text:
 EUROPOS KOMISIJA
 Briuselis, 2017 07 05
 COM(2017) 369 final
 2017/0153(NLE)
 Pasiūlymas
 TARYBOS SPRENDIMAS
 kuriuo Austrija ir Rumunija įgaliojamos dėl Europos Sąjungos interesų pritarti Panamos, Urugvajaus, Kolumbijos ir Salvadoro prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų
 AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS
 1.PASIŪLYMO APLINKYBĖS
 •Pasiūlymo pagrindimas ir tikslai
 1980 m. spalio 25 d. Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų (toliau – 1980 m. konvencija), kurią iki šiol ratifikavo 97 šalys, įskaitant visas ES valstybes nares, tikslas – Susitariančiųjų Šalių paskirtoms centrinėms įstaigoms bendradarbiaujant atkurti ankstesnę padėtį greitai grąžinant neteisėtai išvežtus ar laikomus vaikus.
 Vaikų grobimo prevencija yra vienas iš esminių ES vaiko teisių rėmimo politikos aspektų, todėl Europos Sąjunga tarptautiniu lygmeniu aktyviai siekia gerinti 1980 m. konvencijos taikymą ir ragina trečiąsias valstybes prie jos prisijungti.
 1994 m. vasario 2 d. prisijungimo prie 1980 m. konvencijos dokumentą deponavo Panama. Konvencija Panamoje įsigaliojo 1994 m. gegužės 1 d.
 1980 m. konvencija jau galioja Panamos ir 26 ES valstybių narių santykiams. Panamos prisijungimui prie konvencijos dar nepritarė tik Austrija ir Rumunija.
 1999 m. lapkričio 18 d. prisijungimo prie 1980 m. konvencijos dokumentą deponavo Urugvajaus. Konvencija Urugvajuje įsigaliojo 2000 m. vasario 1 d.
 1980 m. konvencija jau galioja Urugvajaus ir 25 valstybių narių santykiams. Urugvajaus prisijungimui prie konvencijos dar nepritarė tik Austrija, Danija ir Rumunija.
 1995 m. gruodžio 13 d. prisijungimo prie 1980 m. konvencijos dokumentą deponavo Kolumbija. Konvencija Kolumbijoje įsigaliojo 1996 m. kovo 1 d.
 1980 m. konvencija jau galioja Kolumbijos ir 25 ES valstybių narių santykiams. Kolumbijos prisijungimui prie konvencijos dar nepritarė tik Austrija, Danija ir Rumunija.
 2001 m. vasario 5 d. prisijungimo prie 1980 m. konvencijos dokumentą deponavo Salvadoras. Konvencija Salvadore įsigaliojo 2001 m. gegužės 1 d.
 1980 m. konvencija jau galioja Salvadoro ir 25 ES valstybių narių santykiams. Salvadoro prisijungimui prie konvencijos dar nepritarė tik Austrija, Danija ir Rumunija.
 1980 m. konvencijos 38 straipsnio 4 pastraipoje nustatyta, kad ji bus taikoma tik prisijungiančios valstybės ir tų susitariančiųjų valstybių, kurios pareikš, kad pritaria jos prisijungimui, tarpusavio santykiams.
 Tai, kad ES turi išimtinę kompetenciją dėl pritarimo trečiosios valstybės prisijungimui prie 1980 m. konvencijos, patvirtino Europos Sąjungos Teisingumo Teismas, su kuriuo konsultuotasi Komisijos iniciatyva.
 2014 m. spalio 14 d. Europos Sąjungos Teisingumo Teismo nuomonėje 1/13 pareikšta, kad trečiosios valstybės prisijungimo prie 1980 m. Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų priėmimas priklauso išimtinei Europos Sąjungos kompetencijai.
 Teismas pabrėžė, kad šioje srityje ES lygmeniu reikalingas vienodumas – būtina vengti vadinamosios kintamosios geometrijos tarp valstybių narių.
 Kovos su tarptautiniu vaikų grobimu sritis priklauso išimtinei Europos Sąjungos išorės kompetencijai, todėl nuspręsti pritarti Panamos, Urugvajaus, Kolumbijos ir Salvadoro prisijungimui reikia ES lygmeniu – priimant Tarybos sprendimą. Todėl Austrija ir Rumunija turėtų padaryti pareiškimą dėl pritarimo Panamos, Urugvajaus, Kolumbijos ir Salvadoro prisijungimui dėl Europos Sąjungos interesų.
 Austrijai ir Rumunijai pritarus, 1980 m. Konvencija pradėtų būti taikoma Urugvajaus, Kolumbijos bei Salvadoro ir visų ES valstybių narių, išskyrus Daniją, santykiams. Panamos atveju 1980 m. konvencija bus taikoma santykiams su visomis ES valstybėmis narėmis.
 •Suderinamumas su toje pačioje politikos srityje galiojančiomis nuostatomis
 Kalbant apie tėvų vykdomą vaikų grobimą, 1980 m. Hagos konvencija yra Tarybos reglamento Nr. 2201/2003 (reglamento „Briuselis IIa“)
 1
 , kuris yra ES teisminio bendradarbiavimo bylose, susijusiose su santuoka ir tėvų pareigomis, kertinis akmuo, tarptautinis atitikmuo.
 Vienas iš pagrindinių šio reglamento tikslų – atgrasyti nuo vaikų grobimo tarp valstybių narių, nustatant procedūras, kuriomis būtų užtikrinama, kad vaikas būtų greitai grąžintas į valstybę narę, kurioje yra jo nuolatinė gyvenamoji vieta. Todėl reglamento „Briuselis IIa“ 11 straipsnis apima 1980 m. Hagos konvencijoje išdėstytą procedūrą ir ją papildo – išaiškinami kai kurie jos aspektai, visų pirma vaiko išklausymas, taip pat laikotarpis, per kurį reikia priimti sprendimą po to, kai pateiktas pareiškimas dėl grąžinimo, ir vaiko negrąžinimo priežastys. Jame taip pat įvestos nuostatos, reglamentuojančios skirtingose valstybėse narėse priimtus prieštaringus sprendimus dėl grąžinimo ir negrąžinimo.
 Tarptautiniu lygmeniu Europos Sąjunga remia trečiųjų valstybių prisijungimą prie 1980 m. konvencijos, kad jos valstybės narės galėtų remtis bendra teisine sistema kovos su tarptautiniu vaikų grobimu srityje.
 Nuo 2015 m. birželio mėn. iki 2016 m. gruodžio mėn. jau priimta dešimt Tarybos sprendimų, kuriais pritarta 10 trečiųjų šalių (Maroko, Singapūro, Rusijos Federacijos, Albanijos, Andoros, Seišelių, Armėnijos, Korėjos Respublikos, Kazachstano ir Peru) prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo
 2
 .
 •Suderinamumas su kitomis Sąjungos politikos sritimis
 Šis pasiūlymas yra akivaizdžiai susijęs su Europos Sąjungos sutarties 3 straipsnyje įtvirtintu bendru tikslu – saugoti vaiko teises. 1980 m. Hagos konvencijos sistema siekiama apsaugoti vaikus nuo žalingo tėvų vykdomo vaikų grobimo poveikio ir užtikrinti, kad vaikai galėtų išsaugoti ryšį su abiem tėvais, pavyzdžiui, užtikrinant galimybę faktiškai naudotis teise matytis su vaiku.
 Taip pat reikia paminėti ryšį su skatinimu naudotis tarpininkavimu sprendžiant tarpvalstybinius šeimos ginčus. Direktyva dėl tam tikrų mediacijos civilinėse ir komercinėse bylose aspektų
 3
 , be kita ko, taikoma šeimos teisei bendroje Europos teisminėje erdvėje. 1980 m. Hagos konvencija taip pat skatinama šeimos ginčus spręsti draugiškai. Vienos iš geros praktikos gairių pagal 1980 m. Hagos konvenciją, kurias paskelbė Hagos tarptautinės privatinės teisės konferencija, skirtos naudojimuisi tarpininkavimu sprendžiant į konvencijos taikymo sritį patenkančius tarptautinius šeimos ginčus dėl vaikų. Europos Komisijos iniciatyva šios gairės išverstos į visas ES kalbas (išskyrus anglų ir prancūzų k.) bei arabų kalbą, siekiant paskatinti dialogą su konvencijos dar neratifikavusiomis valstybėmis ir padėti kartu rasti konkrečius dėl tarptautinio vaikų grobimo kylančių problemų sprendimo būdus
 4
 .
 2.TEISINIS PAGRINDAS, SUBSIDIARUMO IR PROPORCINGUMO PRINCIPAI
 •Teisinis pagrindas
 Atsižvelgiant į tai, kad sprendimas susijęs su tarptautiniu susitarimu, jo teisinis pagrindas yra Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 218 straipsnis kartu su 81 straipsnio 3 dalimi. Taryba, pasikonsultavusi su Europos Parlamentu, sprendžia vieningai.
 Jungtinei Karalystei ir Airijai Reglamentas (EB) Nr. 2201/2003 yra privalomas, todėl jos dalyvauja priimant ir taikant šį sprendimą.
 Pagal prie Europos Sąjungos sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo pridėto Protokolo Nr. 22 dėl Danijos pozicijos 1 ir 2 straipsnius Danija nedalyvauja priimant šį sprendimą ir jis nėra jai privalomas ar taikomas.
 •Proporcingumo principas
 Šis pasiūlymas parengtas atsižvelgiant į jau priimtus Tarybos sprendimus dėl to paties dalyko ir juo neviršijama to, kas būtina pasiekti tikslui užtikrinti suderintus ES veiksmus kovos su tarptautiniu vaikų grobimu srityje, užtikrinant, kad Austrija ir Rumunija pritartų Panamos, Urugvajaus, Kolumbijos ir Salvadoro prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos per nurodytą laiką.
 3.EX POST VERTINIMO, KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI
 •Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis
 Austrija ir Rumunija, kurių Komisija paklausė dėl jų ketinimo pritarti Panamos, Urugvajaus, Kolumbijos ir Salvadoro prisijungimui prie 1980 m. konvencijos, pateikė teigiamą nuomonę.
 2017 m. balandžio 24 d. ekspertų posėdyje vykusiose diskusijose paaiškėjo, kad šiame etape valstybės narės neprieštarauja, kad Austrija ir Rumunija pritartų Panamos, Urugvajaus, Kolumbijos ir Salvadoro prisijungimui prie 1980 m. konvencijos.
 •Tiriamųjų duomenų rinkimas ir naudojimas
 Atsižvelgiant į tai, kad konvencija jau galioja Panamos ir 26 valstybių narių santykiams ir Urugvajaus, Kolumbijos bei Salvadoro ir 25 valstybių narių santykiams, Komisijos ir valstybių narių ekspertų nuomone, tokiais atvejais nebūtina atlikti trečiosios šalies padėties konkretaus vertinimo.
 Valstybių narių ekspertai nepranešė apie jokias problemas taikant 1980 m. konvenciją santykiams su Panama, Urugvajumi, Kolumbija ir Salvadoru.
 •Poveikio vertinimas
 Dešimties 2015–2016 m. priimtų Tarybos sprendimų dėl pritarimo kelių trečiųjų valstybių prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos atveju, atsižvelgiant į šio teisėkūros procedūra priimamo akto pobūdį, konkretaus poveikio vertinimo neatlikta. Bet kokiu atveju buvo laikomasi nuomonės, kad Panamos, Urugvajaus, Kolumbijos ir Salvadoro padėties konkretus vertinimas būtų perteklinis, atsižvelgiant į tai, kad konvencija jau galioja santykiams su 26 arba 25 ES valstybėmis narėmis ir Austrijos ir Rumunijos norą pritarti Panamos, Urugvajaus, Kolumbijos ir Salvadoro prisijungimui.
 4.POVEIKIS BIUDŽETUI
 Siūlomas sprendimas poveikio biudžetui neturi.
 5.KITI ELEMENTAI
 •Įgyvendinimo planai ir stebėsena, vertinimas ir ataskaitų teikimo tvarka
 Kadangi pasiūlymas susijęs tik su Austrijos ir Rumunijos įgaliojimu pritarti Panamos, Urugvajaus, Kolumbijos ir Salvadoro prisijungimui prie 1980 m. konvencijos, jo įgyvendinimo stebėsena apima tik šiuos aspektus: kaip Austrija ir Rumunija laikosi pareiškimo teksto, deponavimo laikotarpio ir pranešimo apie deponavimą Komisijai reikalavimų, nustatytų Tarybos sprendime.
 2017/0153 (NLE)
 Pasiūlymas
 TARYBOS SPRENDIMAS
 kuriuo Austrija ir Rumunija įgaliojamos dėl Europos Sąjungos interesų pritarti Panamos, Urugvajaus, Kolumbijos ir Salvadoro prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų
 EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
 atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 81 straipsnio 3 dalį kartu su 218 straipsniu,
 atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
 atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę
 5
 ,
 kadangi:
 (1)Europos Sąjunga yra nusistačiusi kaip vieną iš savo tikslų skatinti vaiko teisių apsaugą, kaip nurodyta Europos Sąjungos sutarties 3 straipsnyje. Priemonės, skirtos vaikams apsaugoti nuo neteisėto išvežimo ar laikymo, yra vienas iš esminių tos politikos aspektų;
 (2)Taryba priėmė Reglamentą (EB) Nr. 2201/2003 (toliau – reglamentas „Briuselis IIa“), kuriuo siekiama apsaugoti vaikus nuo žalingų padarinių, kuriuos sukelia neteisėtas išvežimas ar laikymas, ir nustatyti tvarką, kuri užtikrintų greitą jų sugrąžinimą į valstybę, kurioje jie nuolat gyvena, taip pat užtikrinti bendravimo teisių ir globos teisių apsaugą;
 (3)reglamentu „Briuselis IIa“ papildoma ir sustiprinama 1980 m. spalio 25 d. Hagos konvencija dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų (toliau – 1980 m. Hagos konvencija), kuria tarptautiniu lygmeniu nustatoma susitariančiųjų valstybių ir centrinių įstaigų įsipareigojimų ir bendradarbiavimo sistema ir siekiama užtikrinti greitą neteisėtai išvežtų ar laikomų vaikų grąžinimą;
 (4)visos Sąjungos valstybės narės yra 1980 m. Hagos konvencijos šalys;
 (5)Sąjunga ragina trečiąsias valstybes prisijungti prie 1980 m. Hagos konvencijos ir remia tinkamą 1980 m. Hagos konvencijos taikymą, inter alia, kartu su valstybėmis narėmis dalyvaudama specialiųjų komisijų, kurias reguliariai organizuoja Hagos tarptautinės privatinės teisės konferencija, veikloje;
 (6)opiais tarptautinio vaikų grobimo atvejais geriausiu sprendimu galėtų būti bendra teisinė sistema, taikoma Sąjungos valstybių narių ir trečiųjų valstybių santykiams;
 (7)1980 m. Hagos konvencijoje nustatyta, kad ji taikoma tik prisijungiančios valstybės ir tų susitariančiųjų valstybių, kurios pareiškė, kad pritaria jos prisijungimui, tarpusavio santykiams;
 (8)pagal 1980 m. Hagos konvenciją ekonominės integracijos regioninėms organizacijoms, kaip antai Sąjungai, neleidžiama tapti jos šalimi. Todėl Sąjunga negali nei prisijungti prie tos konvencijos, nei deponuoti savo pareiškimo dėl pritarimo valstybės prisijungimui;
 (9)remiantis Europos Sąjungos Teisingumo Teismo nuomone 1/13, pareiškimai dėl pritarimo prisijungimui pagal 1980 m. Hagos konvenciją priklauso išimtinei Sąjungos išorės kompetencijai;
 (10)1994 m. vasario 2 d. prisijungimo prie 1980 m. konvencijos dokumentą deponavo Panama. Konvencija Panamoje įsigaliojo 1994 m. gegužės 1 d.;
 (11)visos susijusios valstybės narės, išskyrus Austriją ir Rumuniją, jau pritarė Panamos prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos. Panama pritarė Bulgarijos, Kipro, Estijos, Latvijos, Lietuvos, Maltos ir Slovėnijos prisijungimui. Įvertinus padėtį Panamoje padaryta išvada, kad Austrija ir Rumunija gali dėl Sąjungos interesų pritarti Panamos prisijungimui pagal 1980 m. Hagos konvencijos sąlygas;
 (12)1999 m. lapkričio 18 d. prisijungimo prie 1980 m. konvencijos dokumentą deponavo Urugvajus. Konvencija Urugvajuje įsigaliojo 2000 m. vasario 1 d.;
 (13)visos susijusios valstybės narės, išskyrus Austriją ir Rumuniją, jau pritarė Urugvajaus prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos. Urugvajus pritarė Bulgarijos, Estijos, Latvijos ir Lietuvos prisijungimui. Įvertinus padėtį Urugvajuje padaryta išvada, kad Austrija ir Rumunija gali dėl Sąjungos interesų pritarti Urugvajaus prisijungimui pagal 1980 m. Hagos konvencijos sąlygas;
 (14)1995 m. gruodžio 13 d. prisijungimo prie 1980 m. konvencijos dokumentą deponavo Kolumbija. Konvencija Kolumbijoje įsigaliojo 1996 m. kovo 1 d.;
 (15)visos susijusios valstybės narės, išskyrus Austriją ir Rumuniją, jau pritarė Kolumbijos prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos. Kolumbija pritarė Bulgarijos, Estijos, Latvijos, Lietuvos ir Maltos prisijungimui. Įvertinus padėtį Kolumbijoje padaryta išvada, kad Austrija ir Rumunija gali dėl Sąjungos interesų pritarti Kolumbijos prisijungimui pagal 1980 m. Hagos konvencijos sąlygas;
 (16)2001 m. vasario 5 d. prisijungimo prie 1980 m. konvencijos dokumentą deponavo Salvadoras. Konvencija Salvadore įsigaliojo 2001 m. gegužės 1 d.;
 (17)visos susijusios valstybės narės, išskyrus Austriją ir Rumuniją, jau pritarė Salvadoro prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos. Salvadoras pritarė Bulgarijos, Estijos, Latvijos ir Lietuvos prisijungimui. Įvertinus padėtį Salvadore padaryta išvada, kad Austrija ir Rumunija gali dėl Sąjungos interesų pritarti Salvadoro prisijungimui pagal 1980 m. Hagos konvencijos sąlygas;
 (18)todėl Austrija ir Rumunija turėtų būti įgaliotos deponuoti pareiškimą dėl pritarimo Panamos, Urugvajaus, Kolumbijos ir Salvadoro prisijungimui dėl Sąjungos interesų laikydamosi šiame sprendime išdėstytų sąlygų. Kitos Sąjungos valstybės narės jau pritarė Panamos, Urugvajaus, Kolumbijos ir Salvadoro prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos, todėl naujų pareiškimų dėl pritarimo prisijungimui neturėtų deponuoti, nes pagal tarptautinę viešąją teisę esami pareiškimai galioja toliau;
 (19)Jungtinei Karalystei ir Airijai reglamentas „Briuselis IIa“ yra privalomas ir jos dalyvauja priimant ir taikant šį sprendimą;
 (20)pagal prie Europos Sąjungos sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo pridėto Protokolo Nr. 22 dėl Danijos pozicijos 1 ir 2 straipsnius Danija nedalyvauja priimant šį sprendimą ir jis nėra jai privalomas ar taikomas,
 PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
 1 straipsnis
 1.
 Austrija ir Rumunija įgaliojamos dėl Sąjungos interesų pritarti Panamos, Urugvajaus, Kolumbijos ir Salvadoro prisijungimui prie 1980 m. spalio 25 d. Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų (toliau – 1980 m. Hagos konvencija).
 2.
 Austrija ir Rumunija ne vėliau kaip [dvylika mėnesių po šio sprendimo priėmimo] deponuoja pareiškimą dėl pritarimo Panamos, Urugvajaus, Kolumbijos ir Salvadoro prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos dėl Sąjungos interesų, išdėstytą taip:
 „[Visas VALSTYBĖS NARĖS pavadinimas] pareiškia, kad pritaria Panamos, Urugvajaus, Kolumbijos ir Salvadoro prisijungimui prie 1980 m. spalio 25 d. Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų, vadovaujantis Tarybos sprendimu (ES) 2017/...*.“
 63.
 Austrija ir Rumunija informuoja Tarybą ir Komisiją apie savo pareiškimo dėl pritarimo Panamos, Urugvajaus, Kolumbijos ir Salvadoro prisijungimui deponavimą ir perduoda Komisijai pareiškimo tekstą per du mėnesius nuo jo deponavimo.
 2 straipsnis
 Valstybės narės, pareiškimus dėl pritarimo Panamos, Urugvajaus, Kolumbijos ir Salvadoro prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos deponavusios iki šio sprendimo priėmimo dienos, naujų pareiškimų nedeponuoja.
 3 straipsnis
 Šis sprendimas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
 4 straipsnis
 Šis sprendimas skirtas Austrijai ir Rumunijai.
 Priimta Briuselyje
 Tarybos vardu
 Pirmininkas
 (1)
 OL L 338, 2003 12 23, p. 31.
 (2)
 Jau priimta dešimt Tarybos sprendimų, kuriais valstybės narės įgaliojamos pritarti, kad prie 1980 m. konvencijos prisijungtų Andora (2015 m. birželio 15 d. priimtas Tarybos sprendimas 2015/1023); Seišeliai (2015 m. gruodžio 10 d. priimtas Tarybos sprendimas 2015/2354); Rusija (2015 m. gruodžio 10 d. priimtas Tarybos sprendimas 2015/2355); Albanija (2015 m. gruodžio 10 d. priimtas Tarybos sprendimas 2015/2356); Singapūras (2015 m. birželio 15 d. priimtas Tarybos sprendimas 2015/1024); Marokas (2015 m. gruodžio 10 d. priimtas Tarybos sprendimas 2015/2357); Armėnija (2015 m. gruodžio 10 d. priimtas Tarybos sprendimas 2015/2358); Korėjos Respublika (2016 m. gruodžio 8 d. priimtas Tarybos sprendimas 2016/2313), Kazachstanas (2016 m. gruodžio 8 d. priimtas Tarybos sprendimas 2016/2311) ir Peru (2016 m. gruodžio 8 d. priimtas Tarybos sprendimas 2016/2312).
 (3)
 2008 m. gegužės 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/52/EB dėl tam tikrų mediacijos civilinėse ir komercinėse bylose aspektų (OL L 136, 2008 5 24, p. 3).
 (4)
 https://www.hcch.net/en/publications-and-studies/details4/?pid=5568&dtid=3
 (5)
 OL C [...], [...], p. [...].
 (6)
 OL: prašom įrašyti šio sprendimo numerį.


type: wikipedia

text:
Bojan je moško osebno ime.
 Slovenske različice
 moške različice imena: Bojc, Bojče, Bojči, Bojeslav, Bojimir, Bojin, Bojkan, Bojko, Bojmir
 ženske različice imena: Bojana, Boja, Bojanca, Bojanka, Bojca, Bojčenka, Bojislava, Bojka, Bojkica, Bojimira
 Tujejezikovne različice
 pri Bolgarih: Боян
 pri Makedoncih, Srbih: Боjaн
 Izvor in pomen imena
 Ime Bojan je slovanskega izvora. Najverjetneje izhaja iz dvočlenskih slovanskih imen, ki se začenjajo z Boj-, npr. Bojimir. Prvi člen imena Boj- je iz samostalnika bòj v pomenu besede »borba, bojevati se«.
 Pogostost imena
 Po podatkih Statističnega urada Republike Slovenije je bilo na dan 31. decembra 2007 v Sloveniji število moških oseb z imenom Bojan: 10.625. Med vsemi moškimi imeni pa je ime Bojan po pogostosti uporabe uvrščeno na 17. mesto.
 Osebni praznik
 Bojan (Vojan) je tudi ime svetnika, mučenca, ki je bil ruski knez in je umrl 28. marca leta 827.
 Krajevna imena
 Na Bojane pri starih Slovencih spominjajo krajevna imena: Bojanci pri Adlešičih, Bojanja vas pri Metliki in Bojanji Vrh pri Muljavi.
 Zanimivost
 Med najstarejše znane Bojane spada stari pevec Bojan iz ruskega epa Slovo o polku Igor ́ěve. Po njem se imenuje bajan ="velika harmonika".
 Znani nosilci imena
 Bojan Accetto, slovenski zdravnik gerontolog
 Bojan Adamič, slovenski skladatelj, dirigent in aranžer
 Bojan Bălgaranov, bolgarski politik
 Bojan Balkovec, slovenski zgodovinar
 Bojan Baskar, slovenski socialni antropolog
 Bojan Bensa, slovenski slikar
 Bojana Beović, slovenska zdravnica infektologinja
 Bojan Bogdanović, hrvaški košarkar
 Bojana Boh, slovenska biokemičarka, informatičarka, amaterska slikarka
 Bojan Božič, slovenski rokometaš
 Bojan Borstner, slovenski filozof
 Bojan Brecelj, slovenski častnik, vojaški pilot
 Bojan Brecelj, slovenski fotograf
 Bojan Brezigar, slovenski urednik in politik
 Bojan Breznik, slovenski strojnik, inovator
 Bojan Bučar, slovenski lesar
 Bojan Budja, slovensk inovinar
 Bojan Bugarič, slovenski pravnik
 Bojan Cvetrežnik, glasbenik poliinstrumentalist
 Bojan Čerček, zdravnik internist, akademik
 Bojan Čop, slovenski jezikoslovec, indoevropeist, akademik
 Bojan Dekleva, slovenski psiholog
 Bojan Dimitrijević, ime treh Srbov: književnika, zgodovinarja in igralca
 Bojan Dintinjana, slovenski fizik, astronom
 Bojan Djurić, slovenski arheolog
 Bojan Dobovšek, slovenski kriminolog
 Bojana Dornig, slovenska smučarka
 Bojan Drenik, slovenski prosvetni delavec, publicist, Sokol
 Bojan Drobež, slovenski kitarist, skladatelj, kantavtor
 Bojan Držaj, slovenski kemijski tehnolog
 Bojan Emeršič, slovenski igralec in TV voditelj
 Bojan Fortič, slovenski zdravnik ftiziolog
 Bojan Glavina, slovenski pianist, skladatelj
 Bojan Globočnik, slovenski smučarski skakalec
 Bojan Godeša, slovenski zgodovinar
 Bojan Golija, slovenski slikar in grafik
 Bojan Golli, slovenski fizik
 Bojan Gorenec, slovenski slikar in grafik
 Bojan Gorišek, slovenski pianist, igralec
 Bojan Grobovšek, slovenski novinar, diplomat, publicist
 Bojan Krajnc, slovenski atlet
 Bojan Krajnc, novinar, televizijski urednik
 Bojan Krkić, srbsko-španski nogometaš
 Bojan Križaj, slovenski smučar
 Bojan Leskovar, slovenski gospodarstvenik
 Bojana Leskovar, slovenska novinarka, PR-ovka
 Bojan Maroševič, igralec
 Bojan Mavsar, slovenski kipar, slikar in scenograf
 Bojan Mohar, slovenski matematik, profesor
 Bojana Moškrič, klinična psihologinja, psihoterapevtka
 Bojan Musil, psiholog, profesor
 Bojana Nenadović Otrin, baletna plesalka
 Bojan Nendl, slovenski agronom
 Bojan Novak, galerist, založnik
 Bojan Novak, elektrotehnik
 Bojan Novak, slovenski balinar
 Bojan Oberčkal, slovenski slikar
 Bojan Ogorelec, slovenski geolog
 Bojan Orel, slovenski matematik, profesor
 Bojan Osterc, prvi slovenski mumin
 Bojan Otoničar, slovenski geolog
 Bojan Pahor, direktor ZRS Bistra Ptuj (drug= kipar v Idriji)
 Bojan Papič, ekonomist, predsednik Trgovinske zbornice Slovenije, državni svetnik
 Bojan Pavletič, slovenski zamejski športni organizator, pedagog, novinar, publicist
 Bojan Peroci, slovenski pisatelj
 Bojan Paradiž, slovenski meteorolog in ekolog
 Bojan Peček, slovenski novinar in ??
 Bojan Perme, operetni pevec in igralec-komik
 Bojan Franc Pirc, zdravnik
 Bojan Frančišek Pirc, zdravnik onkolog
 Bojan Počkar, alpinist
 Bojan Požar, novinar, medijski podjetnik
 Bojan Radev, bolgarski rokoborec
 Bojan-Ilija Schnabl, koroško slovenski pesnik in pisatelj iz Svinče vasi v občini Štalenska gora na Celovškem polju.
 Bojan Sedmak (1952), slovenski biolog, ekotoksinolog
 Bojan Sedmak (1958), slovenski kantavtor
 Bojan Stupica, slovensko-srbski gledališki režiser, arhitekt
 Bojan Šobar, mlekarski stokovnjak
 Bojan Štokelj (1956–2001), kipar in večmedijski umetnik
 Bojan Tomažič, novinar, pisatelj, slikar, glasbenik (CZD)
 Bojan Umek, igralec
 Bojan Varl, zdravnik internist, prof. MF
 Bojan Vrtovec, zdravnik ginekolog in porodničar
 Bojan Vrtovec ml., zdravnik kardiolog, prof. MF
 Bojan Zajc, slovenski hokejist in trener
 Bojan Zaletel, slovenski kemik
 Bojan Žalec, slovenski filozof
 Bojana Žvan, zdravnica nevrologinja
 Glej tudi
 Seznam osebnih imen na B
 seznam najpogostejših imen v Sloveniji
 Medved Bojan (risani film)
 ime Boris
 ime Bojko
 Viri
 Zunanje povezave
 Moška osebna imena


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 EUROPOS KOMISIJA
 Briuselis, 2022 05 25
 COM(2022) 247 final
 2022/0176(NLE)
 Pasiūlymas
 TARYBOS SPRENDIMAS
 dėl Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimų priskyrimo prie Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 83 straipsnio 1 dalyje nurodytų nusikaltimų sričių
 AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS
 (1)PASIŪLYMO APLINKYBĖS
 •Pasiūlymo pagrindimas ir tikslai
 (1)Įžanga
 Ribojamosios priemonės yra itin svarbi priemonė, padedanti siekti Europos Sąjungos sutarties (toliau – ES sutartis) 21 straipsnyje nustatytų bendros užsienio ir saugumo politikos (toliau – BUSP) tikslų. Prie šių tikslų priskirta Sąjungos vertybių apsauga, tarptautinės taikos ir saugumo išsaugojimas, taip pat demokratijos, teisinės valstybės ir žmogaus teisių stiprinimas ir rėmimas.
 Siekdama išsaugoti šias vertybes, Sąjunga gali nustatyti ribojamąsias priemones trečiosioms šalims, subjektams ar asmenims. Šias priemones sudaro tikslinės individualios priemonės, t. y. tikslinės finansinės sankcijos (turto įšaldymas) bei leidimo atvykti apribojimai (draudimas keliauti), ir sektorinės priemonės, t. y. ginklų embargas arba ekonominės ir finansinės priemonės (pvz., importo ir eksporto apribojimai, tam tikrų paslaugų, pavyzdžiui, banko paslaugų, teikimo apribojimai)
 1
 . Dabartinėmis aplinkybėmis, Rusijai įsiveržus į Ukrainą, tarptautinę taiką ir saugumą išsaugoti yra itin svarbu. Sąjunga nustatė įvairių ribojamųjų priemonių Rusijos ir Baltarusijos piliečiams ir įmonėms; kai kurios iš tų priemonių buvo nustatytos dar 2014 m. Atsižvelgdama į tai ir siekdama sustiprinti šių ribojamųjų priemonių vykdymo užtikrinimo koordinavimą Sąjungos lygmeniu, Komisija įsteigė Turto įšaldymo ir areštavimo darbo grupę
 2
 . Ši darbo grupė ne tik užtikrina valstybių narių ir Sąjungos agentūrų, pavyzdžiui, Europolo ir Eurojusto, veiklos koordinavimą, bet ir siekia ištirti ribojamųjų priemonių ir baudžiamosios teisės priemonių sąveiką.
 Šiuo metu Sąjungoje galioja daugiau kaip keturiasdešimt ribojamųjų priemonių režimų. Vienomis iš jų įgyvendinamos Jungtinių Tautų ribojamosios priemonės, kitas yra priėmusi pati Sąjunga. Be režimų, pagal kuriuos sankcijos taikomos konkrečioms šalims, Sąjunga taip pat yra priėmusi horizontaliuosius režimus, nukreiptus prieš cheminių ginklų platinimą ir naudojimą, kibernetinius išpuolius, žmogaus teisių pažeidimus ir terorizmą
 3
 . Ribojamosios priemonės yra privalomos Sąjungos valstybėms narėms ir visiems valstybių narių jurisdikcijai priklausantiems asmenims ar subjektams (ES veiklos vykdytojams)
 4
 . Nenuoseklus ribojamųjų priemonių vykdymo užtikrinimas kenkia tų priemonių veiksmingumui ir Sąjungos galimybėms kalbėti vienu balsu
 5
 . Už Sąjungos ribojamųjų priemonių įgyvendinimą ir vykdymo užtikrinimą visų pirma atsakingos valstybės narės. Valstybių narių kompetentingos institucijos turi įvertinti, ar buvo pažeistas atitinkamas Tarybos reglamentas, priimtas pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 215 straipsnį, ir imtis reikiamų priemonių.
 Dėl to į Sąjungos reglamentus sistemiškai įtraukiama nuostata, pagal kurią iš valstybių narių reikalaujama priimti nacionalines taisykles, kuriose būtų numatytos veiksmingos, proporcingos ir atgrasomosios sankcijos už tų reglamentų nuostatų pažeidimus
 6
 .
 Tokiuose reglamentuose paprastai nustatomos:
 ·ribojamosios priemonės,
 ·sąlyga dėl priemonių vengimo, pagal kurią draudžiama sąmoningai ir tyčia dalyvauti veikloje, kuria siekiama išvengti nurodytų ribojamųjų priemonių
 7
 , ir
 ·kitos prievolės, ypač prievolė pranešti apie tai, kokių veiksmų imtasi ribojamosioms priemonėms įgyvendinti (pvz., pranešti valdžios institucijoms apie įšaldyto turto dydį).
 Teisinis pagrindas, kuriuo remdamasi Taryba gali priimti „reikiamas priemones“, Sąjungos ribojamųjų priemonių priėmimo atveju yra įtvirtintas SESV 215 straipsnyje. Tačiau ribojamųjų priemonių priėmimo teisinis pagrindas nesuteikia pagrindo suderinti baudžiamosios teisės apibrėžtis ir baudžiamųjų sankcijų rūšis bei lygius
 8
 .
 Kaip išsamiau aptariama tolesniuose skirsniuose, nesant suderinimo Sąjungos lygmeniu, nacionalinėse sistemose Tarybos reglamentų dėl Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimai (Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimai) kriminalizuojami labai skirtingai. Taip pat labai skiriasi baudžiamųjų sankcijų sistemos.
 Atsižvelgdama į tai, Komisija siūlo Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimus priskirti prie Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 83 straipsnio 1 dalyje nurodytų nusikaltimų sričių. Tarybai pasiekus susitarimą, o Europos Parlamentui pritarus tam, kad Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimai būtų priskirti prie SESV 83 straipsnio 1 dalyje nurodytų nusikaltimų sričių, Komisija pagal įprastą teisėkūros procedūrą galės pasiūlyti direktyvą, kuria bus galima suderinti nusikalstamų veikų apibrėžtis ir sankcijas.
 Atsižvelgdama į neatidėliotiną poreikį patraukti atsakomybėn į sąrašą įtrauktus asmenis ir subjektus, dalyvavusius pažeidžiant Sąjungos ribojamąsias priemones, Komisija šiandien taip pat priima komunikatą, kurio priede išdėstyta, kokie pagrindiniai elementai galėtų būti įtraukti į būsimą Direktyvą dėl baudžiamųjų sankcijų už Sąjungos taisyklių dėl ribojamųjų priemonių pažeidimus
 9
 .
 Tolesniuose skirsniuose nagrinėjama, kokias problemas siekiama spręsti šiuo pasiūlymu, aptariamos pagrindinės jų priežastys ir neigiami dabartinės padėties padariniai. Paskui pristatomi pasiūlymo tikslai, paaiškinama jo pridėtinė vertė, įskaitant tai, kodėl jis atitinka nusikaltimų srities įtraukimo į SESV 83 straipsnio 1 dalį kriterijus.
 (2)Pasiūlymu sprendžiamos problemos
 Pastaraisiais dešimtmečiais Sąjunga vis dažniau nustato ribojamąsias priemones
 10
 , tačiau patobulėjo ir schemos, kuriomis bandoma tų priemonių išvengti, įskaitant į ribojamųjų priemonių sąrašą įtrauktas schemas, kurioms skiriama pakankamai išteklių ir pagal kurias išnaudojamos galimybės naudotis „tarpininkais“ (teisininkais, notarais ir kt.) bei „įrankiais“ (pavyzdžiui, sudėtingomis teisinėmis struktūromis, padedančiomis nuslėpti tikrąją turto nuosavybę).
 Šiuo atžvilgiu ypač svarbi 2021 m. Europos institucijų tinklo ryšiams dėl už genocidą, nusikaltimus žmoniškumui ir karo nusikaltimus atsakingų asmenų palaikyti (toliau – Genocido tinklas) ataskaita
 11
 . Remiantis lyginamuoju padėties valstybėse narėse vertinimu, Genocido tinklo ataskaitoje nurodoma, kad už Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimus praktiškai ir veiksmingai atsakomybėn patraukiama labai nedaug fizinių ar juridinių asmenų
 12
 . Tačiau ataskaitoje taip pat pažymima, kad „pastaruoju metu galima pastebėti teigiamą tendenciją, susijusią su pradėtų vykdymo užtikrinimo veiksmų skaičiumi ir tuo, kad kai kurios nacionalinės valdžios institucijos sankcijas taiko dažniau“
 13
 .
 Nors kai kuriose valstybėse narėse pastebėta teigiamų tendencijų, teismo procesai dėl Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimų, regis, vyksta tik keliose iš jų
 14
 . Iš to galima spręsti, kad daugelyje valstybių narių Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimų tyrimui ir baudžiamajam persekiojimui už juos skiriama nepakankamai dėmesio. Be to, dėl pažeidėjų ir aukų specifikos, taip pat dėl sudėtingo atitinkamų nusikalstamų veikų (įvairių jų kombinacijų) pobūdžio teisėsaugos institucijoms iškyla kliūčių.
 Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimai dažnai būna tarpvalstybinio pobūdžio. Pavyzdžiui, įmonės kartais perka įrangą per užsienio tarpininką, žinodamos, kad tikriesiems jos pardavėjams – šalims, subjektams ir asmenims taikomos ribojamosios priemonės
 15
 . Jeigu įšaldomas turtas, tarptautinis bankas, pavyzdžiui, gali į sąrašą įtrauktam asmeniui suteikti galimybę perleisti įšaldytą jachtą palankesnėmis sąlygomis. Į draudžiamo perleidimo procesą gali būti įtraukiama advokatų kontora, kuri parengia jachtos pardavimui reikalingus dokumentus ir taip padeda įvykdyti nusikaltimą, o kai kuriais atvejais įtraukiami korumpuoti valdžios institucijų pareigūnai, kurie leidžia pakeisti jachtos nuosavybę. Siekiant nuslėpti mokėjimo už jachtą kilmę, kaip pagalbinėmis priemonėmis taip pat gali būti naudojamasi pinigų plovimo ir (arba) priedangos įmonėmis.
 Kadangi ribojamųjų priemonių pažeidimų atveju tiesioginių aukų dažnai nebūna, šių pažeidimų tyrimas ir baudžiamasis persekiojimas už juos priklauso nuo to, ar nacionalinės kompetentingos institucijos juos nustato. Taip pat pažymėtina, kad pranešant apie ribojamųjų priemonių pažeidimus svarbus vaidmuo tenka pranešėjų pranešimams
 16
 arba pilietinės visuomenės organizacijų skundams
 17
 .
 Kalbant apie požiūrį į Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimų kriminalizavimą ir konfiskavimo priemones, kurio laikomasi valstybėse narėse, reikėtų pažymėti, kad daugumoje valstybių narių konfiskavimas galimas tik tada, kai priimamas apkaltinamasis nuosprendis arba bent jau nustatomas ryšys su nusikalstama veikla. Tačiau, nors keliose valstybėse narėse ribojamųjų priemonių pažeidimai yra kriminalizuojami, dėl skirtumų tarp valstybių narių tarpvalstybinėse bylose gali būti laikomasi nevienodo požiūrio.
 (3)Pagrindinės problemų priežastys
 Neteisėtoje veikloje, susijusioje su Sąjungos ribojamosiomis priemonėmis, dalyvaujantys asmenys gali pasinaudoti tuo, kad Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimų apibrėžtys ir sankcijos už tuos pažeidimus pagal įvairių valstybių narių administracinę ir (arba) baudžiamąją teisę labai skiriasi
 18
 . Vienose valstybėse narėse vartojamos plačios sąvokos, pavyzdžiui, „JT ir ES sankcijų pažeidimas“ arba „ES reglamentų pažeidimas“
 19
 . Kitose taikomos išsamesnės nuostatos, pavyzdžiui, yra parengtas draudžiamų veiksmų sąrašas
 20
 .
 Remiantis atsakymais į Genocido tinklo išplatintą klausimyną, tolesnėmis konsultacijomis
 21
 ir papildomu tyrimu, kurį rengdama šį pasiūlymą atliko Komisija, galima daryti išvadą, kad trylikoje valstybių narių Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimai gali būti laikomi administraciniu nusižengimu arba nusikalstama veika. Kriterijai, pagal kuriuos tam tikri veiksmai patenka į vieno arba kito režimo taikymo sritį, kiekvienoje valstybėje narėje yra skirtingi, tačiau paprastai yra susiję su pažeidimų sunkumu (pobūdžio rimtumu) arba nustatomi pagal kokybinius (tyčia, didelis aplaidumas) ar kiekybinius (žala) kriterijus
 22
 . Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimai laikomi nusikalstama veika tik dvylikoje valstybių narių. Tačiau dviejose valstybėse narėse už konkrečią veiką, kurią sudaro Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimas, gali būti skiriamos tik administracinės nuobaudos
 23
 .
 Lentelė. Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimų kategorijos
 Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimų kategorijos
 Valstybės narės
 Ribojamųjų priemonių pažeidimas yra nusikalstama veika arba administracinis nusižengimas
 BE, BG, CZ, DE, EE, IE, EL, IT, LT, AT, PL, RO, SI
 Ribojamųjų priemonių pažeidimas yra nusikalstama veika
 DK, FR, HR, CY, LV, LU, HU, MT, NL, PT, FI, SE
 Ribojamųjų priemonių pažeidimas yra administracinis nusižengimas
 ES, SK
 Dėl laisvės atėmimo bausmių pažymėtina, kad keturiolikoje valstybių narių ilgiausia laisvės atėmimo bausmės trukmė yra 2–5 metai, aštuoniose valstybėse narėse galima ilgiausia bausmės trukmė yra 8–12 metų
 24
 . Didžiausia bauda, kuri gali būti skiriama už Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimą (laikomą nusikalstama veika arba administraciniu nusižengimu), įvairiose valstybėse narėse labai skiriasi ir svyruoja nuo 1 200 EUR iki 500 000 EUR
 25
 . Juridinių asmenų atsakomybė už Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimus numatyta keturiolikoje valstybių narių
 26
 . Dvylikoje valstybių narių numatytos administracinės nuobaudos, tiksliau, juridiniams asmenims, kurių darbuotojai (arba bent jau vadovai) pažeidžia sankcijas, gali būti skiriamos baudos
 27
 . Didžiausios juridiniams asmenims skiriamos baudos svyruoja nuo 133 000 EUR iki 37,5 mln. EUR
 28
 .
 (4)Neigiamos status quo pasekmės
 Jeigu teisėsaugos ir teisminės institucijos neturės tinkamų priemonių ir išteklių Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimų prevencijai, nustatymui, tyrimui ir baudžiamajam persekiojimui už juos vykdyti, į sąrašą įtraukti fiziniai ir juridiniai asmenys, kurių turtas įšaldytas, praktiškai galės ir toliau naudotis savo turtu ir remti režimus, prieš kuriuos nukreiptos Sąjungos ribojamosios priemonės.
 Be to, kadangi valstybės narės savo administracinėje ir (arba) baudžiamojoje teisėje labai skirtingai apibrėžia Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimus ir taiko už juos skirtingas sankcijas, už tą patį pažeidimą gali būti taikomos skirtingos sankcijos ir tų priemonių vykdymas gali būti užtikrinamas skirtingu lygiu. Politiniu požiūriu tai silpnina Sąjungos ribojamųjų priemonių vykdymo užtikrinimą ir kenkia Sąjungos tikslų patikimumui.
 Galiausiai pažymėtina, kad iš pajamų, gautų už prekių ir gamtos išteklių, kuriais prekiaujama pažeidžiant Sąjungos ribojamąsias priemones, eksploatavimą subjektai ar asmenys, prieš kuriuos nukreiptos tos ribojamosios priemonės, gali pirkti įvairius ginklus ir juos naudoti savo nusikaltimams vykdyti
 33
 . Importo apribojimų pažeidimai taip pat gali prisidėti prie neteisėto prekių ir gamtos išteklių eksploatavimo šalyje, prieš kurią nukreiptos tos ribojamosios priemonės, o vėliau dėl to gali būti padaryta žalos aplinkai ir visuomenei
 34
 .
 (5)Pasiūlymo tikslai
 Atsižvelgiant į šias aplinkybes ir į tai, kad po Rusijos įsiveržimo į Ukrainą būtina skubiai panaikinti nebaudžiamumą už ribojamųjų priemonių pažeidimus, šiuo pasiūlymu siekiama pradėti SESV 83 straipsnio 1 dalies trečioje pastraipoje nustatytą procedūrą. Pagal šią procedūrą atsižvelgdama į nusikalstamumo raidą Taryba gali priimti sprendimą, kuriuo būtų nustatytos kitos nusikaltimų sritys, atitinkančios SESV 83 straipsnio 1 dalyje nurodytus kriterijus. Tai turėtų būti „ypač [sunkių nusikaltimų, turinčių] tarpvalstybinį pobūdį, pasireiškiantį dėl tokių nusikaltimų pobūdžio arba poveikio[,] arba ypatingo poreikio kovoti su jais remiantis bendru pagrindu“ sritys
 35
 . Taryba, gavusi Europos Parlamento pritarimą, sprendžia vieningai.
 SESV 83 straipsnio 1 dalis šiuo metu nesudaro pagrindo nustatyti būtiniausias taisykles dėl jokių Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimų, įskaitant ribojamųjų priemonių vengimą, apibrėžties ir sankcijų už ribojamųjų priemonių pažeidimus, nes Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimai dar nėra priskirti prie tame straipsnyje nurodytų nusikaltimų sričių. Šiuo metu į nusikaltimų sričių sąrašą įtrauktas terorizmas, prekyba žmonėmis, seksualinis vaikų išnaudojimas, neteisėta prekyba narkotikais, neteisėta prekyba ginklais, korupcija, pinigų plovimas, mokėjimo priemonių klastojimas, kompiuteriniai nusikaltimai ir organizuotas nusikalstamumas. Tačiau Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimai gali būti susiję su nusikalstamomis veikomis, kurios patenka į kurias nors į sąrašą įtrauktas nusikaltimų sritis, pavyzdžiui, terorizmu ir pinigų plovimu.
 SESV 83 straipsnio 1 dalyje nurodyti nusikaltimų srities tarpvalstybinio pobūdžio nustatymo kriterijai, t. y. nusikalstamų veikų pobūdis, poveikis ar ypatingas poreikis kovoti su jais remiantis bendru pagrindu, yra tarpusavyje susiję ir neturėtų būti vertinami atskirai. Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimai atitinka šiuos kriterijus, nes:
 ·pirma, siekiant užtikrinti veiksmingą Sąjungos ribojamųjų priemonių politikos įgyvendinimą, Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimai turėtų būti laikomi viena iš nusikaltimų sričių. Daugumoje valstybių narių ribojamųjų priemonių pažeidimai jau pripažįstami nusikalstama veika. Vienose iš tų valstybių narių, kuriose ribojamųjų priemonių pažeidimai pripažįstami nusikalstama veika, taikomos plačios sąvokos, pvz., „JT ir ES sankcijų pažeidimas“ arba „ES reglamentų pažeidimas“, kitose – išsamesnės nuostatos, pavyzdžiui, yra parengtas draudžiamų veiksmų sąrašas. Kriterijai, pagal kuriuos tam tikri veiksmai patenka į baudžiamosios teisės taikymo sritį, valstybėse narėse skiriasi, tačiau paprastai yra susiję su pažeidimų sunkumu (pobūdžio rimtumu) arba nustatomi pagal kokybinius (tyčia, didelis aplaidumas) ar kiekybinius (žala) kriterijus;
 ·antra, tai yra ypač sunkių nusikaltimų sritis, pagal sunkumą jie panašūs į SESV 83 straipsnio 1 dalyje jau nurodytų sričių nusikaltimus, nes gali sukelti grėsmę tarptautinei taikai ir saugumui, pakenkti demokratijos, teisinės valstybės ir žmogaus teisių įtvirtinimui ir rėmimui ir padaryti didelę ekonominę, socialinę ir (arba) visuomeninę žalą bei žalą aplinkai. Į sąrašą įtraukti fiziniai ir juridiniai asmenys, kurių turtas įšaldomas, praktiškai gali ir toliau naudotis savo turtu ir remti režimus, prieš kuriuos nukreiptos ribojamosios priemonės. Taip pat ir už pinigus, gautus iš gamtos išteklių, kuriais prekiaujama pažeidžiant Sąjungos ribojamąsias priemones, eksploatavimo, režimai, prieš kuriuos nukreiptos tos ribojamosios priemonės, gali pirkti ginklus ir juos naudoti savo nusikaltimams vykdyti. Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimai gali prisidėti prie dar didesnio neteisėto prekių ir gamtos išteklių eksploatavimo tuose režimuose, prieš kuriuos nukreiptos tos ribojamosios priemonės;
 ·trečia, Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimai aiškiai pasižymi tarpvalstybiniu pobūdžiu ir kartais šis pobūdis yra sudedamoji tų pažeidimų dalis. Juos ne tik paprastai vykdo fiziniai ir juridiniai asmenys, veikiantys pasauliniu mastu, bet kai kuriais atvejais pagal Sąjungos ribojamąsias priemones, pavyzdžiui, importo, eksporto ir banko paslaugų apribojimus, tarpvalstybinės operacijos yra net draudžiamos. Taigi, tokių ribojamųjų priemonių pažeidimai yra tarpvalstybinio pobūdžio, todėl reikalingas bendras tarpvalstybinis Sąjungos lygmens atsakas;
 ·ketvirta, kadangi skirtingų valstybių narių administracinėje ir (arba) baudžiamojoje teisėje taikomos labai skirtingos Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimų apibrėžtys ir sankcijos už juos, už tą patį pažeidimą gali būti taikomos skirtingos sankcijos ir tų priemonių vykdymas gali būti užtikrinamas skirtingu lygiu. Tai kenkia Sąjungos tikslams apsaugoti tarptautinę taiką ir saugumą ir puoselėti bendras Sąjungos vertybes. Todėl, siekiant kovoti su Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimais baudžiamosios teisės priemonėmis, itin svarbu imtis bendrų Sąjungos lygmens veiksmų;
 ·penkta, Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimų apibrėžčių ir sankcijų už juos pagal valstybių narių administracinę ir (arba) baudžiamąją teisę nevienodumas trukdo nuosekliai taikyti Sąjungos ribojamųjų priemonių politiką. Dėl to pažeidėjai gali imti ieškoti palankesnio teisinio reglamentavimo ir galiausiai, pasirinkę savo veiklą vykdyti tose valstybėse narėse, kuriose už Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimus taikomos ne tokios griežtos atsakomosios priemonės, bausmės išvengti. Suderinimas taip pat padidintų atgrasomąjį sankcijų už Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimus poveikį.
 Be SESV 83 straipsnio 1 dalyje nurodytų kriterijų, bendri Sąjungos lygmens veiksmai padėtų užtikrinti vienodas sąlygas ne tik valstybėse narėse, bet ir pasaulyje, taip pat būtų stiprinamas teisėsaugos bei teisminis bendradarbiavimas kovojant su ribojamųjų priemonių pažeidimais.
 Kaip paaiškinta toliau, pasiūlymu Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimus priskirti prie SESV 83 straipsnio 1 dalyje nurodytų nusikaltimų sričių papildomas Komisijos pasiūlymas
 36
 dėl Direktyvos dėl nusikaltimų priemonių ir pajamų iš nusikaltimų įšaldymo ir konfiskavimo Europos Sąjungoje ir Tarybos sprendimo dėl turto susigrąžinimo tarnybų
 37
 persvarstymo. Siūloma naujoji direktyva dėl turto susigrąžinimo ir konfiskavimo būtų taikoma Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimų atvejais ta apimtimi, kuria šių pažeidimų reglamentavimas pagal Sąjungos teisę bus suderintas.
 Tarybai gavus Europos Parlamento pritarimą ir sutikus Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimus priskirti prie SESV 83 straipsnio 1 dalyje nurodytų nusikaltimų sričių, Komisija pagal įprastą teisėkūros procedūrą galės pateikti pasiūlymą dėl direktyvos dėl Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimų. Kaip jau minėta, šiandien Komisija taip pat priima komunikatą, kurio priede išdėstyti pagrindiniai elementai, kurie galėtų būti įtraukti į būsimą direktyvą dėl baudžiamųjų sankcijų už Sąjungos taisyklių dėl ribojamųjų priemonių pažeidimus
 38
 .
 •Suderinamumas su toje pačioje politikos srityje galiojančiomis nuostatomis
 Europos Sąjungos sutarties (toliau – ES sutartis) 2 straipsnyje nustatytos bendros Sąjungos vertybės – žmogaus orumas, laisvė, demokratija, lygybė, teisinė valstybė ir pagarba žmogaus teisėms. Veiksmingas ribojamųjų priemonių vykdymo užtikrinimas, be kita ko, baudžiamosios teisės priemonėmis, kuriomis siekiama kovoti su ribojamųjų priemonių pažeidimais, padeda puoselėti tokias bendras vertybes Sąjungoje ir už jos ribų.
 Be to, Sąjungoje sukurta laisvės, saugumo ir teisingumo erdvė, kurioje gerbiamos pagrindinės teisės ir skirtingos valstybių narių teisinės sistemos bei tradicijos. Įvairiomis priemonėmis, įskaitant nusikalstamumo, rasizmo ir ksenofobijos prevenciją ir kovą su jais, Sąjunga siekia užtikrinti aukštą saugumo lygį. Pagal SESV 83 straipsnio 1 dalį Europos Parlamentas ir Taryba gali nustatyti būtiniausias taisykles dėl nusikalstamų veikų ir sankcijų apibrėžimo ypač sunkių nusikaltimų, turinčių tarpvalstybinį pobūdį, pasireiškiantį dėl tokių nusikaltimų pobūdžio ar poveikio arba ypatingo poreikio kovoti su jais remiantis bendru pagrindu, srityse.
 Kaip jau buvo minėta, nuostatos dėl baudžiamojoje teisėje taikomų Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimų apibrėžčių ir sankcijų už juos papildys Komisijos pasiūlymą dėl direktyvos dėl turto susigrąžinimo ir konfiskavimo, kuria įgyvendinama Saugumo sąjungos strategija
 39
 ir ES kovos su organizuotu nusikalstamumu strategija
 40
 .
 Šiuo pasiūlymu siekiama stiprinti nacionalinių institucijų galimybes atsekti, identifikuoti, įšaldyti ir valdyti turtą, kurį sudaro nusikalstamu būdu įgytos pajamos ar nusikaltimo priemonės. Be to, jame numatyta griežtesnė konfiskavimo teisinė sistema, įskaitant konkrečius atvejus, kai apkaltinamasis nuosprendis už konkretų nusikaltimą negali būti priimtas.
 Naujuoju pasiūlymu taip pat prisidedama prie veiksmingo ribojamųjų priemonių įgyvendinimo, nes pagal jį iš valstybių narių reikalaujama sudaryti sąlygas atsekti ir identifikuoti turtą, susijusį su Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimais, kaip apibrėžta nacionalinėje teisėje, ir nustatomos patikslintos turto susigrąžinimo ir konfiskavimo taisyklės, taikytinos nusikalstamos veikos, kurią sudaro Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimai, atveju.
 Priėmus direktyvą, kuria suderinamos su Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimais susijusios apibrėžtys ir sankcijos (galimi jos elementai išsamiau aptarti pirmiau minėtame komunikate, kuris irgi priimamas šiandien), turtui, susijusiam su Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimais, būtų pradėtos taikyti taisyklės dėl turto atsekimo ir identifikavimo, įšaldymo, valdymo ir konfiskavimo priemonių. Galiausiai pažymėtina, kad konfiskavimo priemones bus galima pradėti taikyti pajamoms, gautoms pažeidus Sąjungos ribojamąsias priemones, pavyzdžiui, tais atvejais, kai asmenys ir įmonės suteikia lėšų tiems, prieš kuriuos yra nukreiptos tikslinės finansinės sankcijos (t. y. turto įšaldymas). Kartu reikėtų pažymėti, kad konfiskuoti bus galima ir priemones, kurios buvo naudojamos ribojamosioms priemonėms pažeisti.
 •Suderinamumas su kitomis Sąjungos politikos sritimis
 Tarybos reglamentai dėl Sąjungos ribojamųjų priemonių
 Nustačius būtiniausias taisykles dėl baudžiamojoje teisėje taikomos ribojamųjų priemonių pažeidimų apibrėžties ir sankcijų už juos, remiantis SESV 83 straipsnio 1 dalimi, būtų sustiprintas ribojamųjų priemonių vykdymo užtikrinimas valstybėse narėse ir taip papildomos priemonės, taikomos pagal ES sutarties 29 straipsnį ir SESV 215 straipsnį. Komisija ir vyriausiasis įgaliotinis užsienio reikalams ir saugumo politikai, atsižvelgdami į šeštąjį ribojamųjų priemonių rinkinį, kuris buvo priimtas dėl Rusijos agresijos prieš Ukrainą, pasiūlė sugriežtinti reglamentų Nr. 833/2014 ir Nr. 269/2014 nuostatas dėl sankcijų. Pagal iš dalies pakeistas nuostatas valstybės narės būtų įpareigotos nustatyti taisykles dėl sankcijų, įskaitant atitinkamas baudžiamąsias sankcijas, taikytinas už šių reglamentų pažeidimus, ir imtis visų būtinų priemonių užtikrinti, kad jos būtų įgyvendinamos. Sankcijos turi būti veiksmingos, proporcingos ir atgrasomos. Valstybės narės taip pat turi numatyti tinkamas pajamų, gautų dėl tokių pažeidimų, konfiskavimo priemones. Tačiau, kaip jau minėta, ES sutarties 29 straipsnis ir SESV 215 straipsnis nesuteikia teisinio pagrindo suderinti baudžiamojoje teisėje taikomas apibrėžtis ir baudžiamųjų sankcijų rūšis bei lygius.
 2021 m. Komisijos komunikatas dėl Europos ekonomikos ir finansų sistemos
 Be to, 2021 m. komunikate „Europos ekonomikos ir finansų sistemos atvirumo, tvirtumo ir atsparumo didinimas“
 41
 Komisija pažymi, kad [Sąjungos ribojamųjų priemonių] įgyvendinimas Sąjungoje nėra toks vienodas, koks turėtų būti. Dėl to bendrojoje rinkoje atsiranda iškraipymų, nes Sąjungos įmonės, įskaitant ES įsikūrusias užsienio įmonių patronuojamąsias įmones, gali išvengti ribojamųjų priemonių. Dėl to taip pat atsiranda neapibrėžtumo veiklos vykdytojams. Kaip jau buvo minėta, vykdymo užtikrinimo nenuoseklumas kenkia [ribojamųjų priemonių] veiksmingumui ir ES gebėjimui kalbėti vienu balsu. Be kitų iniciatyvų, strategijoje raginama toliau koordinuoti Komisijos ir valstybių narių veiksmus siekiant užtikrinti, kad nacionalinės sankcijos už ES ribojamųjų priemonių pažeidimus būtų veiksmingos, proporcingos ir atgrasomos.
 (2)TEISINIS PAGRINDAS, SUBSIDIARUMO IR PROPORCINGUMO PRINCIPAI
 •Teisinis pagrindas
 Pagal SESV 83 straipsnio 1 dalį Europos Parlamentas ir Taryba gali nustatyti būtiniausias taisykles dėl nusikalstamų veikų ir sankcijų apibrėžimo ypač sunkių nusikaltimų, turinčių tarpvalstybinį pobūdį, pasireiškiantį dėl tokių nusikaltimų pobūdžio ar poveikio arba ypatingo poreikio kovoti su jais remiantis bendru pagrindu, srityse. Minėtame straipsnyje išvardytos šios nusikaltimų sritys: terorizmas, prekyba žmonėmis bei seksualinis moterų ir vaikų išnaudojimas, neteisėta prekyba narkotikais, neteisėta prekyba ginklais, pinigų plovimas, korupcija, mokėjimo priemonių klastojimas, kompiuteriniai nusikaltimai ir organizuotas nusikalstamumas. Dabartinis sąrašas nesuteikia pagrindo nustatyti būtiniausias taisykles dėl ribojamųjų priemonių pažeidimų apibrėžties ir sankcijų už juos.
 Šiuo pasiūlymu siekiama pradėti SESV 83 straipsnio 1 dalies trečioje pastraipoje nustatytą procedūrą. Laikydamasi šios procedūros ir atsižvelgdama į nusikalstamumo raidą, Taryba gali priimti sprendimą, kuriuo nustatomos kitos nusikaltimų sritys, atitinkančios SESV 83 straipsnio 1 dalyje nurodytus kriterijus, šiuo atveju – Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimai. Taryba, gavusi Europos Parlamento pritarimą, sprendžia vieningai. Pagrindimas, kad šiuo atveju SESV 83 straipsnio 1 dalyje nurodyti kriterijai buvo įvykdyti, pateiktas 1.5 skirsnyje.
 •Subsidiarumo principas (neišimtinės kompetencijos atveju)
 Šio sprendimo tikslo, t. y. Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimus priskirti prie SESV 83 straipsnio 1 dalyje nurodytų nusikaltimų sričių, turi būti siekiama Sąjungos lygmeniu. Todėl jis atitinka ES sutarties 5 straipsnyje nustatytą subsidiarumo principą. Šiuo konkrečiu atveju poreikis imtis veiksmų Sąjungos lygmeniu tapo dar akivaizdesnis aptariant, kodėl įvykdyti SESV 83 straipsnio 1 dalyje nurodyti kriterijai (žr. 1.5 skirsnį).
 •Proporcingumo principas
 Pagal proporcingumo principą jokia Komisijos siūloma priemonė neturėtų viršyti to, kas būtina jos tikslui pasiekti. Sprendimas Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimus įtraukti į SESV 83 straipsnio 1 dalyje pateiktą ES nustatytų nusikaltimų sričių sąrašą būtų proporcingas, nes šie pažeidimai atitinka SESV 83 straipsnio 1 dalyje nustatytus kriterijus. Taip pat pažymėtina, kad šiuo sprendimu nedaromas poveikis veiksmams, kurių būtų galima imtis antruoju etapu. Ypač pažymėtina, kad juo nenustatoma ir iš anksto neapibrėžiama antrinės teisės aktų, kurie gali būti siūlomi vėliau, taikymo sritis ar turinys.
 •Priemonės pasirinkimas
 Šiuo pasiūlymu siekiama pradėti 83 straipsnio 1 dalies trečioje pastraipoje nustatytą procedūrą. Laikydamasi šios procedūros ir atsižvelgdama į nusikalstamumo raidą, Taryba gali priimti sprendimą, kuriuo nustatomos kitos nusikaltimų sritys, atitinkančios SESV 83 straipsnio 1 dalyje nurodytus kriterijus, šiuo atveju – ribojamųjų priemonių pažeidimai. Taryba, gavusi Europos Parlamento pritarimą, sprendžia vieningai.
 (3)EX POST VERTINIMO, KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI
 •Tiriamųjų duomenų rinkimas ir naudojimas
 Rusijai įsiveržus į Ukrainą, 2022 m. kovo mėn. pradžioje Komisija įsteigė Turto įšaldymo ir areštavimo darbo grupę. Jos funkcija – užtikrinti valstybių narių veiksmų koordinavimą užtikrinant Sąjungos ribojamųjų priemonių, taikomų Rusijos ir Baltarusijos piliečiams ir įmonėms, vykdymą ir nagrinėti Sąjungos ribojamųjų priemonių ir baudžiamosios teisės priemonių sąveiką. Keičiantis nuomonėmis šiais klausimais buvo rengiami susitikimai su nacionalinėmis kompetentingomis institucijomis sankcijų įgyvendinimo klausimais, Eurojustu ir Genocido tinklu
 42
 , kurio sekretoriato funkcijas atlieka Eurojustas.
 Sudarytas specialus Turto įšaldymo ir areštavimo darbo grupės pogrupis, skirtas Sąjungos ribojamųjų priemonių įgyvendinimui stiprinti. Visų pirma pažymėtina, kad jis nagrinėja nacionalinių valdžios institucijų iškeltus klausimus ir ieško būdų, kaip proaktyviai identifikuoti turtą. Šio pogrupio darbe dalyvauja valstybių narių ir nacionalinių kompetentingų institucijų atstovai. Pogrupio nariams keičiantis nuomonėmis ne kartą pažymėti sunkumai, kurių iškilo siekiant patraukti atsakomybėn su Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimais susijusius fizinius ir juridinius asmenis. Diskusijų dalyviai taip pat pritarė tam, kad baudžiamojoje teisėje turėtų būti laikomasi vienodo požiūrio į Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimus.
 Būtinybė laikytis tokio bendro požiūrio konkrečiai aptarta ir Genocido tinklo parengtoje ir 2021 m. gruodžio mėn. paskelbtoje ataskaitoje
 43
 . Šioje ataskaitoje pabrėžiama, kad už Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimus būtina taikyti sankcijas, kad už tokius pažeidimus atsakingi fiziniai ar juridiniai asmenys būtų veiksmingai patraukiami atsakomybėn
 44
 . Ataskaitoje taip pat daroma išvada, kad „baudžiamasis persekiojimas už sankcijų pažeidimus gali padėti išvengti nebaudžiamumo“, ypač kai šie pažeidimai yra susiję su pagrindiniais tarptautiniais nusikaltimais
 45
 .
 Taip pat paminėtina, kad per diskusijas, vykusias Tyrimų ir konfiskavimo darbo grupės pogrupyje, pažymėta už Sąjungos ribojamųjų priemonių įgyvendinimą atsakingų kompetentingų institucijų proaktyvumo ir veiksmų koordinavimo svarba. Finansinės žvalgybos padaliniai, teisėsaugos institucijos ir muitinės, taip pat tarptautiniai partneriai, pilietinė visuomenė ir tiriamosios žurnalistikos atstovai turėtų bendradarbiauti ir keistis informacija, kad būtų galima surinkti reikiamų duomenų, kurie leistų teisėsaugos institucijoms pradėti tyrimą.
 2022 m. gegužės 13 d. Komisija taip pat konsultavosi su ES baudžiamosios politikos ekspertų grupe
 46
 ir ši grupė palankiai įvertino pasiūlymą suderinti apibrėžtis ir sankcijas Sąjungos lygmeniu.
 •Poveikio vertinimas
 Atsižvelgiant į ypatingą skubą, poveikio vertinimo atlikti nebuvo galima, tad šios pareigos leista nevykdyti. Pasiūlymas priskirti ribojamųjų priemonių pažeidimus prie SESV 83 straipsnio 1 dalyje nurodytų nusikaltimų sričių savaime nedaro jokio poveikio nacionalinėms vyriausybėms, regionų ar vietos valdžios institucijoms, ekonominės veiklos vykdytojams ar piliečiams.
 •Pagrindinės teisės
 Šiuo pasiūlymu nėra nustatoma ir iš anksto apibrėžiama antrinės teisės aktų, kuriuos Komisija siūlys vėliau, jeigu Taryba, gavusi Europos Parlamento pritarimą, nuspręs įtraukti Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimus į SESV 83 straipsnio 1 dalyje pateiktą ES nustatytą nusikaltimų sričių sąrašą, taikymo sritis ir turinys. Derinant baudžiamojoje teisėje taikomas apibrėžtis ir sankcijas reikės atsižvelgti į valstybių narių baudžiamosios teisenos sistemų skirtumus, įskaitant su sankcijomis susijusius skirtumus. Be to, vėlesnė direktyva turėtų derėti su pagrindinėmis teisėmis ir principais, įtvirtintais Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje (toliau – Chartija)
 47
 .
 (4)POVEIKIS BIUDŽETUI
 Šis pasiūlymas priskirti Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimus prie SESV 83 straipsnio 1 dalyje nurodytų nusikaltimų sričių savaime nesukuria jokios finansinės ar administracinės naštos ES, nacionalinėms vyriausybėms, regionų ar vietos valdžios institucijoms, ekonominės veiklos vykdytojams ar piliečiams.
 (5)KITI ELEMENTAI
 •Išsamus konkrečių pasiūlymo nuostatų paaiškinimas
 1 straipsnis
 Pagal 1 straipsnį Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimai bus priskirti prie SESV 83 straipsnio 1 dalyje nurodytų nusikaltimų sričių.
 2 straipsnis
 2 straipsnyje nurodoma Tarybos sprendimo įsigaliojimo data. Atsižvelgiant į būtinybę veiksmų imtis skubiai, šis sprendimas įsigalioja pirmą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
 2022/0176 (NLE)
 Pasiūlymas
 TARYBOS SPRENDIMAS
 dėl Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimų priskyrimo prie Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 83 straipsnio 1 dalyje nurodytų nusikaltimų sričių
 EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
 atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 83 straipsnio 1 dalies trečią pastraipą,
 atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
 atsižvelgdama į Europos Parlamento pritarimą
 48
 ,
 kadangi:
 (1)šio sprendimo tikslas – priskirti Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimus prie Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau – SESV) 83 straipsnio 1 dalyje nurodytų nusikaltimų sričių;
 (2)Europos Sąjungos sutarties (toliau – ES sutartis) 29 straipsnyje nustatyta, kad Taryba gali priimti sprendimus, kuriais apibrėžiamas Sąjungos požiūris į konkretų geografinio ar teminio pobūdžio klausimą, įskaitant ribojamąsias priemones;
 (3)pagal SESV 215 straipsnį Taryba, remdamasi pagal ES sutarties 29 straipsnį priimtu sprendimu, gali nustatyti ribojamąsias priemones fiziniams ar juridiniams asmenims, grupėms arba nevalstybiniams subjektams arba patvirtinti priemones, kuriomis numatomas ekonominių ir finansinių santykių su viena ar keliomis trečiosiomis šalimis dalinis ar visiškas nutraukimas arba apribojimas. Valstybės narės turėtų taikyti veiksmingas, proporcingas ir atgrasomąsias sankcijas už Tarybos reglamentų dėl Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimus;
 (4)šiame sprendime Sąjungos ribojamosiomis priemonėmis vadinamos priemonės, patenkančios į ES sutarties 29 straipsnio ir SESV 215 straipsnio taikymo sritį, pavyzdžiui, lėšų ir ekonominių išteklių įšaldymas, draudimai leisti naudotis lėšomis ir ekonominiais ištekliais, draudimai atvykti į Europos Sąjungos valstybės narės teritoriją, taip pat sektorinės ekonominės priemonės ir ginklų embargas;
 (5)už visų Sąjungos ribojamųjų priemonių, įskaitant Sąjungoje nustatytas prievoles, pavyzdžiui, teikti ataskaitas, pažeidimus valstybės narės turėtų taikyti veiksmingas, proporcingas ir atgrasomąsias sankcijas. Tokios sankcijos taip pat turėtų padėti užtikrinti, kad Sąjungos ribojamųjų priemonių nebūtų galima išvengti;
 (6)Komisija užtikrino valstybių narių ir ES agentūrų veiksmų, susijusių su ribojamųjų priemonių, priimtų dėl Rusijos agresijos prieš Ukrainą, vykdymo užtikrinimu, koordinavimą ir išnagrinėjo ribojamųjų priemonių ir baudžiamosios teisės priemonių sąveiką;
 (7)SESV 83 straipsnio 1 dalis šiuo metu nesuteikia pagrindo nustatyti būtiniausias taisykles dėl Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimų apibrėžties ir sankcijų už juos, nes ribojamųjų priemonių pažeidimai dar nepatenka į tame straipsnyje išvardytas nusikaltimų sritis. Šiuo metu išvardytos nusikaltimų sritys yra: terorizmas, prekyba žmonėmis, seksualinis vaikų išnaudojimas, neteisėta prekyba narkotikais, neteisėta prekyba ginklais, korupcija, pinigų plovimas, mokėjimo priemonių klastojimas, kompiuteriniai nusikaltimai ir organizuotas nusikalstamumas. Tačiau Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimai gali būti susiję su nusikalstamomis veikomis, kurios patenka į kurias nors į sąrašą įtrauktas nusikaltimų sritis, pavyzdžiui, su terorizmu ir pinigų plovimu;
 (8)SESV 83 straipsnio 1 dalyje nurodyti nusikaltimų srities tarpvalstybinio pobūdžio nustatymo kriterijai, t. y. nusikalstamų veikų pobūdis, poveikis ar ypatinga būtinybė kovoti su jais remiantis bendru pagrindu, yra tarpusavyje susiję ir neturėtų būti vertinami atskirai;
 (9)siekiant užtikrinti veiksmingą Sąjungos ribojamųjų priemonių politikos įgyvendinimą ribojamųjų priemonių pažeidimai turėtų būti laikomi viena iš nusikaltimų sričių. Daugumoje valstybių narių ribojamųjų priemonių pažeidimai jau yra laikomi nusikalstama veika. Vienose iš tų valstybių narių, kuriose ribojamųjų priemonių pažeidimai yra laikomi nusikalstama veika, taikomos plačios sąvokos, pvz., „JT ir ES sankcijų pažeidimas“ arba „ES reglamentų pažeidimas“, kitose – išsamesnės nuostatos, pavyzdžiui, yra parengtas draudžiamų veiksmų sąrašas. Kriterijai, pagal kuriuos tam tikri veiksmai patenka į baudžiamosios teisės taikymo sritį, valstybėse narėse skiriasi, tačiau paprastai yra susiję su pažeidimų sunkumu (pobūdžio rimtumu) arba nustatomi pagal kokybinius (tyčia, didelis aplaidumas) ar kiekybinius (žala) kriterijus;
 (10)Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimai yra ypač sunkių nusikaltimų sritis, pagal sunkumą panašūs į SESV 83 straipsnio 1 dalyje jau išvardytų sričių nusikaltimus, nes gali sukelti grėsmę tarptautinei taikai ir saugumui, pakenkti demokratijos, teisinės valstybės ir žmogaus teisių įtvirtinimui ir rėmimui ir padaryti didelę ekonominę, socialinę ir (arba) visuomeninę žalą bei žalą aplinkai. Dėl tokių pažeidimų asmenys ir subjektai, kurių turtas yra įšaldytas arba kurių veikla yra apribota, ir toliau gali naudotis savo turtu ir remti režimus, prieš kuriuos nukreiptos ribojamosios priemonės, arba toliau naudotis valstybės lėšomis, kurios tariamai buvo pasisavintos. Taip pat ir už pinigus, gautus iš prekių ir gamtos išteklių, kuriais prekiaujama pažeidžiant Sąjungos ribojamąsias priemones, eksploatavimo režimai, prieš kuriuos nukreiptos tos ribojamosios priemonės, gali pirkti ginklus ir naudoti juos savo nusikaltimams vykdyti. Su prekyba susijusių Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimai gali prisidėti prie dar didesnio neteisėto gamtos išteklių eksploatavimo tose jurisdikcijose, prieš kurias nukreiptos tos ribojamosios priemonės;
 (11)1998 m. rugsėjo 16 d. Rezoliucijoje Nr. 1196 (1998) Jungtinių Tautų Saugumo Taryba pabrėžė, kad svarbu stiprinti ginklų embargo veiksmingumą, nes tai padeda sumažinti ginklų, kuriais gali būti naudojamasi ginkluotiems konfliktams vykdyti, prieinamumą. Ji taip pat paragino valstybes apsvarstyti galimybę priimti teisės aktus ar kitas teisines priemones, pagal kurias Saugumo Tarybos nustatyto ginklų embargo pažeidimas būtų laikomas nusikalstama veika, – tai būtų viena iš priemonių, kuria būtų įgyvendinami jų įsipareigojimai vykdyti Saugumo Tarybos sprendimus dėl ginklų embargo;
 (12)kadangi valstybės narės pagal savo administracinę ir (arba) baudžiamąją teisę taiko labai skirtingas Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimų apibrėžtis ir sankcijas už juos, už tą patį pažeidimą gali būti taikomos skirtingos sankcijos ir jų vykdymas gali būti užtikrinamas skirtingu lygiu. Tai kenkia Sąjungos tikslams apsaugoti tarptautinę taiką ir saugumą ir puoselėti bendras Sąjungos vertybes. Todėl, siekiant kovoti su Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimais baudžiamosios teisės priemonėmis, itin svarbu imtis bendrų Sąjungos lygmens veiksmų;
 (13)Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimai aiškiai pasižymi tarpvalstybiniu pobūdžiu ir kartais šis pobūdis yra sudedamoji tų pažeidimų dalis. Juos ne tik paprastai vykdo fiziniai ir juridiniai asmenys, veikiantys pasauliniu mastu, bet kai kuriais atvejais pagal Sąjungos ribojamąsias priemones, pavyzdžiui, banko paslaugų apribojimus, yra net draudžiamos tarpvalstybinės operacijos. Taigi, ribojamųjų priemonių pažeidimai yra tarpvalstybinio pobūdžio, todėl reikalingas bendras tarpvalstybinis Sąjungos lygmens atsakas;
 (14)Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimų apibrėžčių ir sankcijų už juos pagal valstybių narių administracinę ir (arba) baudžiamąją teisę nevienodumas trukdo nuosekliai taikyti Sąjungos ribojamųjų priemonių politiką. Dėl to pažeidėjai gali imti ieškoti palankesnio teisinio reglamentavimo ir galiausiai, pasirinkę savo veiklą vykdyti tose valstybėse narėse, kuriose už Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimus taikomos ne tokios griežtos atsakomosios priemonės, bausmės išvengti. Suderinimas taip pat padidintų atgrasomąjį sankcijų už Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimus poveikį;
 (15)todėl Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimai turėtų būti laikomi viena iš „nusikaltimų sričių“, nes atitinka SESV 83 straipsnio 1 dalyje nustatytus kriterijus;
 (16)bendri Sąjungos lygmens veiksmai ne tik padėtų užtikrinti vienodas sąlygas valstybėms narėms, bet ir sustiprintų teisėsaugos ir teisminį bendradarbiavimą kovojant su Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimais; tai taip pat padėtų užtikrinti vienodas sąlygas visame pasaulyje teisėsaugos ir teisminėms institucijoms bendradarbiaujant su trečiosiomis šalimis dėl Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimų;
 (17)šio sprendimo tikslo, t. y. priskirti Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimus prie SESV 83 straipsnio 1 dalyje nurodytų nusikaltimų sričių, turi būti siekiama Sąjungos lygmeniu. Todėl jis atitinka ES sutarties 5 straipsnyje nustatytą subsidiarumo principą. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šiuo sprendimu neviršijama to, kas būtina minėtam tikslui pasiekti;
 (18)todėl pirmiausia būtina išplėsti SESV 83 straipsnio 1 dalyje pateiktą nusikaltimų sričių sąrašą ir į jį įtraukti Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimus, kad antruoju etapu būtų galima priimti materialinius antrinės teisės aktus ir juose, inter alia, nustatyti būtiniausias taisykles dėl Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimų apibrėžčių ir sankcijų už juos;
 (19)šis sprendimas neturėtų daryti poveikio veiksmams, kurių galima imtis antruoju etapu. Ypač pažymėtina, kad šiuo sprendimu nenustatoma ir iš anksto neapibrėžiama antrinės teisės aktų, kurie gali būti siūlomi vėliau, taikymo sritis ar turinys;
 (20)pagal prie ES sutarties ir SESV pridėto Protokolo Nr. 22 dėl Danijos pozicijos 1 ir 2 straipsnius Danija nedalyvauja priimant šį sprendimą ir jis nėra jai privalomas;
 (21)[nedalyvavimas:] pagal prie ES sutarties ir SESV pridėto Protokolo Nr. 21 dėl Jungtinės Karalystės ir Airijos pozicijos dėl laisvės, saugumo ir teisingumo erdvės 1 ir 2 straipsnius ir nedarant poveikio to protokolo 4 straipsniui Airija nedalyvauja priimant šį sprendimą ir jis nėra jai privalomas ar taikomas;
 ARBA [dalyvavimas:] pagal prie ES sutarties ir SESV pridėto Protokolo Nr. 21 dėl Jungtinės Karalystės ir Airijos pozicijos dėl laisvės, saugumo ir teisingumo erdvės 3 straipsnį Airija [... m. ... ... d. raštu] pranešė apie savo pageidavimą dalyvauti priimant ir taikant šį sprendimą;
 (22)šis sprendimas turėtų įsigalioti skubos tvarka kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje, kad būtų galima skubiai priimti antrinės teisės aktus, kuriuose būtų nustatytos būtiniausios taisyklės dėl Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimų apibrėžčių ir sankcijų už juos,
 PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
 1 straipsnis
 Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimai priskiriami prie SESV 83 straipsnio 1 dalyje nurodytų nusikaltimų sričių.
 2 straipsnis
 Šis sprendimas įsigalioja pirmą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
 Priimta Briuselyje
 Tarybos vardu
 Pirmininkas / Pirmininkė
 (1)
 Ribojamąsias priemones priima Taryba. Taryba pirmiausia priima BUSP sprendimą pagal ES sutarties 29 straipsnį. Tarybos sprendime numatytos priemonės įgyvendinamos Sąjungos arba nacionaliniu lygmeniu. Iki šiol laikytasi praktikos, kad tokias priemones kaip ginklų embargas ar leidimo atvykti apribojimai tiesiogiai įgyvendina valstybės narės, kurios yra teisiškai įpareigotos veikti pagal Tarybos BUSP sprendimus. Kitos priemonės, kuriomis (iš dalies arba visiškai) nutraukiami arba apribojami ekonominiai santykiai su trečiąja šalimi, ir individualios priemonės, kuriomis įšaldomos lėšos ir ekonominiai ištekliai, uždraudžiama naudotis lėšomis ir ekonominiais ištekliais, įgyvendinamos pagal reglamentą, kurį Taryba priima kvalifikuotąja balsų dauguma, remdamasi bendru Sąjungos vyriausiojo įgaliotinio užsienio ir saugumo politikai ir Komisijos pasiūlymu pagal SESV 215 straipsnį. Kovos su priemonių vengimu nuostatos įtraukiamos į abiejų tipų aktus.
 (2)
 Enforcing sanctions against listed Russian and Belarusian oligarchs: Commission's “Freeze and Seize” Task Force steps up work with international partners, Europos Komisijos 2022 m. kovo 17 d. pranešimas spaudai, paskelbtas
 https://ec.europa.eu/commission/presscorner/detail/en/IP_22_1828
 , Freeze and Seize Task Force: Almost €30 billion of assets of Russian and Belarusian oligarchs and entities frozen by the EU so far, Europos Komisijos 2022 m. balandžio 8 d. pranešimas spaudai, paskelbtas
 https://ec.europa.eu/commission/presscorner/detail/en/IP_22_2373
 .
 (3)
 Sankcijos apžvelgtos ES sankcijų žemėlapyje, kurį galima rasti
 https://www.sanctionsmap.eu/#/main
 .
 (4)
 ES ribojamosios priemonės taikomos Sąjungos jurisdikcijoje (teritorijoje): ES piliečiams, esantiems bet kurioje vietoje, įmonėms ir organizacijoms, įsteigtoms pagal valstybių narių teisę, įskaitant ES įmonių filialus trečiosiose šalyse, valstybių narių jurisdikcijai priklausančiuose orlaiviuose arba laivuose. Europos Komisija, rubrika „Dažnai užduodami klausimai. Ribojamosios priemonės (sankcijos)“,
 https://ec.europa.eu/commission/presscorner/detail/en/qanda_22_1401
 .
 (5)
 Komisijos komunikatas „Europos ekonomikos ir finansų sistemos atvirumo, tvirtumo ir atsparumo didinimas“, COM(2021) 32 final, 2021 01 19, 5 skirsnis (ES sankcijų įgyvendinimo ir vykdymo užtikrinimo gerinimas), p. 16, paskelbta
 https://eur-lex.europa.eu/legal-content/LT/TXT/PDF/?uri=CELEX:52021DC0032&from=EN
 . Tame pačiame komunikate Komisija pažymi, kad [ES ribojamųjų priemonių] įgyvendinimas visoje ES nėra toks vienodas, koks turėtų būti. Dėl šios priežasties bendrojoje rinkoje atsiranda iškraipymų, nes ES įmonės, įskaitant ES įsikūrusias užsienio įmonių patronuojamąsias įmones, gali apeiti draudimus. Dėl to taip pat atsiranda neapibrėžtumo veiklos vykdytojams. Kaip jau paminėta, vykdymo užtikrinimo nenuoseklumas kenkia [ribojamųjų priemonių] veiksmingumui ir ES gebėjimui kalbėti vienu balsu. Be kitų iniciatyvų, strategijoje raginama toliau koordinuoti Komisijos ir valstybių narių veiksmus siekiant užtikrinti, kad nacionalinės sankcijos už ES ribojamųjų priemonių pažeidimus būtų veiksmingos, proporcingos ir atgrasomos.
 (6)
 Pavyzdžiui, žr. 2014 m. liepos 31 d. Tarybos reglamento (ES) Nr. 833/2014 dėl ribojamųjų priemonių atsižvelgiant į Rusijos veiksmus, kuriais destabilizuojama padėtis Ukrainoje, 8 straipsnį. Konsoliduotas tekstas paskelbtas
 EUR-Lex – 02014R0833-20220413 – LT – EUR-Lex (europa.eu)
 .
 (7)
 Pažymėtina, kad ši nuostata taikoma ir tuo atveju, jei ribojamosios priemonės nebuvo pažeistos; pakanka to, kad dalyvaujama tuo tikslu sukurtose schemose.
 (8)
 Baudžiamojoje teisėje taikomos apibrėžtys ir nustatytos sankcijos negali būti derinamos remiantis ne teisėkūros procedūra įtvirtintu teisiniu pagrindu pagal ES sutarties 29 straipsnį ir SESV 215 straipsnį.
 (9)
 Komisijos komunikatas Europos Parlamentui ir Tarybai „Siekiama priimti Direktyvą dėl baudžiamųjų sankcijų už Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimus“, COM(2022) 249 final, 2022 05 25.
 (10)
 Žr. ES sankcijų žemėlapį, 1 pastaba.
 (11)
 2002 m. birželio 13 d. Tarybos sprendimas, įsteigiantis Europos institucijų tinklą ryšiams dėl už genocidą, nusikaltimus žmoniškumui ir karo nusikaltimus atsakingų asmenų palaikyti (2002/494/TVR), Eurojustas, Genocido tinklas, žr.
 https://www.eurojust.europa.eu/judicial-cooperation/practitioner-networks/genocide-network?msclkid=de6a1668cf6011eca5681e93e0033be2
 .
 (12)
 Genocido tinklas, Prosecution of sanctions (restrictive measures) violations in national jurisdictions: a comparative analysis, 2021 m., p. 4. Atitinkamų valstybių narių ir Tinklo stebėtojų valstybių teisės aktų apžvalga pateikta ekspertų ataskaitos priede, žr.
 https://www.eurojust.europa.eu/sites/default/files/assets/genocide_network_report_on_prosecution_of_sanctions_restrictive_measures_violations_23_11_2021.pdf
 . Rengiant pranešimą Tarybos teisminio bendradarbiavimo baudžiamosiose bylose darbo grupės (COPEN) posėdžiui, ataskaita taip pat buvo pateikta 2022 m. kovo 16 d. Tarybos dokumente Nr. 7274.
 (13)
 Genocido tinklas, Prosecution of sanctions (restrictive measures) violations in national jurisdictions: a comparative analysis, 2021 m., p. 13.
 (14)
 Kai kurios bylos aptartos Genocido tinklo ataskaitoje Prosecution of sanctions (restrictive measures) violations in national jurisdictions: a comparative analysis, 2021 m., p. 14.
 (15)
 Ten pat, p. 19-20.
 (16)
 Internete veikia pranešimo apie ES sankcijų pažeidimus įrankis, žr.
 https://eusanctions.integrityline.com/frontpage
 .
 (17)
 Pavyzdžiui, Genocido tinklo ataskaitoje aptarta byla Lafarge, pradėta remiantis dviejų pilietinės visuomenės organizacijų ir vienuolikos buvusių įmonės „Lafarge“ darbuotojų iš Sirijos skundu dėl nusikalstamos veikos, žr. Prosecution of sanctions (restrictive measures) violations in national jurisdictions: a comparative analysis, 2021 m., 4.2. skirsnis, p. 17. Byla Nr. 19-87.367 – Cour de Cassation (Prancūzija), 2021 m. rugsėjo 7 d., vertimas į anglų kalbą paskelbtas
 https://www.eurojust.europa.eu/sites/default/files/assets/21.09.07._cour_de_cassation_decision.pdf
 .
 (18)
 Ten pat, 5 skirsnis, p. 22.
 (19)
 Pavyzdžiui, Prancūzijos muitinės kodekso (pranc. Code des douanes) 459 straipsnyje nustatyta, kad „asmuo, kuris pažeidžia ar bando pažeisti ekonomines ir finansines ribojamąsias priemones, dėl kurių sprendimas priimtas i) ES lygmeniu pagal SESV 215 straipsnį arba ii) remiantis Prancūzijos ratifikuotais tarptautiniais susitarimais, baudžiamas laisvės atėmimu iki penkerių metų. Už tokius nusikaltimus baudžiamojon atsakomybėn gali būti traukiami ir juridiniai asmenys.“. Žr. Genocido tinklo ataskaitą Prosecution of sanctions (restrictive measures) violations in national jurisdictions: a comparative analysis, 2021 m., priedas. Teksto originalas prancūzų kalba paskelbtas
 https://www.legifrance.gouv.fr/codes/id/LEGITEXT000006071570/?msclkid=ad92a692cece11ec9180daeb34a1af50
 . Belgijoje, Kipre, Čekijoje ir Lietuvoje galioja panašios nuostatos, žr. Genocido tinklo ataskaitą Prosecution of sanctions (restrictive measures) violations in national jurisdictions: a comparative analysis, 2021 m., priedas.
 (20)
 Pavyzdžiui, Vokietijos užsienio prekybos ir mokėjimų įstatymo (Außenwirtschaftsgesetz) 18 straipsnio 2 dalis ir 19 straipsnio 5 dalis, žr.
 https://www.gesetze-im-internet.de/awg_2013/?msclkid=77c4bc27ced011ecad0f49edf9add31e
 . Kitų valstybių narių, pavyzdžiui, Vengrijos ir Slovėnijos, nacionalinėje teisėje neapsiribojama vien tik Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimų kriminalizavimu. Žr. Genocido tinklo ataskaitą Prosecution of sanctions (restrictive measures) violations in national jurisdictions: a comparative analysis, 2021 m., 5 skirsnis, priedas.
 (21)
 Genocido tinklas, Prosecution of sanctions (restrictive measures) violations in national jurisdictions: a comparative analysis, 2021 m., priedas.
 (22)
 Genocido tinklas, Prosecution of sanctions (restrictive measures) violations in national jurisdictions: a comparative analysis, 2021 m., 5.1. skirsnis, p. 22.
 (23)
 Ten pat.
 (24)
 Ten pat, 5.2 skirsnis, p. 23.
 (25)
 Ten pat, 5.1 skirsnis, p. 24.
 (26)
 Ten pat, remiantis Genocido tinklo ataskaita ir tolesniu Komisijos tyrimu.
 (27)
 Ten pat, 5.3 skirsnis, p. 24.
 (28)
 Ten pat, 5.1 skirsnis, p. 24.
 (29)
 Genocido tinklas, Prosecution of sanctions (restrictive measures) violations in national jurisdictions: a comparative analysis, 2021 m., p. 13.
 (30)
 JAV kodekso 50 dalis, 1701-06(2011) straipsniai; Congressional Research Service, The International Emergency Economic Powers Act: Origins, Evolution and Use, 2022 m. kovo mėn., paskelbta
 https://crsreports.congress.gov/product/pdf/R/R45618/8
 .
 (31)
 JAV kodekso 50 dalis, 4301-41(2009) straipsniai;
 (32)
 IEEPA, 206 skirsnis, 510.701 straipsnis „Sankcijos“: „a) Akto dėl ekonominių galių tarptautinės nepaprastosios padėties atveju (JAV kodekso 50 dalis, 1705 skyrius) (IEEPA) 206 skirsnis yra taikytinas bet kurios licencijos, nutarties, reglamento, potvarkio, direktyvos ar instrukcijos, priimtos Iždo sekretoriaus nurodymu arba įgaliojimu pagal šią dalį arba kitą IEEPA straipsnį, nuostatų pažeidimams <...> 3) Asmeniui, kuris tyčia įvykdo arba tyčia pabando, susimoko, padeda arba kursto įvykdyti bet kurios licencijos, nutarties, reglamento ar draudimo pažeidimą, ir yra nuteisiamas, skiriama ne daugiau kaip 1 000 000 JAV dolerių bauda, o jei tai fizinis asmuo – laisvės atėmimo iki 20 metų bausmė arba abi sankcijos“.
 (33)
 Genocido tinklas, Prosecution of sanctions (restrictive measures) violations in national jurisdictions: a comparative analysis, 2021 m., p. 14.
 (34)
 Ten pat, p. 5.
 (35)
 SESV 83 straipsnio 1 dalis.
 (36)
 Europos Komisija, Pasiūlymas dėl Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos dėl turto susigrąžinimo ir konfiskavimo, COM(2022) 245 final, 2022 05 25.
 (37)
 2014 m. balandžio 3 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/42/ES dėl nusikaltimų priemonių ir pajamų iš nusikaltimų įšaldymo ir konfiskavimo Europos Sąjungoje, OL L 127, 2014 4 29, p. 39–50, 2007 m. gruodžio 6 d. Tarybos sprendimas 2007/845/TVR dėl valstybių narių turto susigrąžinimo tarnybų bendradarbiavimo nusikalstamu būdu įgytų pajamų bei kito susijusio turto paieškos ir nustatymo srityje, OL L 332, 2007 12 18, p. 103–105.
 (38)
 Komisijos komunikatas Europos Parlamentui ir Tarybai dėl Direktyvos dėl baudžiamųjų sankcijų už Sąjungos ribojamųjų priemonių pažeidimus, COM(2022) 249 final, 2022 05 25.
 (39)
 Komisijos komunikatas Europos Parlamentui, Europos Vadovų Tarybai, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui dėl ES saugumo sąjungos strategijos (COM(2020) 605 final, 2020 07 24).
 (40)
 Komisijos komunikatas Europos Parlamentui, Europos Vadovų Tarybai, Tarybai Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui dėl ES kovos su organizuotu nusikalstamumu strategijos, COM(2021) 70 final, 2021 04 14.
 (41)
 COM(2021) 32 final, 2021 01 19.
 (42)
 Eurojustas, Genocido tinklas, žr.
 https://www.eurojust.europa.eu/judicial-cooperation/practitioner-networks/genocide-network?msclkid=de6a1668cf6011eca5681e93e0033be2
 .
 (43)
 Genocido tinklas, Expert Report on Prosecution of sanctions (restrictive measures) violations in national jurisdictions: a comparative analysis, 2021 m.
 (44)
 Ten pat, p. 4.
 (45)
 Ten pat, p. 26.
 (46)
 Europos Komisija, ES baudžiamosios politikos ekspertų grupė,
 https://ec.europa.eu/transparency/expert-groups-register/screen/expert-groups/consult?do=groupDetail.groupDetail&groupID=2760&msclkid=56005123cfaf11ec8de3edb643537b59
 .
 (47)
 Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija, OL C 326, 2012 10 26, p. 391–407.
 (48)
 OL C , , p. .


type: caselaw

text:
 14.3.2016
 SL
 Uradni list Evropske unije
 C 98/21
 Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour administrative d'appel de Douai (Francija) 21. decembra 2015 – Wenceslas de Lobkowicz/Ministère des Finances et des Comptes publics
 (Zadeva C-690/15)
 (2016/C 098/27)
 Jezik postopka: francoščina
 Predložitveno sodišče
 Cour administrative d'appel de Douai
 Stranki v postopku v glavni stvari
 Pritožnik: Wenceslas de Lobkowicz
 Nasprotna stranka v postopku: Ministère des Finances et des Comptes publics
 Vprašanje za predhodno odločanje
 Ali načelo prava Unije nasprotuje temu, da je uradnik Evropske komisije zavezan za plačilo splošnega socialnega prispevka, socialne dajatve in dodatnega prispevka na to dajatev po stopnjah 0,3 % in 1,1 % od dohodkov od nepremičnin, ki jih je prejel v državi članici Evropske unije?


type: contracts

text:
 Avis juridique important
 |
 22002D0056
 Decisión del Comité Mixto del EEE n° 56/2002, de 31 de mayo de 2002, que modifica el anexo XIII (Transportes) del Acuerdo EEE
 Diario Oficial n° L 238 de 05/09/2002 p. 0018 - 0019
 Decisión del Comité Mixto del EEEno 56/2002de 31 de mayo de 2002que modifica el anexo XIII (Transportes) del Acuerdo EEEEL COMITÉ MIXTO DEL EEE,Visto el Acuerdo sobre el Espacio Económico Europeo, adaptado por el Protocolo por el que se adapta el Acuerdo sobre el Espacio Económico Europeo, en lo sucesivo denominado "el Acuerdo", y, en particular, su artículo 98,Considerando lo siguiente:(1) El anexo XIII del Acuerdo fue modificado por la Decisión del Comité Mixto del EEE n° 38/2002, de 19 de abril de 2002(1).(2) Debe incorporarse al Acuerdo la Directiva 2001/96/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 4 de diciembre de 2001, por la que se establecen requisitos y procedimientos armonizados para la seguridad de las operaciones de carga y descarga de los graneleros(2).(3) Debe incorporarse al Acuerdo la Directiva 2001/105/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 19 de diciembre de 2001, por la que se modifica la Directiva 94/57/CE del Consejo sobre reglas y estándares comunes para las organizaciones de inspección y peritaje de buques y para las actividades correspondientes de las administraciones marítimas(3).(4) Debe incorporarse al Acuerdo la Directiva 2001/106/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 19 de diciembre de 2001, por la que se modifica la Directiva 95/21/CE del Consejo sobre el cumplimiento de las normas internacionales de seguridad marítima, prevención de la contaminación y condiciones de vida y de trabajo a bordo, por parte de los buques que utilicen los puertos comunitarios o las instalaciones situadas en aguas bajo jurisdicción de los Estados miembros (control del Estado del puerto)(4).DECIDE:Artículo 1Después del punto 56j (Directiva 2001/25/CE del Parlamento Europeo y del Consejo) del anexo XIII del Acuerdo se añadirá el punto siguiente: "56k. 32001 L 0096: Directiva 2001/96/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 4 de diciembre de 2001, por la que se establecen requisitos y procedimientos armonizados para la seguridad de las operaciones de carga y descarga de los graneleros (DO L 13 de 16.1.2002, p. 9)."Artículo 2En el punto 55b (Directiva 94/57/CE del Consejo) del anexo XIII del Acuerdo se añadirá el guión siguiente: "- 32001 L 0105: Directiva 2001/105/CE del Parlamento Europeo y del Consejo de 19 de diciembre de 2001 (DO L 19 de 22.1.2002, p. 9)."Artículo 3En el punto 56b (Directiva 95/21/CE del Consejo) del anexo XIII del Acuerdo se añadirá el guión siguiente: "- 32001 L 0106: Directiva 2001/106/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 19 de diciembre de 2001 (DO L 19 de 22.1.2002, p. 17)."Artículo 4Los textos de las Directivas 2001/96/CE, 2001/105/CE y 2001/106/CE en las lenguas islandesa y noruega, anejos a las respectivas versiones lingüisticas de la presente Decisión, son auténticos.Artículo 5La presente Decisión entrará en vigor el 1 de junio de 2002, siempre que se hayan transmitido al Comité Mixto del EEE todas las notificaciones previstas en el apartado 1 del artículo 103 del Acuerdo(5).Artículo 6La presente Decisión se publicará en la sección EEE y en el Suplemento EEE del Diario Oficial de las Comunidades Europeas.Hecho en Bruselas, el 31 de mayo de 2002.Por el Comité Mixto del EEEEl PresidenteP. Westerlund(1) DO L 110 de 25.4.2002, p. 7.(2) DO L 13 de 16.1.2002, p. 9.(3) DO L 19 de 22.1.2002, p. 9.(4) DO L 19 de 22.1.2002, p. 17.(5) Se han indicado preceptos constitucionales.