ρω
 απο ́φαση επαναδιορισμου ́:
 — παραβια ́ζει τα α ́ρθρα 2, 3 και 25 του ΚΥΚ·


text:
 4.12.2004
 PT
 Jornal Oficial da União Europeia
 C 300/39
 ACÓRDÃO DO TRIBUNAL DE PRIMEIRA INSTÂNCIA
 de 30 de Setembro de 2004
 no processo T-313/02, David Meca-Medina e Igor Majcen contra Comissão das Comunidades Europeias (1)
 (Concorrência - Livre prestação de serviços - Regulamentação antidopagem aprovada pelo Comité Olímpico Internacional (COI) - Regulamentação puramente desportiva)
 (2004/C 300/76)
 Língua do processo: francês
 No processo T-313/02, David Meca-Medina, residente em Barcelona (Espanha), e Igor Majcen, residente em Ljubljana (Eslovénia), representados por J.-L. Dupont, advogado, contra Comissão das Comunidades Europeias (agentes: O. Beynet e A. Bouquet, com domicílio escolhido no Luxemburgo), apoiada pela República da Finlândia (agente: T. Pynnä, com domicílio escolhido no Luxemburgo), que tem por objecto um pedido de anulação da decisão da Comissão de 1 de Agosto de 2002 que rejeitou a denúncia apresentada pelos recorrentes contra o Comité Olímpico Internacional (COI), destinada a obter a declaração da incompatibilidade de certas disposições regulamentares por este aprovadas e aplicadas pela Federação Internacional de Natação Amadora (FINA), bem como de determinadas práticas referentes ao controlo da dopagem, com as regras comunitárias sobre a concorrência e a livre prestação de serviços (processo COMP/38158 – Meca-Medina e Majcen/CIO), o Tribunal (Quarta Secção), composto por: H. Legal, presidente, V. Tiili e M. Vilaras, juízes; secretário: J. Palacio González, administrador principal, proferiu em 30 de Setembro de 2004 um acórdão cuja parte decisória é a seguinte:
 1)
 É negado provimento ao recurso.
 2)
 Os recorrentes são condenados a suportar as suas próprias despesas, bem como as efectuadas pela Comissão.
 3)
 A República da Finlândia suportará as suas próprias despesas.
 (1) JO C 305 de 7.12.2002.


text:
C 118/18 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 21.4.2001
 Anmodninger om præjudiciel afgørelse forelagt ved ken- Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 delser afsagt den 20. januar 2001 af Tribunale di Brescia i
 sagerne 1) Agricola Torriani Sas, 2) Finanziaria Immobili- — Annullation af Kommissionens beslutning C(2000) 3565
 are Perugino SpA og 3) San Marco SpA mod Ministero endelig udg. af 15. november 2000 om støtte, som Italien
 delle Finanze ønsker at yde Solar Tech Srl for så vidt angår den del,
 hvor Kommissionen ikke har godkendt forhøjelsen på
 (Sagerne C-88/01, C-89/01 og C-90/01) 15 % af »ESL« (1), hjemlet for små og mellemstore
 virksomheder (SMV), af den tildelte støtte. Kommissionen
 tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 (2001/C 118/28)
 Ved kendelser afsagt den 20. januar 2001, indgået til Domstol- Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 ens Justitskontor den 21. februar 2001, har Tribunale di
 Brescia i sagerne 1) Agricola Torriani Sas, 2) Finanziaria
 Immobiliare Perugino SpA og 3) San Marco SpA mod Det er den italienske regerings opfattelse, at Kommissionen —
 Ministero delle Finanze forelagt De Europæiske Fællesskabers ved at støtte beslutningen om ikke at godkende den fastsatte
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende forhøjelse beregnet efter et begreb om små og mellemstore
 spørgsmål: virksomheder (SMV), der ikke udelukkende tager hensyn til
 betingelserne ifølge støtteordningen for SMV — har tilsidesat
 1. Er bestemmelsen i artikel 11, stk. 1, i italiensk lov nr. 448 ordningens betingelser, som Domstolen har anset for bin-
 af 23. december 1998 (GURI nr. 302 af 29.12.1998, dende.
 supplemento ordinario) om, at der skal betales registre-
 ringsgebyr med et fast årligt beløb, som andrager Det er tillige den italienske regerings opfattelse, at kritikken af
 750 000 ITL for aktieselskaber og kommanditaktieselska- den gennemførte ordning, som fremgår af den anfægtede
 ber og 400 000 ITL for anpartsselskaber, for registrering beslutning, heller ikke følger grundsætningerne om beskyttelse
 af de andre selskabsdokumenter for hvert år fra 1985 til af den berettigede forventning og om retssikkerhed.
 1992, i overensstemmelse med fællesskabsretten, særlig
 artikel 10 og 12 i Rådets direktiv 69/335 af 17. juli
 1969 (1)?
 (1) ESL = den maksimale størrelse af begunstigelser svarende til den
 bruttostøtte, der ydes i forhold til virksomhedens størrelse og
 2. Er bestemmelsen i artikel 11, stk. 3, i italiensk lov produktionsenhedens placering.
 nr. 448/1998, hvorefter renten af de beløb, der skal
 tilbagebetales, idet de overstiger de i artiklens stk. 1
 fastsatte beløb, skal beregnes med den fastsatte rentesats,
 der var gældende på datoen for lovens ikrafttræden (2,5 %
 p.a.), og ikke med den rentesats, der er fastsat i artikel 5,
 jf. artikel 1, i lov nr. 29 af 26. januar 1961 med senere
 ændringer, i overensstemmelse med fællesskabsretten?
 (1) EFT L 249 af 3.10.1969, s. 25. Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 29. januar 2001 af Verwaltungsgerichtshof i
 sager anlagt af 1. Gottfried Linhart og 2. Dr. Hans Biffl
 (Sag C-99/01)
 (2001/C 118/30)
 Sag anlagt den 21. februar 2001 af Den Italienske Republik
 Ved kendelse afsagt den 29. januar 2001, indgået til Domstol-
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 ens Justitskontor den 28. februar 2001, har Verwaltungsge-
 richtshof i sager anlagt af 1. Gottfried Linhart og 2. Dr. Hans
 (Sag C-91/01) Biffl forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmod-
 ning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 (2001/C 118/29)
 1. Er artikel 28 og 30 EF, Rådets direktiv 76/768/EØF af
 27. juli 1976 (1) om indbyrdes tilnærmelse af medlemssta-
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 21. fe- ternes lovgivning om kosmetiske midler, som affattet ved
 bruar 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Rådets direktiv 88/667/EØF af 21. december 1988 (2), og
 Fællesskaber af Den Italienske Republik ved Umberto Leanza, Rådets direktiv 93/35/EØF af 14. juni 1993 (3) (herefter
 bistået af avvocato dello Stato Danilo del Gaizo, som befuld- »direktiv 76/768«), særligt dettes artikel 6, stk. 3, samt
 mægtiget. Rådets direktiv 84/450/EØF af 10. september 1984(4)


text:
15.2.2016
 IT
 Gazzetta ufficiale dell’Unione europea
 C 59/28
 Impugnazione proposta il 2 dicembre 2015 da Juha Tapio Silvan avverso la sentenza del Tribunale della funzione pubblica del 22 settembre 2015, causa F-83/14, Silvan/Commissione
 (Causa T-698/15 P)
 (2016/C 059/31)
 Lingua processuale: il francese
 Parti
 Ricorrente: Juha Tapio Silvan (Bruxelles, Belgio) (rappresentanti: N. de Montigny e J.-N. Louis, avvocati)
 Controinteressata nel procedimento: Commissione europea
 Conclusioni
 La parte ricorrente chiede che il Tribunale voglia:
 —
 dichiarare e statuire che:
 —
 la sentenza del Tribunale della funzione pubblica (Seconda Sezione) del 22 settembre 2015, causa F-83/14, (Tapio Silvan/Commissione) è annullata;
 —
 emanando nuove disposizioni,
 —
 dichiarare e statuire che:
 —
 la decisione di non promuovere il ricorrente è annullata;
 —
 la Commissione è condannata alle spese dei due gradi di giudizio.
 Motivi e principali argomenti
 A sostegno del suo ricorso, la parte ricorrente deduce tre motivi.
 1.
 Primo motivo, vertente sulla ricevibilità dei motivi dedotti e degli elementi di prova prodotti, diviso in tre parti:
 —
 Prima parte, vertente sulla violazione delle norme di procedura e su un errore di diritto commesso dal Tribunale della funzione pubblica (TFP) nella dichiarazione di irricevibilità del motivo attinente all'assenza di esame comparativo dei meriti da parte dell’AIPN;
 —
 Seconda parte, vertente sull'errore di diritto commesso dal TFP nella mancata valutazione degli elementi di prova prodotti dal ricorrente a dimostrazione dell'assenza di esame comparativo da parte dell’AIPN in tutte le fasi della procedura di promozione.
 2.
 Secondo motivo, vertente sulla violazione dell'articolo 45 e sull'assenza di un esame comparativo dei meriti, diviso in due parti:
 —
 Prima parte, vertente, da un lato, sull'errore di diritto commesso dal TFP nell'ambito dell'analisi dei documenti prodotti e sullo snaturamento degli elementi di prova prodotti dalle parti, sull'assenza di controllo giurisdizionale effettivo, nonché sull'assenza di motivazione e, dall'altro, sull'errore di valutazione, sull'assenza di motivazione, sull'assenza di controllo giurisdizionale effettivo, nonché sullo snaturamento degli elementi di prova;
 —
 Seconda parte, attinente, da un lato, all'errore di diritto nella valutazione dei motivi formulati dal ricorrente, dato che il TFP ha considerato che il ricorrente non ha sollevato un'eccezione di illegittimità delle disposizioni generali d'esecuzione (DGE) C(2011) 8190 dell'articolo 45 dello statuto, adottate dalla Commissione europea il 14 novembre 2011, in quanto nessun esame comparativo sarebbe previsto nella fase del Comitato paritario di promozione e, dall'altro, attinente all'errore di valutazione e allo snaturamento degli elementi di prova prodotti.
 3.
 Terzo motivo, vertente sull'errore di valutazione nell'ambito dell'analisi dei meriti, diviso in due parti:
 —
 Prima parte, attinente all'errore di diritto commesso dal TFP nella valutazione dell'onere della prova;
 —
 Seconda parte, attinente all'errore di valutazione e allo snaturamento degli elementi di prova prodotti.


text:
Hlučínsko (původně jižní Ratibořsko; v místním úzu Praj(z)sko či Praj(z)ská; německy Hultschiner Ländchen, polsky Kraj hulczyński nebo Kraik hulczyński) je historické území na východě Česka u hranic s Polskem, součást Českého Slezska, dnes rozdělené mezi okresy Opava (naprostá většina) a Ostrava-město. Má rozlohu 316,76 km2, asi 75 tisíc obyvatel, a nazývá se podle svého střediska a největšího sídla, města Hlučína.
 Ve středověku bylo součástí Opavského knížectví v rámci Slezska. Roku 1742 však bylo odtrženo od českých zemí, když se stalo nejjižnější výspou pruského záboru ve Slezsku, který zde sahal až k řekám Opavě a Odře. Až do roku 1920 pak dnešní Hlučínsko tvořilo jižní část okresu Ratiboř (Landkreis Ratibor) v rámci pruské provincie Slezsko (Provinz Schlesien). Přestože zde zůstala převaha slovanského (českojazyčného) obyvatelstva, téměř dvousetleté sepětí s Pruskem (později Německem) zanechalo hluboké stopy v kultuře a myšlení zdejšího lidu, tzv. Moravců, kteří své české sousedy v tehdejším Rakousku nazývali s jistou pohrdavostí „císaráky“.
 Po první světové válce se stalo Hlučínsko jedním z územních nároků vznikajícího Československa, na základě práva na sebeurčení a snahy získat do nového státu i české obyvatelstvo mimo tehdejší historická území. Rozhodnutím Versailleské mírové smlouvy pak bylo 4. února 1920 skutečně připojeno a jako nový politický (a zároveň soudní) okres Hlučín se stalo opět součástí Českého Slezska.
 Specifická kultura a lidová paměť však na Hlučínsku trvá i na počátku 21. století. Zdejší obyvatelé se dodnes označují jako Prajzáci nebo Prajzové.
 Vymezení
 Hlučínsko se rozkládá podél hranice s Polskem, mezi městy Opavou, Ostravou a Bohumínem. Ze severu je vymezeno státní hranicí, z jihozápadu řekou Opavou a z jihovýchodu Odrou. Na západě hranice probíhá mezi opavským předměstím Kateřinky (do Hlučínska nepatří) a Malými Hošticemi.
 Hranice vůči Polsku je poměrně klikatá a nepřirozená, a ani neodpovídala přesně jazykovým poměrům v době vytyčování. Je výsledkem kombinace dvou nesourodých přístupů – západní část hranice (od Opavy po Třebom) odpovídá hranici mezi dosavadním hlubčickým a ratibořským okresem, zatímco zbytek hranice kopíruje přímou linii Ketř–Bohumín, narýsovanou francouzskou generalitou. To mělo za důsledek, že hranice místy vedla zcela proti smyslu etnického principu – zatímco převahou česká obec Velké Štibořice zůstala Německu (dnes Ściborzyce Wielkie v Polsku), německé obce Sudice a Třebom byly připojeny k Československu.
 Podle současného administrativního členění patří do Hlučínska:
 správní obvod ORP Hlučín (bez Děhylova a Dobroslavic)
 správní obvod ORP Kravaře (bez části Dvořisko)
 a dále
 ze správního obvodu ORP Opava obce Hněvošice, Chlebičov, Oldřišov, Služovice, Velké Hoštice
 opavská část Malé Hoštice včetně Pustých Jakartic
 ostravské části Antošovice, Hošťálkovice, Koblov, Lhotka, Petřkovice
 Historie
 Nejstarší historie
 Nejstarší doklady přítomnosti člověka na území Hlučínska spadají do starší doby kamenné, a to do starého paleolitu. Z té doby pochází nález pěstního klínu srdčitého tvaru s poškozenou bází, kulturně odpovídající acheuléenu, jež byl nalezen na katastru obce Bohuslavice. Rovněž nálezy z obce Oldřišov, koncentrující se především v místech bývalé pískovny východně od kostela Narození Panny Marie, Závady a Bolatic signalizují přítomnost člověka již v tomto období.
 Na východním svahu „Černého kopce“ na katastru obce Třebom byla nalezena drobná štípaná silicitová industrie pravděpodobně středně paleolitického stáří.
 Ve starší fázi mladého paleolitu byla širší oblast Slezska „intenzivněji“ osídlena szeletienem a právě této „starokamenné“ kultuře náležící drobná kolekce štípané industrie z Hněvošic, Hošťálkovic, Chuchelné a Třebomi. Aurignacienu pak náleží nálezy z Hošťálkovic, Kozmic a Malých Hoštic.
 Ve střední fázi mladého paleolitu je osídlení, reprezentované gravettienem, zachyceno na katastru Hošťálkovic nad soutokem řek Odry a Opavy. Bohatá kolekce této kultury pak pochází z nejlépe prozkoumané a současně také nejznámější archeologické lokality Hlučínska z Petřkovic, kde se osídlení koncentrovalo na vrchu Landek, odkud také pochází stejnojmenná venuše – tzv. Landecká venuše.
 Zastoupeno je na území Hlučínska také osídlení z pozdní fáze mladého paleolitu reprezentované epigravettienem, a to na katastru obce Chuchelná.
 Blíže chronologicky nezařaditelné paleolitické předměty pocházejí z území obcí Kravaře, Strahovice a Velké Hoštice. Z katastru obce Koblov je znám nález mamutí stoličky a rovněž na tomto území je signalizováno i mezolitické osídlení, které je rovněž sledováno také na katastru Strahovic.
 Počátek mladší doby kamenné je v širším středoevropském kontextu spojen s kulturou lidu lineární (dříve také označované jako volutové) keramiky. Stopy této kultury byly zachyceny v Bohuslavicích, Bolaticích, Darkovicích, Hlučíně, Hněvošicích, Chuchelné, Kravařích, Píšti, Strahovicích, Třebomi a Velkých Hošticích. Lineární kultura se na území Hlučínska objevuje od nejstarší fáze (Ib) svého vývoje a pokračuje i ve fázích IIa i IIb. Rozpoznán zde byl i její III. stupeň. Rovněž byly v regionu zachyceny prvky želiezovské skupiny a ojediněle i šáreckého typu.
 Osídlení pak pokračuje v intencích lengyelské kultury, která plynule přechází do eneolitu. Zmiňovaná kultura se objevuje v Bohuslavicích, Bolaticích, Hněvošicích, Chuchelné, Kobeřicích, Malých Hošticích, Píšti, Služovicích, Strahovicích a Velkých Hošticích. Je zde jednoznačně potvrzen její počáteční stupeň (HLS I). Kultura se pak dále plynule vyvíjí (HLS III) až do své konečné fáze (HSL IV), kdy ji střídá lid kultury s nálevkovitými poháry. Osídlení této kultury je potvrzeno z katastru obcí Dolní Benešov, Hněvošice, Kobeřic, Malé Hoštice, Oldřišov, Služovice, Velké Hoštice. Tato kultura zde přežívá ještě i ve své mladší fázi – II.
 V dalším vývoji se zde objevuje středoneolitická kultura s kanelovanou keramikou (Malé Hoštice, Velké Hoštice).
 V pozdním eneolitu se na území Evropy vyskytují dva výrazné kulturní komplexy. První reprezentují nositelé lidu kultury zvoncovitých pohárů, jejichž pozůstatky nacházíme na území Malých Hoštic, Petřkovic a Velkých Hoštic. Druhý komplex náleží lidu kultury se šňůrovou keramikou, kdy na území Hlučínska nacházíme především kamenné sekeromlaty náležící této kultuře.
 Ve starší době bronzové náležel region do sféry mierzanowické kultury a později se zde objevuje osídlení věteřovské skupiny (Bolatice, Kobeřice). Toto osídlení je však velmi řídké a nevýrazné. Ve střední době bronzové je území součástí komplexu mohylových kultur. S nálezy z tohoto období se setkáváme na území Kobeřic, kde byl v místním kamenolomu nalezen kostrový hrob s výbavou tvořenou dvěma bronzovými záušnicemi a několika jantarovými perlami. Na místě byla rovněž objevena i bronzová sekerka s lištami. Mohylová kultura je pak hlášena také z Malých Hoštic, odkud pochází drobná amforovitá nádobka s kalichovitě rozevřeným hrdlem.
 Mladší a pozdní doba bronzová a počátek doby železné je reprezentován kulturou lidu lužických popelnicových polí (Bělá, Bolatice, Dolní Benešov, Hněvošice, Chuchelná, Bolatice, Kobeřice, Kravaře, Malé Hoštice, Oldřišov, Petřkovice, Píšť, Strahovice, Sudice, Třebom, Velké Hoštice, Závada), která zde přežívá téměř tisíc let.
 V mladší době železné, kdy hovoříme o „keltské“ laténské kultuře, je osídlení regionu opět řídké a nevýrazné. Pozůstatky po Keltech pak nacházíme na katastrech obcí Rohov, Malé Hoštice a Velké Hoštice.
 Doklady z tohoto období pravěku nacházíme na katastrech obcí Bělá, Kobeřice, Kravaře, Malé a Velké Hoštice, kde je osídlení reprezentováno především germánskou dobrodźieńskou skupinou.
 Nejstarší středověké osídlení je na podkladě archeologických nálezů datováno do 8. století (doba hradištní), kdy se na území nalézala otevřená sídliště (Malé Hoštice, Velké Hoštice, Hněvošice, Sudice), s pohřebištěm (Hněvošice), ale také s hradiskem (Landek).
 Středověk
 V roce 1000 bylo z iniciativy Boleslava Chrabrého za účelem omezení míšeňského a pražského biskupství založeno hnězdenské arcibiskupství s podřízeným biskupstvím ve Vratislavi, území Pštiny a Bytomi bylo podřízeno krakovskému biskupství a jih (tzv. české Slezsko) olomouckému biskupství. V důsledku velkého rozrodu piastovské dynastie, která si mezi sebou rozdělovala další polská území (včetně slezského) vznikla v průběhu 12.–13. století soustava slezských knížectví: v Dolním Slezsku knížectví Vratislav, Hlohov, Lehnice, Lubuš, v Horním Slezsku Opolsko (Ratibořsko, Těšínsko, Osvětim, Zátor, Bytom, Pština) pod vlivem krakovského biskupa. Za vlády Jana Lucemburského a Karla IV. došlo k postupnému připojení všech slezských knížectví k zemím Koruny české. Olomoucké biskupství a Opavské knížectví se z Markrabství moravského vyčlenily jakožto samostatné země Koruny české.
 Hlučínsko se od poloviny 12. století stalo nakrátko součástí Českého knížectví a do poloviny 13. století se tato oblast vyvíjela jako součást středověké holasické provincie (Olomoucký úděl). Od počátků 13. století, v době vlády Přemyslovců a hlavně zásluhou kolonizačního úsilí velehradského kláštera, bylo území osídlováno německými kolonisty. Od roku 1318 se území současného Hlučínska stalo součástí Opavského vévodství v držení Mikuláše II. Opavského z rodu opavských Přemyslovců, od roku 1336 držící též Ratibořské knížectví. V roce 1377 připadla větší část území k dílu vévody Přemysla I. Opavského, menší díl s Kravaři a Sudicemi jako součást Krnovska jeho bratru Janu II. Opavskému a Ratibořskému. Hlučín s Landekem byl často zastavován, v roce 1385 knížatům kozelským (Koźle/Kozlí/Cosel). V roce 1439 se Hlučín stal znovu součástí knížectví Opavského.
 V držení opavských Přemyslovců bylo Hlučínsko až do roku 1464 (resp. 1474), kdy se dostalo do rukou českého krále Jiřího z Poděbrad (1420–1471), který novým knížetem ustanovil svého syna Viktorína. Roku 1485 bylo Opavsko na nátlak uherského a českého krále Matyáše Korvína postoupeno jeho synovi Jánošovi. Po smrti Matyáše se vlády nad Slezskem chopil dle olomouckých úmluv Vladislav II. Jagellonský. Ratibořsko zůstalo v držení opavských Přemyslovců až do roku 1521, kdy ho Jan II. Opolský sloučil s knížectvím Opolským a Ratibořsko sdílelo v rámci Zemí Koruny české osud Opolska.
 I po připojení Slezska (potažmo Hlučínska) k českému státu docházelo na jeho území ke střetům zájmů sousedního Polska a Uher. V důsledku těchto mnoha konfliktů – zejména husitských válek a válek Jiřího z Poděbrad s Matyášem Korvínem, se Slezsko měnilo politicky, etnicky a především správně. První pokus o sjednocení slezské správy zavedl Matyáš Korvín v roce 1474, kdy zavedl instituci vrchního slezského hejtmana, kterému byli podřízeni hejtmani v Dolním a Horním Slezsku. Vrchní hejtman předsedal celoslezskému sněmu (Fürstentagu). V roce 1498 byl založen knížecí soud (Fürstenrecht), který se scházel dvakrát ročně, dále bylo zavedeno pravidelné vybírání daní. Jednotu Slezska nadále oslabovaly třenice mezi jednotlivými stavovskými příslušníky, z tohoto důvodu nebylo schopné se navenek jednoznačně vyjadřovat k mezinárodní politické situaci.
 Habsburská monarchie
 Po smrti Ludvíka Jagellonského a následným zvolením Ferdinanda I. Habsburského českým králem připadlo území rakouským Habsburkům. Dne 28. prosince 1613 bylo Opavsko uděleno jako dědičné manství Koruny české Karlu I. z Lichtenštejna a dne 16. března 1621 obdržel lénem i Krnovské knížectví. Jan II. Dobrý (Opolský) sloučil Ratibořské knížectví s knížectvím Opolským, čímž Ratibořsko sdílelo v rámci Zemí Koruny české další osud s Opolskem (Opolsko-ratibořské knížectví).
 Za třicetileté války, kdy bylo území součástí Habsburské monarchie, bylo Hlučínsko zdecimováno zejména vpády dánských a švédských žoldnéřských vojsk, která zle poplenila a vypálila Kravaře, Kouty, Chuchelnou, Píšť i města Benešov a Hlučín. V samotném Hlučíně bylo zcela vypáleno 80 domů, v řadě vesnic bylo obyvatelstvo zdecimováno na polovinu, několik vsí zaniklo úplně.
 Nová etapa hlučínských dějin se začala odvíjet v polovině 18. století. Nástup Marie Terezie na slezský vévodský stolec se stal záminkou k vyvolání rakousko-pruského válečného konfliktu (1742 až 1746), jehož první epizoda byla roku 1742 uzavřena vratislavským mírem, podle kterého větší část Slezska, včetně levobřežní krajiny při řece Opavě mezi Opavou a Ostravou, připadla Prusku. Město Hlučín a okolní městečka a vsi se tak staly součástí Pruského Slezska (Provinz Schlesien).
 Pruské království – Pruské Slezsko
 Odloučením Hlučínska od Opavy, nejbližšího velkého města, se území stalo periferním příhraničním krajem Pruského království, které sahalo až k Baltskému a Severnímu moři. Po jeho anexi zavedl zavedl Fridrich II. Veliký (1712–1786) na území pruské provincie okamžitě vojenskou správu v čele s Generálním válečným komisariátem (Generalkriegskomissariat), v jehož čele stál hrabě Ludwig Wilhelm von Münchow a Karl Franz von Reinhardt. Od srpna 1741 pak probíhal převod z vojenské správy na civilní pruskou správu, dovršený 1. ledna 1742, kdy byl také zrušen Generální válečný komisariát v Dolním Slezsku a o rok později i v Horním Slezsku (dvě královské komory/Kriegs- und Domänenkammer ve Vratislavi/Breslau a v Hlohově/Glogau, které nahradily později Regierungsbezirke).
 V čele komor stálo kolegium vedené prezidentem, kterého v době nepřítomnosti zastupovali dva direktoři. Lesní správu měli na starost v komorách tzv. Oberforstmeisteři. Komory dohlížely na vládní výdaje (rozpočet) na armádu (2⁄3 rozpočtu) a hospodářství (zavádění nových pracovních postupů pro vyšší půdní výnosy, ochrana poddaných – policejní záležitosti, výběr daní). Prezidenty komor se stali Karl Franz von Reinhardt a Ludwig Wilhelm von Münchow, který byl nakonec jmenován prezidentem obou komor a stal se ministrem pro Slezsko, přičemž měl na starosti jeho celkovou správu, po něm Joachim Ewald von Massow (1753–1755), Ernst Wilhelm von Schlabrendorf (1755–1769) a hrabě Karl Georg von Hoym (1769–1807). Celozemské a knížecí stavovské sněmy byly nahrazeny okresy, v jejichž čele stanuli starostové (Landráti), úředníci dosazovaní panovníkem, v čele měst magistráty.
 Už v roce 1764 vstoupil v platnost zákaz ustanovování takových kněží a učitelů, kteří by nemluvili německy. Podle německého historika Gerharda Schellina se kolem roku 1784 mluvilo v hlučínských vesnicích moravsky (až na tři vesnice, kde se mluvilo německy). Toto místní obyvatelstvo, náležející v Pruském Slezsku k diecézi olomoucké, si říkalo Moravci. Právě jejich silný vztah k náboženství byl hlavním důvodem, proč zcela nesplynuli s pruským státem, jeho pruským protestantismem a nacionalismem. Katolická církev se proto také stavěla na obranu moravského jazyka na Hlučínsku.
 V důsledku napoleonských válek bylo v roce 1807 tzv. říjnovým ediktem zrušeno v Prusku, a tedy i na Hlučínsku, poddanství (v Rakousku se tak stalo teprve roku 1848).
 Po vytvoření německého císařství v roce 1871 se podařilo Ottovi von Bismarckovi stmelit teritoriální rozdrobenost Německa a zlepšit jeho hospodářský rozvoj. Politickými oponenty se staly sociálnědemokratická hnutí a římskokatolická církev, která podporovala slovanské (a tedy i moravské) menšiny. Hlavní tlak Bismarckovy vlády byl zaměřen na oblast školství. V roce 1872 byla na Hlučínsku moravština vyloučena ze všech škol, o tři roky se přestalo vyučovat v mateřském jazyku též náboženství. Římskokatoličtí kněží považovali svou konfesní povinnost za nadřazenější službě pruskému státu, zrovna tak zůstávalo věrno svému přesvědčení i katolické obyvatelstvo. Tento nebývalý tlak pruské vlády přispěl ke sblížení katolické církve s Moravci. Jejich společné zájmy hájila v roce 1871 ustanovená politická strana Deutsche Zentrumspartei, která měla značnou podporu právě na Hlučínsku.
 V listopadu 1894 byl založen Deutscher Ostmarkverein (1894–1934), který měl podporovat ve východních provinciích Německo. Úřednickým výnosem z dubna 1898 měli úředníci a učitelé kromě plnění svých povinností usilovat o posílení pruského vědomí nejen ve službě, ale i ve svém soukromém životě. Dalším nařízením byly slezské pohraniční okresy prohlášeny za národně ohrožené. Zakládání spolků od devadesátých let 19. století tak leželo na bedrech obecních učitelů, kteří převážně v hasičských a tělovýchovných spolcích dbali na jejich pruský a velkoněmecký duch. Kněží odchovaní v novém duchu se spolčovali kolem Katolických novin, které vycházely sice v moravštině, ale bez národního programu.
 Zájmy Hlučíňanů podporoval na začátku 20. století v berlínském říšském sněmu hlučínský farář Hugo Stanke (1. dubna 1861 – 18. dubna 1921), který byl za Deutsche Zentrumspartei poslancem. Přes germanizační tlak se při sčítání lidu v prosinci 1905 na Hlučínsku přihlásilo 87,3 % obyvatel k moravštině jako svému rodnému jazyku (němčinu uvedlo 10,5 %). Moravština ale byla užívána jako intimní hovorový jazyk pro domácí a rodinné prostředí a pro styk v kostele. Němčina se stala oficiálním jazykem, který Hlučíňané užívali ve škole a práci. Mezi historiky panuje konsenzus, že obyvatelé Hlučínska si na kombinování němčiny s moravštinou zvykli a byli s tímto stavem spokojeni. Za 1. světové války padlo na Hlučínsku v německých službách 1 743 Hlučíňanů (není znám žádný Hlučíňan, který by sloužil v Československých legiích).
 Za „ztracené město“ českého národa považoval Hlučín v roce 1899 i básník a slezský buditel Petr Bezruč, který ve své básni Hučín na motivu Moravců úpících pod pruským jhem vystavěl básnickou konfrontaci minulosti a přítomnosti jednoho lidského života. V úvodu básně popisuje Bezruč pěší cestu krajinou po jižním (tj. domácím rakouském) břehu hraniční řeky Opavy: „Odru jsem přešel. A na Střebovice, na Děhylovo a Dobroslavice.“ Během této cesty básník jako na své mládí vzpomíná na důvěrně známou, ale ztracenou zemi okolo města Hlučína, která se nyní (tj. ve stáří) nachází „na modré straně“ (barva pruských uniforem) a v níž prostý lid již jen „tiše svou dýchá [...] řečí“, protože na něj číhající „Prus za stromem klečí“ se sekyrou v ruce.
 Československo
 Porážkou centrálních mocností v 1. světové válce, rozpadem německého císařství a Rakousko-Uherska vznikla potřeba nového státoprávního uspořádání středoevropského prostoru. Za těchto okolností se zrodila také Československá republika. Političtí představitelé Čechů a Slováků v zahraničním i domácím protirakouském odboji uvažovali o budoucích hranicích státu. Vznikly koncepce, které počítaly s připojením rozsáhlých oblastí, které v minulosti byly nějaký čas součásti českého státu, např. Horní a Dolní Lužice, Kladska, ale i Hlubčicka a Ratibořska. O Hlučínsko, průmyslově rozvinutou oblast s nerostným bohatstvím, neusilovalo jen Československo a Německo, ale i Polsko. Hranice Československa tehdy překreslil francouzský generál Henri Le Rond, když území směrem na jih vytyčené hranice (hornoslezského okresu Ratiboř) označil za část, která připadne Československu.
 Na základě článku 83 Versailleské mírové smlouvy, která vstoupila v platnost 10. ledna 1920, vznikla uměle a bez práva na sebeurčení oblast Hlučínsko.
 Vojenský zábor Hlučínska prováděl 4. února 1920 3. moravský pluk v Opavě s velmi reprezentativním obsazením, v jehož čele stál francouzský generál Marty, zplnomocněný komisař pro Hlučínsko dr. Josef Šrámek, poslanci národního shromáždění František Zíka, Josef Lukeš a dr. František Rambousek, prezident zemského soudu Kunz, finanční ředitel Hrubec, zástupce zemského prezidenta dr. Schiller a další. Delimitační práce na Hlučínsku byly dokončeny definitivně až v roce 1923 připojením obcí Hať a Píšť.
 Československo se tak rozrostlo o téměř 320 kilometrů čtverečních Hlučínska a o 46 tisíc obyvatel, kteří od dob Marie Terezie patřili k Prusku. Přestože se nazývali Moravci a hovořili českým dialektem, k této změně se podle historika Metoděje Chrásteckého stavěli spíše chladně a byli za 178 let navyklí na pruskou mentalitu. Část obyvatel, která se cítila být spíše Němci (asi čtyři a půl tisíce lidí), hlavně úředníků a učitelů, se proto do jednoho roku z Hlučínska vystěhovalo za hranice.
 Třetí říše
 Na základě Mnichovské dohody bylo Hlučínsko 8. října 1938 připojeno přímo k Třetí říši jako součást Pruského Slezska a stalo se součástí okresu Ratiboř v opolském vládním obvodu pruské provincie Slezsko (od roku 1941 provincie Horní Slezsko). Manifestačních oslav navrácení uskutečněných 13. prosince 1938 se účastnil i slezský vrchní prezident a župní vedoucí (Gauleiter) Josef Wagner. Hlučíňané se tak stali německými státními občany, jelikož německou státní příslušnost nikdy nepozbyli (Německo obyvatele Hlučínska nikdy ze státního svazku nepropustilo). S tímto aktem byla spojena i povinná služba mužů ve Wehrmachtu v průběhu 2. světové války. Do německé armády narukovalo na 13 tisíc mužů, z války se jich nevrátily tři tisíce a dalších pět tisíc si neslo doživotní následky.
 Třetí Československá republika a ČSSR
 Předáním Hlučínska nově vzniklému československému státu vznikl problém začlenění, který se také označuje jako tzv. hlučínská otázka (jádrem této otázky bylo určování národností a státní příslušnosti u značné části hlučínského obyvatelstva po roce 1945, na němž závisela konfiskace majetku a odsun Němců). Tento problém se řešil ještě počátkem 50. let. Po druhé světové válce tlačili na vystěhování německého obyvatelstva zejména komunisté a národní socialisté. Hlučínsku se ale jako jediné pohraniční oblasti podařilo výraznému odsunu vyhnout. Hlučíňané směli zůstat v ČSR nejprve provizorně, později trvale. Do 1. ledna 1946 bylo vyhnáno 1 425 Hlučíňanů německé národnosti z 11 759 připravených (celkem se jednalo o přibližně 50 000 obyvatel).
 V prvních poválečných volbách v roce 1946 zvítězila na Hlučínsku ČSL se ziskem 7 592 hlasů, KSČ tehdy skončila poslední. V lednu 1948 prosadili komunisté a odbojáři na krajské Národní frontě na Hlučínsku revizi všech vydaných osvědčení o státním občanství, konfiskaci majetku těm osobám, které by při této revizi neobstály a jejich přestěhování do českého vnitrozemí, dále pak očistu orgánů lidové správy a taktéž odsun těchto nespolehlivých živlů do vnitrozemí. Po nových volbách po únoru 1948 z toho sešlo, ale KSČ u moci upřednostnila konfiskaci tzv. juterkové půdy podle dekretu č. 12 a normální přídělové řízení. Taktéž k přídělu půdy nakonec nedošlo, jelikož ministerstvo zemědělství nařídilo, aby tato půda byla přidělená JZD, pak Státním statkům, Státním lesům a teprve pak malorolníkům. V roce 1951 se v JZD nacházelo 74 % tzv. juterkové půdy.
 Současnost
 Na počátku 21. století žilo ve 27 členských obcích mikroregionu Sdružení obcí Hlučínska a 4 spolupracujících čtvrtích Ostravy a Opavy celkem 73 693 obyvatel. Tento počet nezahrnuje obyvatele do mikroregionu nezapojených území, především Antošovic a Koblova (tato dvě mají dohromady asi 1600 obyvatel).
 Geografie
 Hlučínsko je na jihovýchodě ohraničeno řekou Odrou a na jihu řekou Opavou, podél jejíž břehů se táhne zvlněná linka Hlučínské pahorkatiny. Severní a severozápadní hranici regionu tvoří dnešní česko-polská státní hranice, jejíž přesný průběh stanovila rozhraničovací komise naplňující v letech 1920–1923 zadání mírové smlouvy. Na jihozápadě k Hlučínsku nepatřila tehdejší levobřežní část tehdejšího města Opavy, ani jeho hospodářské zázemí obec Kateřinky (protože tyto oblasti nepropadly roku 1742 Prusku).
 Na Hlučínsku se nachází velké množství dochovaných kulturních památek, jež skýtá pestrou škálu architektonických a řemeslných zajímavostí. Je i výletní oblastí s mnoha cyklostezkami, jejíchž páteří je část stezky Moravská brána, která navazuje na česko-polskou příhraniční trasu a množství lokálních cyklotras.
 Administrativní členění
 Mezi 4. únorem 1920 a 16. březnem 1923 bylo k Československu připojeno 1 město (Hlučín), 37 obcí a 30 velkostatků. Na rozloze 316 km2 v nich žilo přibližně 46 000 obyvatel. Z připojených sídel byl utvořen nový politický a soudní okres Hlučín, příslušný ke krajskému soudu v Opavě a do župy XIV. Moravská Ostrava. Všechny připojené obce vytvářely jeden soudní okres, politický okres byl ale vymezen odlišně, západní obce Hněvošice, Malé Hoštice, Velké Hoštice, Chlebičov, Kobeřice, Oldřišov, Rohov, Služovice, Strahovice, Sudice, Třebom a Vrbka patřily do politického okresu Opava a naopak ze soudního okresu Klimkovice do hlučínského politického okresu spadaly obce Děhylov, Dobroslavice, Martinov, Plesná a Třebovice.
 V pozdějších letech se hranice okresu Hlučín měnily, až tento úplně zanikl. Dnes se Hlučínsko rozkládá převážně na území okresu Opava (tvoří jeho východní čtvrtinu) a nepatrně též Ostrava-město (několik sídel na jihovýchodě regionu). Rovněž hranice obcí a katastrů prodělaly změny, některé obce byly sloučeny s jinými. V roce 2003 navázalo 27 nástupnických obcí formální spolupráci v rámci Sdružení obcí Hlučínska.
 Územní vymezení
 Ze srovnání podrobných historických a současných map vyplývá, že historické Hlučínsko, tak jak bylo připojeno k Československu, zahrnuje následující území:
 katastrální území Antošovice (součást ostravského městského obvodu Slezská Ostrava)
 obec Bělá
 obec Bohuslavice
 katastrální území Bobrovníky (součást města Hlučín)
 obec Bolatice
 obec Darkovice
 katastrální území Darkovičky (součást města Hlučín)
 malou nezastavěnou severní část katastrálního území obce Dobroslavice
 město Dolní Benešov
 obec Hať
 téměř celé katastrální území Hlučín (součást města Hlučín)
 obec Hněvošice
 téměř celé katastrální území ostravského městského obvodu Hošťálkovice
 obec Chlebičov
 obec Chuchelná
 některé zemědělské pozemky na severním a východním okraji opavského katastrálního území Kateřinky
 obec Kobeřice
 téměř celé katastrální území Koblov (součást ostravského městského obvodu Slezská Ostrava)
 obec Kozmice
 většinu území katastrálního území města Kravaře (k Hlučínsku nepatřila jeho část Dvořisko)
 téměř celé území opavské městské části Malé Hoštice
 meandr řeky Opavy v katastrálním území Lhota u Opavy (součást obce Háj ve Slezsku)
 téměř celé katastrální území ostravského městského obvodu Lhotka
 obec Ludgeřovice
 malé okrajové části ostravského katastrálního území Mariánské Hory
 obec Markvartovice
 obec Oldřišov
 nepatrnou nezastavěnou část katastrálního území ostravského městského obvodu Nová Ves
 nepatrná část opavského katastrálního území Opava-Předměstí
 téměř celé katastrální území ostravského městského obvodu Petřkovice
 obec Píšť
 již zaniklý meandr Odry v katastrálním území Přívoz (součást ostravského městského obvodu Moravská Ostrava a Přívoz)
 nepatrná nezastavěná část katastrálního území Pudlov (součást města Bohumín)
 obec Rohov
 obec Služovice
 obec Strahovice
 obec Sudice
 obec Šilheřovice
 obec Štěpánkovice
 obec Třebom
 téměř celé území obce Velké Hoštice
 nepatrná nezastavěná část katastrálního území Vrbice (součást města Bohumín)
 obec Vřesina
 katastrální území Zábřeh u Hlučína (součást města Dolní Benešov)
 obec Závada
 Demografie
 Na Německem nově vzniklému Československu odstoupeném území – Hlučínsku – hovořila většina obyvatel jako svou mateřskou řečí „moravštinou“, a to díky trvající příslušnosti k olomoucké arcidiecézi. Při pruském sčítání lidu roku 1905 bylo těchto Moravců 41 191 z celkem 47 tisíc obyvatel později odstoupeného území (na celém Ratibořsku se k moravštině přihlásilo 50 641 osob z celkem 153 tisíc, v sousedním Hlubčicku už jen 7 341 z celkem 84 tisíc). Německy mluvící byli v těchto obcích významně zastoupeni pouze v Třebomi (97 %) a Sudicích (80 %), zčásti také v Hlučíně (23 %). Naproti tomu v Německu za novými hranicemi zůstaly výrazně české obce Boleslav (Boleslau, 99 %), Bořutín (Borutin, 96 %), Petřatín (Klein Peterwitz, 94 %), Velké Petrovice (Groß Peterwitz, 78 %), Chřenovice (také Křenovice, Kranowitz, 95 %), Ovsiště (Owschütz, 95 %) a Šamařovice (Schammerwitz, 80 %). Velká část obyvatelstva Hlučínska měla na Prusko silné hospodářské vazby, které byly změnou státní příslušnosti zpřetrhány. Při sčítání lidu roku 1930, když zde žilo necelých 55 tisíc lidí, se však k československé národnosti přihlásilo 49 316 obyvatel Hlučínska.
 Vývoj počtu obyvatel v jednotlivých obcích Hlučínska a jejich místních částech sleduje následující tabulka. Počty jsou uvedeny do roku 1970, protože pro další jednotlivé roky jsou údaje dostupné na stránkách Českého statistického úřadu. Jelikož Hlučín je od 13. století městem, existuje pro něj více demografických údajů, proto je pro vybrané roky zvláštní tabulka.
 Doprava
 Hlučínsko leží stranou hlavních dopravních tahů. Silniční osou území je úsek silnice I/56, vedoucí z Opavy přes Kravaře a Hlučín do centra Ostravy. Další významnou silnicí je I/46 vedoucí z Opavy podél hranice do Sudic, odkud pokračuje do polské Ratiboře. Dále tudy vedou silnice II. třídy č. 466, 467 a 469. Okrajově na jihovýchodě zasahuje na území trasa dálnice D1, ovšem prakticky bez nájezdů.
 Železnice se zde nachází pouze regionální, a to slepá jednokolejná trať Opava východ – Hlučín, s rovněž slepou odbočkou Kravaře ve Slezsku – Chuchelná. Trať do Chuchelné byla původně součástí rakousko-pruské mezistátní dráhy z Opavy do Ratiboře, přeshraniční provoz byl ukončen po druhé světové válce. Mezi lety 1950 a 1982 existovalo tramvajové spojení Hlučína s Ostravou, pak však byla trať zrušena, snesena a nahrazena přeložkou silnice I/56.
 Pamětihodnosti
 Kulturní a společenské aktivity
 Sdružení obcí Hlučínska
 Sdružení obcí Hlučínska bylo založeno roku 1992 a sdružuje historické hlučínské obce, kterým umožňuje společně více vzájemně spolupracovat. Sdružení usiluje o dosahování úzkých specifických cílů a také o rozvíjení kulturní a ekonomické spolupráce se sousedními příhraničními polskými obcemi. V současné době ve Sdružení obcí Hlučínska působí 27 měst a obcí, s nimiž volně spolupracuje opavská městská část Malé Hoštice a ostravské městské obvody Hošťálkovice, Petřkovice a Lhotka. Sdružení se také zaměřuje na spolupráci v oblasti cestovního ruchu, kultury, rozvoje a propagace regionu.
 Muzeum Hlučínska
 V budově zámku v centru Hlučína působí od roku 2005 Muzeum Hlučínska, které se věnuje prezentaci města Hlučína a regionu Hlučínska v jeho historických hranicích. V roce 2014 byla v muzeu zpřístupněna stálá expozice Kdo jsou lidé na Hlučínsku. Výstava mapuje národnostní pozadí regionu, jeho vojenskou a správní historii, jakož i hospodářské dějiny regionu a všední život a identitu jeho obyvatel. Studiu a uchovávání původní identity Hlučínska se od roku 2010 věnuje Společnost přátel Muzea Hlučínska.
 Fotografický projekt Lidé Hlučínska
 Obyvatelé a krajina Hlučínska byly hlavním námětem fotografického projektu Lidé Hlučínska devadesátých let 20. století. Byl uskutečňován mezi léty 1993–1998. Pracovaly na něm desítky autorů, vesměs studentů Institutu tvůrčí fotografie Slezské univerzity v Opavě. Teoretické základy projektu vytvořil sociolog Jiří Siostrzonek, dohled nad realizací převzali profesionální dokumentaristé Jindřich Štreit, Vojtěch Bartek a vedoucí ITF Vladimír Birgus.
 Fotografování probíhalo za spolupráce obcí tak, že skupina fotografů po dobu několika měsíců navštěvovala jednu konkrétní obec na území Hlučínska. Seznamovali se zde s místními lidmi, dokumentovali jejich každodenní život a závěr své práce vystavili v místní restauraci nebo na obecním úřadu.
 Většinu fotografií vzniklých v rámci projektu lze zařadit do kategorie dokumentární fotografie, výjimečně se autoři zajímali také o portrét nebo krajinu. Výsledek mnohaletého projektu byl nakonec představen širší veřejnosti v rámci několikrát reprízované výstavy a formou obsáhlého katalogu.
 Partnerské regiony
 MAS Plošina dobré země, Polsko
 Odkazy
 Reference
 Literatura
 Související články
 Připojení Hlučínska k Československu
 Prajz
 Obyvatelstvo českého Slezska
 Seznam zámků na Hlučínsku
 České Slezsko
 Gmina Krzyżanowice
 Horní Slezsko
 Ratibořsko
 Okres Opava
 Pruská provincie Horní Slezsko (Oberschlesien)
 Pruské Slezsko
 Prusko
 Vasrpolák („hanl. (dř.) poněmčený polský obyvatel Těšínska a Ostravska; expr., hanl. domácí obyvatel Těšínska a Ostravska vůbec“ (SSJČ))
 Externí odkazy
 Sdružení obcí Hlučínska
 Hultschiner Soldaten 1939–45 (vojáci z Hlučínska)
 „Paměť národa“ – Vojáci Wehrmachtu (mnozí z Hlučínska)
 Etnografický subregion Hlučínsko na webu Turistické regiony ČR
 Prajzáci na Reflex on line
 Historické pohlednice z Hlučínska (archivní kopie)
 Hlučínsko na stránce obce Kozmice
 Hlučínsko – nezávislý blog o Hlučínsku
 Fotografický projekt Lidé Hlučínska
 Geografie Slezska
 České Slezsko
 Historická území Česka
 Prusko
 Geografie Moravskoslezského kraje
 Hlučín


type: other

text:
Trasferimento di calciatori giovani dilettanti e non professionisti tra società partecipanti ai Campionati organizzati dalla Lega Nazionale Dilettanti - PDF
 Download "Trasferimento di calciatori giovani dilettanti e non professionisti tra società partecipanti ai Campionati organizzati dalla Lega Nazionale Dilettanti"
 1 Federazione Italiana Giuoco Calcio Lega Nazionale Dilettanti COMITATO REGIONALE VENETO DIVISIONE CALCIO A CINQUE VIA DELLA PILA MARGHERA (VE) CENTRALINO: DIVIS.CALCIO A 5: FAX: Indirizzo Internet: Stagione Sportiva 2011/2012 COMUNICATO UFFICIALE N 70 del 17 Maggio 2012 COMUNICAZIONI DEL COMITATO REGIONALE Stralcio da Comunicato Ufficiale n. 77 del 16/5/ COMUNICAZIONI DELLA F.I.G.C Termini e modalità stabiliti dalla Lega Nazionale Dilettanti per l'invio delle liste di svincolo, per le variazioni di tesseramento e per i trasferimenti fra società del settore dilettantistico e fra queste e società' del settore professionistico, da valere per la stagione sportiva 2012/2013 Qui di seguito si riporta il testo del comunicato ufficiale n. 151/A della F.I.G.C., inerente materia di tesseramento da valere per la stagione sportiva 2012/2013: Variazioni di tesseramento Le variazioni di tesseramento possono essere inoltrate con le modalità e nei termini, come di seguito riportati: a) Calciatori giovani dilettanti Il tesseramento dei calciatori "giovani dilettanti" (primo tesseramento o tesseramento da lista di svincolo) può essere richiesto, in deroga all art delle N.O.I.F., fino al 31 maggio La data di invio o di deposito delle richieste presso le Divisioni o i Comitati competenti stabilisce ad ogni effetto la decorrenza del tesseramento. b) Calciatori non professionisti Il tesseramento di calciatori "non professionisti" (primo tesseramento o tesseramento da lista di svincolo), può essere effettuato: - da lunedì 2 luglio 2012 a sabato 30 marzo 2013 (ore 12.00) La data di invio o di deposito delle richieste presso le Divisioni o Comitati competenti stabilisce ad ogni effetto la decorrenza del tesseramento. c) Stipulazione rapporto professionistico da parte di calciatori non professionisti art. 113 N.O.I.F. I calciatori tesserati per Società associate alla Lega Nazionale Dilettanti, che abbiano raggiunto l'età prevista dall'art. 28 delle N.O.I.F., possono sottoscrivere un contratto da professionista per società di Serie A, B, 1^ e 2^ Divisione e richiedere il conseguente tesseramento: - da domenica 1 luglio a lunedì 31 luglio 2012 (ore 19.00) - autonoma sottoscrizione- Art. 103 N.O.I.F. - da mercoledì 1 agosto a venerdì 31 agosto 2012 (ore 19.00) con consenso della società dilettantistica. - da giovedì 3 gennaio a giovedì 31 gennaio 2013 (ore 19.00) con consenso della società dilettantistica. La variazione di tesseramento dovrà pervenire o essere depositata nei suddetti termini.
 2 70/1293 Trasferimento di calciatori giovani dilettanti e non professionisti tra società partecipanti ai Campionati organizzati dalla Lega Nazionale Dilettanti Il trasferimento di un calciatore "giovane dilettante" o "non professionista" nell'ambito delle Società partecipanti ai Campionati organizzati dalla Lega Nazionale Dilettanti può avvenire nei seguenti distinti periodi: a) da lunedì 2 luglio a lunedì 17 settembre 2012 (ore 19.00) b) da lunedì 3 dicembre a lunedì 17 dicembre 2012 (ore 19.00) Nell'ipotesi b) le modalità sono quelle previste per i trasferimenti suppletivi (art. 104 delle N.O.I.F.) Le liste di trasferimento devono essere depositate o spedite, a mezzo plico raccomandato con avviso di ricevimento, ai Comitati Regionali e alle Divisioni di competenza entro i termini sopra stabiliti. Il tesseramento per la Società cessionaria decorre dalla data di deposito o, nel caso di spedizione a mezzo posta, dalla data di spedizione del plico raccomandato sempre che l'accordo pervenga entro i dieci giorni successivi alla data di chiusura dei trasferimenti. Le liste di trasferimento possono essere depositate, sempre entro i termini di chiusura dei trasferimenti, anche presso le Delegazioni provinciali della Regione di appartenenza della Società cessionaria. Trasferimenti di calciatori Giovani dilettanti" da società dilettantistiche a società di Serie A, B, 1^ e 2^ Divisione Il trasferimento di un calciatore "giovane dilettante", nei limiti di età di cui all'art. 100 delle N.O.I.F., da società dilettantistiche a società di Serie A, B, 1^ e 2^ Divisione può avvenire nei seguenti distinti periodi: a) da domenica 1 luglio a venerdì 31 agosto 2012 (ore 19.00) b) da giovedì 3 gennaio a giovedì 31 gennaio 2013 (ore 19.00) Nella ipotesi a) il trasferimento deve avvenire nel rispetto delle norme di cui all'art. 39 delle N.O.I.F.. Nella ipotesi b) le modalità sono quelle previste per i trasferimenti suppletivi (art. 104 delle N.O.I.F.). La variazione di tesseramento dovrà pervenire o essere depositata nei suddetti termini. Trasferimenti di calciatori "Giovani di Serie da Società di Serie A, B, 1^ e 2^ Divisione a società dilettantistiche Il trasferimento di un calciatore "Giovane di Serie" da società di A, B, 1^ e 2^ Divisione a società dilettantistiche, può avvenire nei seguenti distinti periodi: a) da lunedì 2 luglio a venerdì 31 agosto 2012 (ore 19.00) b) da giovedì 3 gennaio a giovedì 31 gennaio 2013 (ore 19.00) Nella ipotesi a) il trasferimento deve avvenire nel rispetto delle norme di cui all art. 39 delle N.O.I.F.. Nella ipotesi b) le modalità sono quelle previste per i trasferimenti suppletivi (art. 104 delle N.O.I.F.). Le liste di trasferimento devono essere depositate o spedite, a mezzo plico raccomandato con avviso di ricevimento, ai Comitati Regionali e alle Divisioni di competenza entro i termini sopra stabiliti. Il tesseramento per la Società cessionaria decorre dalla data di deposito o, nel caso di spedizione a mezzo posta, dalla data di spedizione del plico raccomandato sempre che l'accordo pervenga entro i dieci giorni successivi alla data di chiusura dei trasferimenti. Le liste di trasferimento possono essere depositate, sempre entro i termini di chiusura dei trasferimenti, anche presso le Delegazioni provinciali della Regione di appartenenza della Società cessionaria.
 3 70/1294 Risoluzione consensuale dei trasferimenti e delle cessioni a titolo temporaneo Art. 103 bis delle NOIF La risoluzione consensuale dei trasferimenti a titolo temporaneo, per i calciatori non professionisti e giovani dilettanti deve avvenire nel rispetto dell art.103 bis, comma 2 delle NOIF e può avvenire: a) da sabato 1 settembre a lunedì 17 dicembre 2012 (ore 19.00) b) da sabato 1 settembre a venerdì 30 novembre 2012 (ore 19.00) se l atleta deve essere successivamente ritrasferito Richiesta di tesseramento calciatori professionisti che hanno risolto per qualsiasi ragione il rapporto contrattuale Le richieste di tesseramento a favore di società dilettantistiche, da parte di calciatori professionisti che hanno risolto per qualsiasi ragione il proprio rapporto contrattuale, possono avvenire: - da lunedì 2 luglio a lunedì 31 dicembre 2012 (ore 12.00) Le richieste di tesseramento devono essere depositate presso le Divisioni o i Comitati Regionali di competenza, oppure spedite a mezzo posta. In quest ultimo caso il tesseramento decorre dalla data di spedizione del plico postale, sempreché lo stesso pervenga entro il 10 gennaio Calciatori stranieri provenienti o provenuti da Federazione estera La società di Lega Nazionale Dilettanti può tesserare, entro il 31 dicembre, e schierare in campo un solo calciatore straniero maggiorenne proveniente o provenuto da Federazione estera purché sia documentato quanto previsto dall'art. 40, comma 11, punto 1) e 2), delle N.O.I.F.. La richiesta di tesseramento deve essere inoltrata presso l'ufficio Tesseramento della F.I.G.C. di Roma. La decorrenza di tale tesseramento è stabilita ad ogni effetto, a partire dalla data di autorizzazione rilasciata dallo stesso Ufficio Tesseramento della F.I.G.C.. In virtù delle direttive rese note dalla FIFA in ordine all art. 4 (allegato 3 del Regolamento dello status e transfert dei calciatori), i calciatori provenienti da Federazione estera, non possono essere acquisiti in prestito da società dilettantistiche. Termini annuali richiesti dalle norme regolamentari Vengono fissati i seguenti termini per le diverse previsioni regolamentari soggette a determinazioni annuali: a) Art. 107 delle N.O.I.F. (Svincolo per rinuncia) Le liste di svincolo da parte di società dilettantistiche per calciatori "non professionisti" e "giovani dilettanti", devono essere depositate o inoltrate, a mezzo plico raccomandato con avviso di ricevimento, alle Divisioni od ai Comitati di competenza entro i termini sottoindicati e, nel caso di spedizione a mezzo posta sempre che la lista pervenga entro i dieci giorni dalla scadenza dei termini stessi: - da lunedì 2 luglio a lunedì 16 luglio 2012 (ore 19.00) (vale data del deposito o del timbro postale di spedizione sempre che la lista pervenga entro e non oltre il decimo giorno successivo alla data di chiusura) Liste di svincolo suppletive - da lunedì 3 dicembre a lunedì 17 dicembre 2012 (ore 19.00) (vale data del deposito o del timbro postale di spedizione sempre che la lista pervenga entro e non oltre il decimo giorno successivo alla data di chiusura) Il tesseramento dei calciatori svincolati in questo periodo deve avvenire a far data dal 18 dicembre 2012.
 4 70/1295 b) Art. 117 delle N.O.I.F. (comma 5) Un eventuale nuovo contratto da professionista a seguito di risoluzione del rapporto contrattuale conseguente a retrocessione della società dal Campionato di 2^ Divisione al Campionato Nazionale Dilettanti, può essere sottoscritto: - da domenica 1 luglio a venerdì 31 agosto 2012 (ore 19.00) autonoma sottoscrizione - da giovedì 3 gennaio a giovedì 31 gennaio 2013 (ore 19.00) con consenso della società dilettantistica c) Art. 108 delle N.O.I.F. (svincolo per accordo) Il deposito degli accordi di svincolo, presso i Comitati e le Divisioni della Lega Nazionale Dilettanti, dovrà avvenire entro 20 giorni dalla stipulazione e comunque entro e non oltre il 29 giugno 2013 (ore 12.00). Gli Organi federali competenti provvederanno allo svincolo a far data dal 1 luglio Termini e modalità per l invio delle liste di svincolo di calciatori giovani Art. 107 delle Norme Organizzative Interne (svincolo per rinuncia) I calciatori Giovani tesserati con vincolo annuale entro il 30 novembre possono essere inclusi in lista di svincolo da inoltrare o depositare, a mezzo plico raccomandato con avviso di ricevimento, ai Comitati di competenza entro i termini stabiliti e, nel caso di spedizione a mezzo posta sempre che la lista pervenga entro i dieci giorni dalla scadenza dei termini stessi: - da lunedì 3 dicembre a lunedì 17 dicembre 2012 (ore 19.00). Il tesseramento dei calciatori svincolati in questo periodo deve avvenire a far data dal 18 dicembre Termini e modalita per le variazioni di attività Art.118 delle Norme Organizzative Interne Per la stagione sportiva 2012/2013, il termine fissato per l invio o il deposito delle richieste d i variazione di attività ai sensi dell Art.118 delle NOIF è da da lunedì 2 luglio a lunedì 1 ottobre COMUNICAZIONI DEL COMITATO REGIONALE 2.1. Segreteria SVINCOLO PER DECADENZA - ART. 32 BIS DELLE NOIF Si richiama la massima attenzione delle Società sulla corretta applicazione dell art. 32 bis, delle N.O.I.F., inerente la durata del vincolo di tesseramento e lo svincolo per decadenza. Nel recente passato, infatti, numerose Società della L.N.D. e molti calciatori hanno erroneamente interpretato la valenza dello svincolo per decadenza del tesseramento, nel senso cioè che una volta ottenuto lo stesso gli stessi ritengono di poter svolgere attività senza contrarre un nuovo vincolo che, ovviamente, ad eccezione dei casi previsti dall art. 94 ter, comma 7, delle N.O.I.F., dovrebbe essere di durata annuale. La partecipazione di un calciatore all attività federale deve prevedere necessariamente il tesseramento, da parte dello stesso, e in caso contrario le Società e i calciatori incorrono nelle sanzioni previste dal Codice di Giustizia Sportiva. Per tale motivo, a specifica delle disposizioni di cui all art. 32 bis, delle N.O.I.F., è opportuno chiarire che, fatta salva la previsione di cui al punto 7, dell art. 94 ter, delle N.O.I.F., il calciatore che ottiene lo svincolo per decadenza del tesseramento, per svolgere attività federale deve assumere con la propria o con altra Società un vincolo della durata di una sola stagione sportiva, al termine della quale il tesseramento decade automaticamente. Tale procedura dovrà, ovviamente, essere ripetuta per ogni stagione sportiva nella quale il calciatore intenda partecipare all attività federale. Si raccomanda a tutte le Società la scrupolosa osservanza delle suddette disposizioni.
 5 70/1296 Pubblicato in Marghera Venezia ed affisso all albo del C.R. Veneto il 17 Maggio Il Segretario Il Responsabile Regionale Il Presidente (Alessandro Borsetto) (Antonio Peron) (Fiorenzo Vaccari)


text:
2011. évi CCVI. törvénya lelkiismereti és vallásszabadság jogáról, valamint az egyházak, vallásfelekezetek és vallási közösségek jogállásáról2014-03-15infinity82011. évi CCVI. törvény
 a lelkiismereti és vallásszabadság jogáról, valamint az egyházak, vallásfelekezetekés vallási közösségek jogállásáról1
 (5)6 A vallási tevékenységet végző szervezet csak vallási tevékenységet végző szervezettel egyesülhet és csak vallási tevékenységet végző szervezetekre válhat szét.
 3.7 Az egyházi jogi személy
 12/A. §8 A bevett egyház belső szabálya a jogi személyre törvényben meghatározott általános szabályoktól eltérően határozhatja meg
 II/A. FEJEZET9
 13. §10 (1) Az egyházi személy a bevett egyház belső szabályában meghatározott, az egyházi jogi személy szolgálatában álló, egyházi szolgálatot sajátos egyházi szolgálati viszonyban, munkaviszonyban vagy egyéb jogviszonyban teljesítő természetes személy.
 13/A. §11 (1) A vallási tevékenységet végző szervezet vallásos szertartást hivatásszerűen végző tagja a vallási tevékenységet végző szervezet szolgálatában álló, munkaviszonyban foglalkoztatott természetes személy.
 AZ EGYHÁZKÉNT TÖRTÉNŐ ELISMERÉS12
 4.13 Az elismerés feltételei
 5.14 Az elismerési eljárás
 III/A. FEJEZET15
 16. §16 (1) A miniszter az e törvénynek az adott bevett egyház felvételére vonatkozó módosítása hatálybalépését követő 30 napon belül a bevett egyházat nyilvántartásba veszi.
 17. § (1)17 A nyilvántartás tartalmazza a bevett egyház
 d)18 ha a bevett egyház ilyennel rendelkezik, címerének és logójának tartalmi leírását.
 (2)19 A nyilvántartásba a bevett egyház létesítő okiratának módosítása esetén be kell jegyezni a létesítő okirat módosításának időpontját, valamint a módosítás nyilvántartásba vételéről szóló határozat számát és jogerőre emelkedésének időpontját.
 (3)20 A nyilvántartást a miniszter vezeti. A miniszter nyilvántartás-vezetéssel összefüggő döntésének bírósági felülvizsgálatát a bevett egyház egészének vagy legfőbb szervének képviselője a közigazgatási döntések felülvizsgálatára vonatkozó szabályok alapján kérheti.
 (3a)21 A nyilvántartás nem minősül közhiteles hatósági nyilvántartásnak.
 (4)22 A belső egyházi jogi személy nyilvántartásba vételére, valamint a nyilvántartásba bejegyzett adatok változására a következő szabályokat kell alkalmazni:
 a)23 a belső egyházi jogi személy nyilvántartásba vételére vonatkozó kérelmet a bevett egyház egészének, legfőbb szervének vagy a belső egyházi jogi személy közvetlen felettes egyházi szervének képviselője terjesztheti elő, amelynek tartalmaznia kell a belső egyházi jogi személyre vonatkozó (1) bekezdés a)–d) pontja szerinti adatokat,
 b)24 a nyilvántartás a bevett egyház nyilvántartási száma alatt történik,
 18. § (1)25 A nyilvántartásba bejegyzett adatok változását, valamint a 17. § (4) bekezdése szerinti nyilvántartásba vételhez szükséges adatokat – a változástól, illetve a létesítő okirat módosításától számított tizenöt napon belül – a bevett egyház egészének, legfőbb szervének vagy a belső egyházi jogi személy közvetlen felettes egyházi szervének képviselője a miniszternek bejelenti.
 (2)26 Az egyházi jogi személy nyilvántartásba bejegyzett adatai nyilvánosak.
 A VALLÁSI KÖZÖSSÉGEK27
 6.28 A vallási közösség működésének szabályai
 7.29 Az egyházi jogi személy működésének szabályai
 AZ EGYHÁZI JOGI SZEMÉLYEK ÁTALAKULÁSA ÉS MEGSZŰNÉSE30
 26. §31 (1) A bevett egyház jogutód nélkül szűnik meg, ha a bevett egyház
 27. §32 Az Alkotmánybíróság elvi véleménye alapján az Alaptörvénybe ütköző tevékenységet végző bevett egyház ilyen jogállása az Országgyűlés erre vonatkozó döntése alapján megszűnik.
 28. §33 (1) A Kormány a miniszter előterjesztésére a 26. § (1) bekezdésében és a 27. §-ban meghatározott esetben kezdeményezi az Országgyűlésnél az érintett bevett egyház mellékletből való törlését, illetve egyesülés vagy különválás esetén a melléklet módosítását.
 29. §34 (1) A bevett egyház jogutód nélküli megszűnése esetén elszámolási eljárásnak van helye, amelyre a jogutód nélkül megszűnő cég végelszámolására vonatkozó szabályokat kell alkalmazni azzal, hogy bíróság alatt a minisztert kell érteni.
 30. § (1)35 A bevett egyház jogutód nélküli megszűnése esetén a bevett egyház belső egyházi jogi személye is jogutód nélkül megszűnik.
 (2)36 Belső egyházi jogi személy megszűnése esetén a vagyoni kérdéseket a bevett egyház belső szabálya határozza meg.
 31. §37 Felhatalmazást kap a Kormány, hogy
 a) az egyházként történő elismerésre irányuló kérelem tartalmát és benyújtásának rendjét,38
 b) a tábori lelkészi szolgálat végzésének szabályait,39
 c) a miniszter által vezetett nyilvántartás tekintetében40
 d) a bevett egyház megszűnésére vonatkozó részletes eljárási szabályokat, valamint a bevett egyház és a belső egyházi jogi személy nyilvántartásból való törlésének szabályait41
 33. §42 (1) Az olyan vallási közösség, amelynek vonatkozásában e törvény 2012. január 1-jétől 2012. augusztus 31-éig hatályos 34. § (1), (2) és (4) bekezdése az Alkotmánybíróság 6/2013. (III. 1.) AB határozata alapján nem alkalmazható, egyházként történő elismerését a 14/B. § és a 14/C. § szerinti eljárás keretében e rendelkezés hatálybalépésétől számított 30 napos jogvesztő határidőn belül kezdeményezheti.43
 34. §44 (1) A vallási közösségek jogállásával és működésével kapcsolatos törvényeknek az Alaptörvény negyedik módosításával összefüggő módosításáról szóló 2013. évi CXXXIII. törvény hatálybalépésekor45 vallási tevékenységet végző egyesület a vallási közösségek jogállásával és működésével kapcsolatos törvényeknek az Alaptörvény negyedik módosításával összefüggő módosításáról szóló 2013. évi CXXXIII. törvény hatálybalépésétől vallási tevékenységet végző szervezetnek minősül.
 (2) Az (1) bekezdés szerinti vallási tevékenységet végző szervezet a vallási közösségek jogállásával és működésével kapcsolatos törvényeknek az Alaptörvény negyedik módosításával összefüggő módosításáról szóló 2013. évi CXXXIII. törvény hatálybalépésekor46 folyamatban lévő változásbejegyzését az egyesületre vonatkozó szabályok szerint kell befejezni az e törvényben meghatározott eltérésekkel.
 35. §47 (1) Az e törvény 2012. január 1-jén hatályos 34. § (1) bekezdése szerinti olyan szervezet, amellyel szemben
 a) a vallási közösségek jogállásával és működésével kapcsolatos törvényeknek az Alaptörvény negyedik módosításával összefüggő módosításáról szóló 2013. évi CXXXIII. törvény hatálybalépésekor48 az e törvény 2012. január 1-jén hatályos 35. § (3) bekezdése alapján kényszer-végelszámolási eljárás van folyamatban, vagy
 b) a vallási közösségek jogállásával és működésével kapcsolatos törvényeknek az Alaptörvény negyedik módosításával összefüggő módosításáról szóló 2013. évi CXXXIII. törvény hatálybalépését49 követően az a) pont szerinti befejezett eljárással összefüggésben új eljárásra utasítás alapján új eljárás indul,
 (2) A kérelem az (1) bekezdés a) pontja szerinti esetben a vallási közösségek jogállásával és működésével kapcsolatos törvényeknek az Alaptörvény negyedik módosításával összefüggő módosításáról szóló 2013. évi CXXXIII. törvény hatálybalépését50 követő 30. napig, az (1) bekezdés b) pontja szerinti esetben az új eljárásra utasításról történő tudomásszerzéstől számított 30. napig nyújtható be.
 36. §51 Az e törvény 2012. január 1-jén hatályos 35. § (3) bekezdése alapján a vallási közösségek jogállásával és működésével kapcsolatos törvényeknek az Alaptörvény negyedik módosításával összefüggő módosításáról szóló 2013. évi CXXXIII. törvény hatálybalépését52 megelőzően kényszer-végelszámolási eljárás során jogutód nélkül megszüntetett vallási tevékenységet végző egyesület azonos hitelvek szerint és azonos elnevezéssel létrehozott vallási tevékenységet végző szervezet a megszüntetett ilyen vallási közösség általános jogutódjának minősül. Ez a rendelkezés a hitelezők kielégítése után megmaradt és az egyesület alapszabálya szerint felosztott vagy törvény rendelkezése alapján más célra fordított vagyon sorsát nem érinti.
 37. §53 (1) A 33. § (1) bekezdése szerinti vallási közösség a lelkiismereti és vallásszabadságról, valamint az egyházakról szóló 1990. évi IV. törvény alapján nyilvántartásba vett egyház általános jogutódja.
 43. §59
 46. §62
 47. §63
 49. §65
 50. §66
 51. §67
 52. §68
 53. §69
 55. §71 A 6–9. §, a 10–13. §, a 14–22. §, a 23. § (1) és (2) bekezdése, a 24–30. § és a melléklet az Alaptörvény VII. cikk (4) bekezdése, a 23. § (3) bekezdése az Alaptörvény 43. cikk (4) bekezdése alapján sarkalatosnak minősül.
 Melléklet a 2011. évi CCVI. törvényhez72
 Magyarországi Iszlám Tanács73
 Buddhista vallási közösségek74
 6 A 9/B. § (5) bekezdése a 2013: CXXXIII. törvény 19. § (2) bekezdése szerint módosított szöveg.
 7 A 3. alcím (10–12. §) a 2013: CXXXIII. törvény 6. § (1) bekezdésével megállapított szöveg.
 8 A 12/A. §-t a 2013: CXXXIII. törvény 6. § (2) bekezdése iktatta be.
 9 A II/A. fejezet megjelölését a 2013: CXXXIII. törvény 7. §-a iktatta be.
 10 A 13. § a 2013: CXXXIII. törvény 7. §-ával megállapított szöveg.
 11 A 13/A. §-t a 2013: CXXXIII. törvény 8. §-a iktatta be.
 12 A III. fejezet címe a 2013: CXXXIII. törvény 19. § bekezdés c) pontja szerint módosított szöveg.
 13 A 6. alcím számozását 4. alcímre változtatta, és szövegét (14–14/A. §) megállapította a 2013: CXXXIII. törvény 9. §-a.
 14 Az 5. alcímet (14/B–15. §) a 2013: CXXXIII. törvény 9. §-a iktatta be.
 15 A III/A. fejezet megjelölését a 2013: CXXXIII. törvény 10. §-a iktatta be.
 16 A 16. § a 2013: CXXXIII. törvény 11. §-ával megállapított szöveg.
 17 A 17. § (1) bekezdés nyitó szövegrésze a 2013: CXXXIII. törvény 20. § a) pontja szerint módosított szöveg.
 18 A 17. § (1) bekezdés d) pontja a 2013: CXXXIII. törvény 20. § a) pontja szerint módosított szöveg.
 19 A 17. § (2) bekezdése a 2013: CXXXIII. törvény 20. § a) pontja szerint módosított szöveg.
 20 A 17. § (3) bekezdése a 2013: CXXXIII. törvény 12. § (1) bekezdésével megállapított szöveg.
 21 A 17. § (3a) bekezdését a 2013: CXXXIII. törvény 12. § (2) bekezdése iktatta be.
 22 A 17. § (4) bekezdés nyitó szövegrésze a 2013: CXXXIII. törvény 20. § b) pontja szerint módosított szöveg.
 23 A 17. § (4) bekezdés a) pontja a 2013: CXXXIII. törvény 20. § a) és c) pontja szerint módosított szöveg.
 24 A 17. § (4) bekezdés b) pontja a 2013: CXXXIII. törvény 20. § a) pontja szerint módosított szöveg.
 25 A 18. § (1) bekezdése a 2013: CXXXIII. törvény 20. § a) pontja szerint módosított szöveg.
 26 A 18. § (2) bekezdése a 2013: CXXXIII. törvény 20. § d) pontja szerint módosított szöveg.
 27 A IV. fejezet címe a 2013: CXXXIII. törvény 19. § bekezdés d) pontja szerint módosított szöveg.
 28 A 6. alcím megjelölését beiktatta és szövegét (19–19/D. §) megállapította a 2013: CXXXIII. törvény 13. §-a.
 29 A 7. alcím megjelölését beiktatta és szövegét (20–25. §) megállapította a 2013: CXXXIII. törvény 14. §-a.
 30 Az V. fejezet címe a 2013: CXXXIII. törvény 19. § bekezdés e) pontja szerint módosított szöveg.
 31 A 26. § a 2013: CXXXIII. törvény 15. §-ával megállapított szöveg.
 32 A 27. § a 2013: CXXXIII. törvény 15. §-ával megállapított szöveg.
 33 A 28. § a 2013: CXXXIII. törvény 15. §-ával megállapított szöveg.
 34 A 29. § a 2013: CXXXIII. törvény 15. §-ával megállapított szöveg.
 35 A 30. § (1) bekezdése a 2013: CXXXIII. törvény 20. § a) és e) pontja szerint módosított szöveg.
 36 A 30. § (2) bekezdése a 2013: CXXXIII. törvény 20. § a) és f) pontja szerint módosított szöveg.
 37 A 31. § a 2013: CXXXIII. törvény 16. §-ával megállapított szöveg.
 38 Lásd a 295/2013. (VII. 29.) Korm. rendeletet.
 42 A 33. § a 2013: CXXXIII. törvény 17. § (1) bekezdésével megállapított szöveg.
 43 A 33. § (1) bekezdés alkalmazására az Alkotmánybíróság 27/2014. (VII. 23.) AB határozat 2. pontjában alkotmányos követelményt állapított meg.
 44 A 34. § a 2013: CXXXIII. törvény 17. § (2) bekezdésével megállapított szöveg.
 45 A hatálybalépés időpontja 2013. augusztus 1.
 46 A hatálybalépés időpontja 2013. augusztus 1.
 47 A 35. § a 2013: CXXXIII. törvény 17. § (2) bekezdésével megállapított szöveg.
 49 A hatálybalépés időpontja 2013. augusztus 1.
 51 A 36. § a 2013: CXXXIII. törvény 17. § (2) bekezdésével megállapított szöveg.
 53 A 37. § a 2013: CXXXIII. törvény 17. § (3) bekezdésével megállapított szöveg.
 54 A 38. §-t a 2013: CXXXIII. törvény 21. §-a hatályon kívül helyezte.
 59 A 43. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
 62 A 46. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
 63 A 47. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
 64 A 48. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
 65 A 49. §-t a 2013: CXXXIII. törvény 22. § (1) bekezdése hatályon kívül helyezte.
 66 Az 50. §-t a 2013: CXXXIII. törvény 21. §-a hatályon kívül helyezte.
 67 Az 51. §-t a 2013: CXXXIII. törvény 21. §-a hatályon kívül helyezte.
 68 Az 52. § a 2010: CXXX. törvény 12. § (2) bekezdése alapján hatályát vesztette.
 69 Az 53. §-t a 2013: CXXXIII. törvény 22. § (2) bekezdése hatályon kívül helyezte.
 71 Az 55. § a 2013: CXXXIII. törvény 18. §-ával megállapított szöveg.
 72 A melléklet a 2012: VII. törvény 1. §-a, a 2013: CXXXIII. törvény 20. § g) pontja szerint módosított szöveg.
 73 A 2012: VII. törvény 3. §-a alapján a Magyarországi Iszlám Tanácsot alkotó közösségek a következők: Magyar Iszlám Közösség, Magyarországi Muszlimok Egyháza.
 74 A 2012: VII. törvény 2. §-a alapján a buddhista vallási közösségek a következők: a Tan Kapuja Buddhista Egyház, Buddhista Misszió, Magyarországi Árya Maitreya Mandala Egyházközösség, Magyarországi Karma – Kagyüpa Buddhista Közösség, Magyarországi Kínai Chanbuddhista Egyház, Gyémánt Út Buddhista Közösség.