text:
 EUROPOS KOMISIJA
 Briuselis, 2015 12 16
 COM(2015) 653 final
 2015/0297(NLE)
 Pasiūlymas
 TARYBOS SPRENDIMAS
 kuriuo įpareigojama pasirašyti Europos Sąjungos ir Kinijos Liaudies Respublikos susitarimą pasikeičiant laiškais pagal 1994 m. Bendrojo susitarimo dėl muitų tarifų ir prekybos (GATT) XXIV straipsnio 6 dalį ir XXVIII straipsnį dėl nuolaidų pakeitimo Kroatijos Respublikos sąraše jai stojant į Europos Sąjungą
 AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS
 1.PASIŪLYMO APLINKYBĖS
 •Pasiūlymo pagrindas ir tikslai
 Į Europos Sąjungą įstojus Kroatijos Respublikai, išsiplėtė ES muitų sąjunga. Todėl Europos Sąjunga pagal Pasaulio prekybos organizacijos (PPO) taisykles (GATT 1994 XXIV straipsnio 6 dalis) įpareigota pradėti derybas su PPO narėmis, turinčiomis derybų teisę dėl Kroatijos muitų tarifų sąrašo, kad galiausiai būtų susitarta dėl kompensacinio sureguliavimo. Toks sureguliavimas privalomas, jei patvirtinus ES išorės muitų tarifų režimą muitų tarifai padidėja, palyginti su muitais, dėl kurių stojančioji šalis įsipareigojo PPO.
 2013 m. liepos 15 d. Taryba įgaliojo Komisiją pradėti derybas pagal GATT 1994 XXIV straipsnio 6 dalį. Komisija derėjosi su derybų teisę turinčiomis PPO narėmis dėl konkrečių nuolaidų panaikinimo, susijusio su Kroatijos Respublikos sąrašo panaikinimu jai stojant į Europos Sąjungą.
 Po derybų su Kinijos Liaudies Respublika buvo parengtas ir 2015 m. spalio 7 d. Briuselyje parafuotas Susitarimo pasikeičiant laiškais (toliau – Susitarimas) projektas. Todėl Europos Komisija siūlo Tarybai įgalioti pasirašyti Susitarimą.
 •Derėjimas su galiojančiomis šios politikos srities nuostatomis
 Pasiūlymas dera su ES praktika po ankstesnių ES plėtros etapų.
 •Derėjimas su kitomis Sąjungos politikos sritimis
 Pasiūlymas atitinka ES praktiką, kuri dera su ES išorės veiksmais, pramonės ir žemės ūkio politika.
 2.TEISINIS PAGRINDAS, SUBSIDIARUMO IR PROPORCINGUMO PRINCIPAI
 •Teisinis pagrindas
 Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 207 straipsnis kartu su SESV 218 straipsnio 5 dalimi dėl tarptautinių susitarimų pasirašymo.
 •Subsidiarumo principas (neišimtinei kompetencijai)
 Pasiūlymas priklauso Sąjungos išimtinei kompetencijai, kaip nurodyta Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 3 straipsnio 1 dalies e punkte. Todėl subsidiarumo principas netaikomas.
 •Proporcingumas
 Kroatijos nuolaidų panaikinimas padarė poveikį Kinijos Liaudies Respublikai. Kompensacinis sureguliavimas neviršija susijusių Kinijos teisių. Pasiūlymas atitinka proporcingumo principą.
 •Priemonės pasirinkimas
 Pagal SESV 218 straipsnio 5 dalį reikia Tarybos sprendimo įgalioti pasirašyti Susitarimą.
 3.KONSULTACIJOS SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS
 •Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis
 Su Taryba (Prekybos politikos komitetu) reguliariai konsultuotasi dėl derybų turinio ir eigos. Europos Parlamentui (Tarptautinės prekybos komitetui) pateikta informacija.
 4.POVEIKIS BIUDŽETUI
 Žr. finansinę pažymą.
 5.KITI ASPEKTAI
 •Įgyvendinimo planai
 Komisija siūlo Tarybai, kad Susitarimas pasikeičiant laiškais su Kinijos Liaudies Respublika būtų pasirašytas Sąjungos vardu. Kartu Tarybai pateikiamas atskiras pasiūlymas sudaryti Susitarimą.
 Šio Susitarimo nuostatos dėl pramoninių prekių turės būti įtrauktos į 1987 m. liepos 23 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2658/87 dėl tarifų ir statistinės nomenklatūros bei dėl Bendrojo muitų tarifo I priedą, pagal to reglamento 9 straipsnį priimant Komisijos įgyvendinimo reglamentą, kuriuo iš dalies keičiamas tas priedas, kad būtų sumažintos Bendrojo muitų tarifo konvencinės muito normos, kaip nurodyta toliau:
 –dėl 6404 19 90 tarifų eilutės (avalynė su išoriniais padais iš gumos arba plastikų, kita): sumažinti dabartinę privalomą ES muito normą nuo17 proc. iki 16,9 proc.;
 –dėl 8415 10 90 tarifų eilutės (languose arba sienose sumontuoti oro kondicionavimo įrenginiai „modulinės sistemos“): sumažinti dabartinę privalomą ES muito normą nuo 2,7 proc. iki 2,5 proc.
 Dėl žemės ūkio kvotų padidinimo Komisija priims įgyvendinimo reglamentą, kad būtų leista pradėti naudoti toliau nurodytas kvotas ir būtų nustatyta jų administravimo tvarka pagal Reglamento, kuriuo nustatomas bendras žemės ūkio produktų rinkų organizavimas (Reglamento (ES) Nr. 1308/2013), 187 straipsnio a dalį:
 –dėl 0703 20 00 tarifų eilutės: 2 150 tonų padidinti Kinijos Liaudies Respublikai skirtą ES tarifinę kvotą česnakams, toliau taikant šiai kvotai 9,6 proc. muito normą;
 –650 tonų padidinti Kinijos Liaudies Respublikai skirtą ES tarifinę kvotą paruoštiems, konservuotiems arba konservuotiems neilgam saugojimui Agaricus genties pievagrybiams, toliau taikant šiai kvotai dabartinę muito normą.
 Šios įgyvendinimo priemonės rengiamos kartu su šiuo pasiūlymu.
 2015/0297 (NLE)
 Pasiūlymas
 TARYBOS SPRENDIMAS
 kuriuo įpareigojama pasirašyti Europos Sąjungos ir Kinijos Liaudies Respublikos susitarimą pasikeičiant laiškais pagal 1994 m. Bendrojo susitarimo dėl muitų tarifų ir prekybos (GATT) XXIV straipsnio 6 dalį ir XXVIII straipsnį dėl nuolaidų pakeitimo Kroatijos Respublikos sąraše jai stojant į Europos Sąjungą
 EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
 atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 207 straipsnio 4 dalies pirmą pastraipą kartu su 218 straipsnio 5 dalimi,
 atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
 kadangi:
 (1)2013 m. liepos 15 d. Taryba įgaliojo Komisiją pradėti derybas su tam tikromis kitomis Pasaulio prekybos organizacijos narėmis pagal 1994 m. Bendrojo susitarimo dėl muitų tarifų ir prekybos (GATT) XXIV straipsnio 6 dalį, į Europos Sąjungą stojant Kroatijos Respublikai;
 (2)derybas vedė Komisija, laikydamasi Tarybos pateiktų derybinių nurodymų;
 (3)pabaigus šias derybas 2015 m. spalio 7 d. parafuotas Europos Sąjungos ir Kinijos Liaudies Respublikos susitarimas pasikeičiant laiškais pagal GATT 1994 XXIV straipsnio 6 dalį ir XXVIII straipsnį dėl nuolaidų pakeitimų Kroatijos Respublikos sąraše jai stojant į Europos Sąjungą;
 (4)Susitarimas turėtų būti pasirašytas Europos Sąjungos vardu su sąlyga, kad jis bus sudarytas vėliau,
 PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
 1 straipsnis
 Europos Sąjungos ir Kinijos Liaudies Respublikos susitarimo pagal GATT 1994 XXIV straipsnio 6 dalį ir XXVIII straipsnį dėl nuolaidų pakeitimo Kroatijos Respublikos sąraše jai stojant į Europos Sąjungą pasirašymas yra patvirtinamas Europos Sąjungos vardu su sąlyga, kad minėtas susitarimas bus sudarytas.
 Šio Susitarimo tekstas pridedamas prie šio sprendimo.
 2 straipsnis
 Tarybos pirmininkas įgaliojamas paskirti asmenį (-is), įgaliotą (-us) Sąjungos vardu pasirašyti Susitarimą.
 3 straipsnis
 Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.
 Šis sprendimas skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
 Priimta Briuselyje
 Tarybos vardu
 Pirmininkas
 FINANSINĖ PAŽYMA
 DATA 2015 10 16
 1.
 BIUDŽETO IŠLAIDŲ KATEGORIJA
 12 skyrius. Muitai ir kiti mokesčiai
 2.
 PAVADINIMAS
 Tarybos sprendimo, kuriuo įpareigojama pasirašyti Europos Sąjungos ir Kinijos Liaudies Respublikos susitarimą pasikeičiant laiškais pagal 1994 m. Bendrojo susitarimo dėl muitų tarifų ir prekybos (GATT) XXIV straipsnio 6 dalį ir XXVIII straipsnį dėl nuolaidų pakeitimo Kroatijos Respublikos sąraše jai stojant į Europos Sąjungą, pasiūlymas
 3.
 TEISINIS PAGRINDAS
 Sutartis dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač jos 207 ir 218 straipsniai.
 4.
 TIKSLAI
 Suteikti įgaliojimus pasirašyti Europos Sąjungos ir Kinijos Liaudies Respublikos susitarimą pasikeičiant laiškais.
 5.
 FINANSINIS POVEIKIS
 EINAMIEJI FINANSINIAI METAI (2015 m.)
 (mln. EUR)
 ATEINANTYS FINANSINIAI METAI (2016 m.) (mln. EUR)
 2017 FINANSINIAI METAI
 (mln. EUR)
 5.0
 IŠLAIDOS
 -
 IŠ ES BIUDŽETO
 (GRĄŽINAMOSIOS IŠMOKOS IR (ARBA) INTERVENCIJOS)
 -
 NACIONALINIŲ INSTITUCIJŲ
 -
 KITOS
 -
 -
 -
 5.1
 ĮPLAUKOS
 -
 ES NUOSAVI IŠTEKLIAI
 (MOKESČIAI IR (ARBA) MUITAI)
 -
 NACIONALINĖS
 -
 - 2,45
 - 4,9
 5.0.1
 NUMATOMOS IŠLAIDOS
 5.1.1
 NUMATOMOS ĮPLAUKOS
 -
 -
 -
 5.2
 APSKAIČIAVIMO METODAS -
 6.0
 AR PROJEKTAS GALI BŪTI FINANSUOJAMAS IŠ ASIGNAVIMŲ, ĮRAŠYTŲ Į ATITINKAMĄ EINAMOJO BIUDŽETO SKYRIŲ?
 NE
 6.1
 AR PROJEKTAS GALI BŪTI FINANSUOJAMAS PERVEDANT LĖŠAS IŠ VIENO EINAMOJO BIUDŽETO SKYRIAUS Į KITĄ?
 NE
 6.2
 AR REIKĖS PAPILDOMO BIUDŽETO?
 NE
 6.3
 AR ASIGNAVIMUS REIKĖS ĮTRAUKTI Į BŪSIMUS BIUDŽETUS?
 NE
 PASTABOS
 Į Europos Sąjungą įstojus Kroatijos Respublikai, išsiplėtė Europos Sąjungos muitų sąjunga. Todėl Europos Sąjunga pagal PPO taisykles (GATT 1994 XXIV straipsnio 6 dalį) įpareigota pradėti derybas su PPO narėmis, turinčiomis derybų teisę dėl bet kurios stojančiosios šalies sąrašo, kad būtų susitarta dėl kompensacinio sureguliavimo. Po derybų su Kinijos Liaudies Respublika sudarytas šis Susitarimas, kuriuo nustatoma, kad:
 – padidinta Kinijai skirta česnakų ir pievagrybių tarifinė kvota,
 – 0,1 proc. punkto sumažintas ES muitų tarifas prie 6404 19 90 tarifų eilutės priskirtai avalynei,
 – 0,2 proc. punkto sumažintas ES muitų tarifas prie 8415 10 90 tarifų eilutės priskirtiems oro kondicionavimo įrenginiams.
 Numatoma, kad šios priemonės įsigalios 2016 m. antroje pusėje.
 ---documentbreak---
 EUROPOS KOMISIJA
 Briuselis, 2015 12 16
 COM(2015) 653 final
 PRIEDAS
 prie
 pasiūlymo dėl Tarybos sprendimo
 kuriuo įpareigojama pasirašyti Europos Sąjungos ir Kinijos Liaudies Respublikos susitarimą pasikeičiant laiškais pagal 1994 m. Bendrojo susitarimo dėl muitų tarifų ir prekybos (GATT) XXIV straipsnio 6 dalį ir XXVIII straipsnį dėl nuolaidų pakeitimo Kroatijos Respublikos sąraše jai stojant į Europos Sąjungą
 SUSITARIMAS PASIKEIČIANT LAIŠKAIS
 Europos Sąjungos ir Kinijos Liaudies Respublikos susitarimas pasikeičiant laiškais pagal 1994 m. Bendrojo susitarimo dėl muitų tarifų ir prekybos (GATT) XXIV straipsnio 6 dalį ir XXVIII straipsnį dėl nuolaidų pakeitimo Kroatijos Respublikos sąraše jai stojant į Europos Sąjungą
 A. Europos Sąjungos laiškas
 [...], [...]
 Gerb. pone (-ia),
 Po derybų, pradėtų pagal 1994 m. Bendrojo susitarimo dėl muitų tarifų ir prekybos (GATT) XXIV straipsnio 6 dalį ir XXVIII straipsnį dėl nuolaidų pakeitimo Kroatijos Respublikos sąraše jai stojant į Europos Sąjungą, turiu garbės pasiūlyti:
 Europos Sąjunga į savo 28 ES valstybių narių muitų teritorijoje galiojantį sąrašą įtraukia šias 27 ES valstybių narių sąrašuose nustatytas nuolaidas ir jų pakeitimus:
 dėl 0703 20 00 tarifų eilutės: 2 150 tonų padidinti Kinijos Liaudies Respublikai skirtą ES tarifinę kvotą česnakams, toliau taikant šiai kvotai 9,6 proc. muito normą;
 650 tonų (grynojo sausojo svorio) padidinti Kinijos Liaudies Respublikai skirtą ES tarifinę kvotą paruoštiems, konservuotiems arba konservuotiems neilgam saugojimui Agaricus genties pievagrybiams:
 tarifų eilutė 0711 51 00 (muito norma viršijant kvotą – 9,6+191 EUR/100 kg/net eda), muito norma šiai kvotai – 12 proc.;
 tarifų eilutė 2003 10 20 (muito norma viršijant kvotą – 18,4+191 EUR/100 kg/net eda), muito norma šiai kvotai – 23 proc.;
 tarifų eilutė 2003 10 30 (muito norma viršijant kvotą – 18,4+222 EUR/100 kg/net eda), muito norma šiai kvotai – 23 proc.;
 dėl 6404 19 90 tarifų eilutės (avalynė su išoriniais padais iš gumos arba plastikų, kita): sumažinti dabartinę privalomą ES muito normą nuo 17 proc. iki 16,9 proc.;
 dėl 8415 10 90 tarifų eilutės (languose arba sienose sumontuoti oro kondicionavimo įrenginiai „modulinės sistemos“): sumažinti dabartinę privalomą ES muito normą nuo 2,7 proc. iki 2,5 proc.
 Europos Sąjunga ir Kinijos Liaudies Respublika viena kitai praneša atlikusios savo vidaus procedūras, būtinas Susitarimui įsigalioti. Šis Susitarimas įsigalioja praėjus 14 dienų po paskutinio pranešimo gavimo.
 Būčiau dėkingas, jei galėtumėte patvirtinti, kad Jūsų vyriausybė pritaria šio laiško turiniui. Tokiu atveju šis laiškas ir Jūsų patvirtinimas sudarys Europos Sąjungos ir Kinijos Liaudies Respublikos susitarimą pasikeičiant laiškais.
 Su didžia pagarba
 Europos Sąjungos vardu
 B. Kinijos Liaudies Respublikos laiškas
 [...], [...]
 Gerb. pone (-ia),
 Turiu garbės pranešti, kad gavau Jūsų [...] d. laišką, kuriame rašoma:
 „Po derybų, pradėtų pagal 1994 m. Bendrojo susitarimo dėl muitų tarifų ir prekybos (GATT) XXIV straipsnio 6 dalį ir XXVIII straipsnį dėl nuolaidų pakeitimo Kroatijos Respublikos sąraše jai stojant į Europos Sąjungą, turiu garbės pasiūlyti:
 Europos Sąjunga į savo 28 ES valstybių narių muitų teritorijoje galiojantį sąrašą įtraukia šias 27 ES valstybių narių sąrašuose nustatytas nuolaidas ir jų pakeitimus:
 dėl 0703 20 00 tarifų eilutės: 2 150 tonų padidinti Kinijos Liaudies Respublikai skirtą ES tarifinę kvotą česnakams, toliau taikant šiai kvotai 9,6 proc. muito normą;
 650 tonų (grynojo sausojo svorio) padidinti Kinijos Liaudies Respublikai skirtą ES tarifinę kvotą paruoštiems, konservuotiems arba konservuotiems neilgam saugojimui Agaricus genties pievagrybiams:
 tarifų eilutė 0711 51 00 (muito norma viršijant kvotą – 9,6+191 EUR/100 kg/net eda), muito norma šiai kvotai – 12 proc.;
 tarifų eilutė 2003 10 20 (muito norma viršijant kvotą – 18,4+191 EUR/100 kg/net eda), muito norma šiai kvotai – 23 proc.;
 tarifų eilutė 2003 10 30 (muito norma viršijant kvotą – 18,4+222 EUR/100 kg/net eda), muito norma šiai kvotai – 23 proc.;
 dėl 6404 19 90 tarifų eilutės (avalynė su išoriniais padais iš gumos arba plastikų, kita): sumažinti dabartinę privalomą ES muito normą nuo 17 proc. iki 16,9 proc.;
 dėl 8415 10 90 tarifų eilutės (languose arba sienose sumontuoti oro kondicionavimo įrenginiai „modulinės sistemos“): sumažinti dabartinę privalomą ES muito normą nuo 2,7 proc. iki 2,5 proc.
 Europos Sąjunga ir Kinijos Liaudies Respublika viena kitai praneša atlikusios savo vidaus procedūras, būtinas Susitarimui įsigalioti. Šis Susitarimas įsigalioja praėjus 14 dienų po paskutinio pranešimo gavimo.
 Būčiau dėkingas, jei galėtumėte patvirtinti, kad Jūsų vyriausybė pritaria šio laiško turiniui. Tokiu atveju šis laiškas ir Jūsų patvirtinimas sudarys Europos Sąjungos ir Kinijos Liaudies Respublikos susitarimą pasikeičiant laiškais.“
 Turiu garbės pranešti, kad mano vyriausybė pritaria šiam laiškui.
 Kinijos Liaudies Respublikos vardu


type: wikipedia

text:
Arctocephalus
 Callorhinus
 Neophoca
 Otaria
 Phocarctos
 Zalophus
 Ausytieji ruoniai (Otariidae) šeima. Artimesni sausumos plėšriesiems. Išlikę nedideli ausų kaušeliai. Užpakaliniai plaukmenys gali būti palenkiami letenomis į priekį, todėl šie ruoniai gali keturiomis judėti sausuma. Iltys gerai išsivysčiusios. Poligamai, veistis išeina į sausumą didelėmis bandomis. Patinai stambesni už pateles, dažnai karčiuoti.
 Šeimoje yra 7 gentys ir 14 rūšių, paplitusių Ramiajame ir Arkties vandenynuose:
 Šiaurinis jūrų lokys, arba kotikas (Callorhinus ursinus)
 Kergeleninis jūrų lokys (Arctocephalus gazella)
 Gvadelupinis jūrų lokys (Arctocephalus townsendi)
 Arctocephalus philippii
 Galapaginis jūrų lokys (Arctocephalus galapagoensis)
 Pietų Afrikos jūrų lokys (Arctocephalus pusillus)
 Australinis jūrų lokys (Arctocephalus forsteri)
 Subtropinis jūrų lokys (Arctocephalus tropicalis)
 Pietų Amerikos jūrų lokys (Arctocephalus australis)
 Šiaurinis jūrų liūtas (Eumetopias jubatus). Pav.
 Kaliforninis jūrų liūtas (Zalophus californianus)
 Pietinis jūrų liūtas (Otaria flavescens)
 Australinis jūrų liūtas (Neophoca cinerea)
 Naujosios Zelandijos jūrų liūtas (Phocarctos hookeri)
 Ruoniai


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 16.12.2005
 FI
 Euroopan unionin virallinen lehti
 L 330/1
 Yhdistyneiden kansakuntien Euroopan talouskomission (UN/ECE) sääntö N:o 25 — Ajoneuvon istuimiin asennettujen tai asentamattomien pääntukien (niskatukien) yhdenmukaisista hyväksymisvaatimuksista (1)
 1. SOVELTAMISALA
 Tätä sääntöä sovelletaan pääntukivälineisiin, jotka vastaavat jotakin jäljempänä 2.2 kohdassa määriteltyä tyyppiä (2).
 1.1.1. Sääntöä ei sovelleta pääntukivälineisiin, jotka voidaan asentaa kokoontaitettaviin istuimiin tai sivulle- tai taaksepäin suunnattuihin istuimiin.
 1.1.2. Sääntöä sovelletaan selkänojiin, jotka on suunniteltu toimimaan myös jäljempänä 2.2 kohdassa määriteltyinä pääntukina.
 2. MÄÄRITELMÄT
 Tässä asetuksessa tarkoitetaan
 ”ajoneuvotyypillä” moottoriajoneuvoja, jotka eivät eroa toisistaan seuraavilta olennaisilta osin, kuten:
 2.1.1. matkustajatilan muodostavan korin muodot ja sisäiset mitat,
 2.1.2. istuimien tyypit ja mitat,
 2.1.3. pääntuen kiinnityksen ja ajoneuvon rakenteen olennaisten osien tyyppi ja mitat, jos pääntuki on kiinnitetty suoraan ajoneuvon rakenteeseen;
 ”pääntuella” välinettä, jonka tarkoituksena on rajoittaa täysikasvuisen matkustajan pään liikettä matkustajan kehoon nähden taaksepäin matkustajan kaulanikamien vammautumisvaaran vähentämiseksi onnettomuustilanteessa;
 2.2.1. ”kiinteällä pääntuella” pääntukea, joka muodostuu istuimen selkänojan yläosasta. Jäljempänä olevan 2.2.2 ja 2.2.3 kohdan määritelmien mukaiset pääntuet, jotka kuitenkin voidaan irrottaa istuimesta tai ajoneuvon rakenteesta ainoastaan työkalujen avulla tai poistamalla istuimen päällys kokonaan tai osittain, ovat tämän määritelmän mukaisia;
 2.2.2. ”irrotettavalla pääntuella” pääntukea, joka koostuu istuimesta irrotettavasta osasta, joka on suunniteltu asetettavaksi istuimen selkänojan rakenteeseen ja nimenomaisesti pysymään siinä paikallaan;
 2.2.3. ”erillisellä pääntuella” pääntukea, joka koostuu osasta, joka on erillinen istuimesta ja suunniteltu asetettavaksi ajoneuvon rakenteeseen ja/tai nimenomaisesti pysymään siinä paikallaan;
 2.3. ”istuintyypillä” istuinluokkaa, johon kuuluvat istuimet eivät eroa toisistaan mitoiltaan, kehykseltään tai pehmusteeltaan, vaikka ne voivat erota pintakäsittelyltään ja väriltään;
 2.4. ”pääntukityypillä” pääntukiluokkaa, johon kuuluvat pääntuet eivät eroa toisistaan mitoiltaan, kehykseltään tai pehmusteeltaan, vaikka ne voivat erota pintakäsittelyltään ja väriltään;
 2.5. istuimen ”vertailupisteellä” (”H-pisteellä”) (ks. tämän säännön liite 3) pistettä, jossa nuken jalkojen ja rintaosan välisen nivelen teoreettinen rotaatioakseli leikkaa ajoneuvon pitkittäistason suhteessa istuimeen;
 2.6. ”vertailulinjalla” sitä suoraa linjaa, joka kulkee painoltaan ja kooltaan keskimääräistä aikuista miestä vastaavan nuken, tai tätä vastaavat ominaisuudet omaavan nuken jalkojen ja lantion välisen sekä niskan ja rintakehän välisen nikaman läpi. Nukessa, joka on esitetty tämän säännön liitteessä 3, vertailulinja istuimen H-pisteen määrittämiseksi on se linja, joka esitetään kyseisessä liitteessä olevan lisäyksen kuvassa 1;
 2.7. ”pään linjalla” sitä suoraa linjaa, joka kulkee pään massakeskipisteen sekä niskan ja rintakehän välisen nivelen läpi. Kun pää on levossa, pään linja saadaan vertailulinjaa jatkamalla;
 2.8. ”kokoontaitettavalla istuimella” lisäistuinta, joka on tarkoitettu tilapäiseen käyttöön ja joka on tavallisesti pois taitettuna;
 ”säätöjärjestelmällä” laitetta, jonka avulla istuin tai istuimen osat voidaan säätää matkustajalle sopivaan asentoon.
 Tällaisella laitteella voidaan säätää erityisesti:
 2.9.1. istuimen asentoa pituussuunnassa,
 2.9.2. istuimen asentoa pystysuunnassa,
 2.9.3. istuinkulmaa;
 2.10. ”siirtojärjestelmällä” laitetta, jonka avulla istuinta tai jotakin sen osaa voidaan portaattomasti siirtää tai kiertää kyseisen istuimen taakse pääsyn helpottamiseksi.
 3. HYVÄKSYNTÄÄ KOSKEVA HAKEMUS
 3.1. Istuimen tai pääntuen kauppanimen tai tavaramerkin omistajan tai tämän valtuutetun edustajan on haettava hyväksyntää.
 Hakemukseen on liitettävä seuraavat asiakirjat kolmena kappaleena:
 3.2.1. yksityiskohtainen kuvaus pääntuesta, erityisesti täytemateriaalin tai -materiaalien luonteen osalta sekä soveltuvin osin pääntuen osalta tyyppihyväksyttävänä olevan istuintyypin tai -tyyppien tuki- ja kiinnityskappaleiden eritelmät ja sijainti;
 irrotettavan pääntuen (ks. määritelmä 2.2.2 kohdassa) osalta:
 3.2.2.1. yksityiskohtainen kuvaus pääntuen osalta tyyppihyväksyttävänä olevasta istuintyypistä,
 3.2.2.2. yksityiskohtaiset tiedot ajoneuvotyypistä tai -tyypeistä, joihin 3.2.2.1 kohdassa tarkoitetut istuimet on tarkoitettu asennettavaksi;
 erillisen pääntuen (ks. määritelmä 2.2.3 kohdassa) osalta:
 3.2.3.1. yksityiskohtainen kuvaus rakennealueesta, johon pääntuki on tarkoitus kiinnittää,
 3.2.3.2. yksityiskohtaiset tiedot ajoneuvotyypistä, johon pääntuet on tarkoitettu asennettavaksi,
 3.2.3.3. mittapiirustukset rakenteen ja pääntuen ominaisista osista; piirustuksissa on osoitettava aiottu tyyppihyväksyntänumeron paikka tyyppihyväksyntämerkin ympyrään nähden,
 3.2.4. mittapiirustukset istuimen ja pääntuen ominaisista osista. Piirustuksista on käytävä ilmi hyväksyntänumerolle tarkoitettu paikka hyväksyntämerkin ympyrään nähden.
 Tyyppihyväksyntätesteistä vastaavalle tekniselle tutkimuslaitokselle on toimitettava:
 3.3.1. Jos kyseessä on kiinteä pääntuki (ks. määritelmä 2.2.1 kohdassa), neljä kokonaista istuinta.
 Jos kyseessä on irrotettava pääntuki (ks. määritelmä 2.2.2 kohdassa):
 3.3.2.1. kaksi istuinta jokaisesta istuintyypistä, johon pääntuki asennetaan;
 3.3.2.2. 4 + 2N pääntukia, N:n ollessa niiden istuintyyppien lukumäärä, joihin pääntuki asennetaan.
 3.3.3. Jos kyseessä on erillinen pääntukityyppi (ks. määritelmä 2.2.3 kohdassa), kolme pääntukea ja ajoneuvon rakenteen olennainen osa tai koko ajoneuvo.
 Tyyppihyväksyntätesteistä vastaava tekninen tutkimuslaitos voi vaatia:
 3.4.1. toimitettavaksi erityisiä osia tai erityisiä näytekappaleita käytetyistä materiaaleista, ja/tai
 3.4.2. toimitettavaksi ajoneuvotyypin tai -tyypit, joita tarkoitetaan edellä 3.2.2.2 kohdassa.
 4. MERKITSEMINEN
 Hyväksyttäväksi toimitetuissa laitteissa on oltava:
 4.1.1. selvästi ja pysyvästi merkittyinä hyväksynnän hakijan tavaramerkki tai kaupallinen merkki,
 4.1.2. riittävän suuri tila hyväksyntämerkille; tämä paikka on osoitettava piirustuksissa, joita tarkoitetaan edellä 3.2.3.3 tai 3.2.4 kohdassa.
 4.2. Jos kyseessä on kiinteä tai irrotettava pääntukityyppi (ks. määritelmät 2.2.1 ja 2.2.2 kohdassa), 4.1.1 ja 4.1.2 kohdassa tarkoitetut merkinnät voidaan esittää merkinnöissä, jotka sijaitsevat 3.2.4 kohdassa tarkoitettujen piirustusten osoittamassa paikassa.
 5. HYVÄKSYNTÄ
 5.1. Jos tämän säännön mukaisesti hyväksyttäväksi toimitettu pääntukityyppi on jäljempänä olevan 6 ja 7 kohdan mukainen, kyseiselle pääntukityypille myönnetään hyväksyntä.
 5.2. Jokaiselle hyväksytylle tyypille annetaan hyväksyntänumero. Hyväksyntänumeron kahdesta ensimmäisestä numerosta (tällä hetkellä 03, mikä vastaa 20. marraskuuta 1989 voimaan tullutta muutossarjaa 03) on käytävä ilmi muutossarja, joka sisältää hyväksynnän myöntämishetkellä viimeisimmät tärkeät sääntöön tehdyt tekniset muutokset. Sama sopimuspuoli ei saa antaa samaa numeroa toisentyyppiselle pääntuelle.
 5.3. Tätä sääntöä soveltaville vuoden 1958 sopimuksen sopimuspuolille on ilmoitettava tähän sääntöön perustuvasta pääntukityypin hyväksynnästä, hyväksynnän laajentamisesta tai epäämisestä tämän säännön liitteessä 1 esitetyn mallin mukaisella lomakkeella.
 Jokaiseen 2.2.1, 2.2.2 ja 2.2.3 kohdassa määriteltyyn, myös istuimeen asentamattomaan, pääntukeen, joka on hyväksytty tämän säännön perusteella, on kiinnitettävä kansainvälinen hyväksyntämerkki, joka koostuu
 5.4.1. ympyrän sisällä olevasta E-kirjaimesta, jota seuraa hyväksynnän myöntäneen maan tunnusnumero (3),
 5.4.2. hyväksyntänumerosta sekä
 5.4.3. istuimen selkänojaan asennetun pääntuen osalta tämän asetuksen numerosta, R-kirjaimesta ja viivasta hyväksyntänumeron edessä.
 5.5. Hyväksyntämerkki on kiinnitettävä edellä 4.1.2 kohdassa tarkoitettuun tilaan.
 5.6. Hyväksyntämerkin on oltava selvästi luettavissa ja pysyvästi kiinnitetty.
 5.7. Tämän säännön liitteessä 2 on esimerkkejä tyyppihyväksyntämerkkeihin liittyvistä järjestelyistä.
 6. YLEISET VAATIMUKSET
 Pääntuki ei saa aiheuttaa ylimääräistä vaaraa ajoneuvon matkustajille. Siinä ei erityisesti saa missään käyttöasennossa olla vaarallisia epätasaisuuksia tai teräviä reunoja, jotka voivat lisätä matkustajien loukkaantumisvaaraa tai vammojen vakavuutta. Niiden pääntuen osien, jotka sijaitsevat jäljempänä määritellyllä iskun vastaanottavalla alueella, on kyettävä vaimentamaan energiaa tämän säännön liitteessä 6 esitetyllä tavalla.
 6.1.1. Iskun vastaanottava alue rajataan sivuilta kahdella pitkittäisellä pystytasolla, yksi kummallakin puolella pääntukea 70 mm etäisyydellä kyseisen istuimen keskitasosta.
 6.1.2. Pääntuen iskun vastaanottavan alueen on oltava sellaisen tason yläpuolella, joka on vertailulinjaan R nähden kohtisuorassa ja 635 mm:n etäisyydellä H-pisteestä.
 6.1.3. Poikkeuksena edellä esitettyihin määräyksiin energian vaimentamista koskevia vaatimuksia ei sovelleta sellaisten istuinten pääntukien takapintoihin, joiden takana ei ole istuinta.
 6.2. Pääntuen etu- ja takapintojen osat (lukuun ottamatta sellaisten pääntukien takapintojen osia, jotka on suunniteltu asennettavaksi istuimiin, joiden takana ei ole istuinta), jotka sijaitsevat edellä määritellyistä pitkittäisistä pystytasoista ulospäin, on pehmustettava siten, että pään suora kosketus voidaan estää niiden rakenneosien kanssa, joiden kaarevuussäteen on oltava alueilla, joita halkaisijaltaan 165 mm:n pallo voi koskettaa, vähintään 5 mm.
 Kyseiset osat voidaan myös katsoa tyydyttäviksi, jos ne läpäisevät tämän säännön liitteessä 6 kuvatun energianvaimentamistestin. Jos pääntukien ja niiden tukirakenteiden edellä mainitut osat on päällystetty pehmeämmällä kuin 50 Shore A -asteisella materiaalilla, tässä kohdassa asetettuja vaatimuksia, jotka eivät koske tämän säännön liitteessä 6 mainittua energian vaimentamista, sovelletaan vain jäykkiin osiin.
 6.3. Pääntuki on kiinnitettävä istuimeen tai tarvittaessa ajoneuvon rakenteeseen siten, ettei pääntuen täytteestä, kiinnityksestä tai istuimen selkänojasta työnny testin aikana, pään aiheuttaman paineen tuloksena, esiin kovia tai vaarallisia osia.
 Pääntuen korkeuden, joka on määritetty jäljempänä 7.2 kohdassa esitetyllä tavalla, on oltava seuraavien vaatimusten mukainen:
 6.4.1. Pääntuen korkeus on mitattava 7.2 kohdassa esitetyllä tavalla.
 6.4.2. Jos pääntuen korkeutta ei voida säätää, sen korkeuden on oltava vähintään 800 mm etuistuimien osalta ja vähintään 750 mm muiden istuimien osalta.
 Jos pääntuen korkeutta voidaan säätää:
 6.4.3.1. sen korkeuden on oltava vähintään 800 mm etuistuimien osalta ja vähintään 750 mm muiden istuimien osalta; tämä arvo on mitattava asennossa, joka on korkeimman ja alimman mahdollisen säädettävän asennon välillä;
 6.4.3.2. korkeus ei missään käyttöasennossa saa olla alle 750 mm;
 6.4.3.3. muiden kuin etuistuimien osalta pääntuet voivat olla sellaisia, että ne voidaan siirtää alle 750 mm korkuiseen asentoon, sillä edellytyksellä, että matkustaja voi selvästi tunnistaa, että tällainen asento ei sisälly pääntuen käyttöön;
 6.4.3.4. etuistuimien osalta pääntuet voivat olla sellaisia, että ne voidaan automaattisesti siirtää alle 750 mm korkuiseen asentoon silloin, kun istuin ei ole käytössä, edellyttäen, että ne palaavat käyttöasentoon automaattisesti, kun istuin on käytössä.
 6.4.4. Edellä 6.4.2 ja 6.4.3.1 kohdassa mainitut mitat voivat etuistuinten osalta olla vähemmän kuin 800 mm ja muiden istuinten osalta vähemmän kuin 750 mm, jotta pääntuen ja katon sisäpinnan, ikkunoiden tai ajoneuvon rakenteen muun osan väliin jää riittävästi tilaa; tämä väliin jäävä tila voi olla kuitenkin enintään 25 mm. Sellaisten istuimien osalta, joihin on asennettu siirto- ja/tai säätöjärjestelmät, tätä on sovellettava kaikkiin istuimen asentoihin. Lisäksi 6.4.3.2 kohdasta poiketen korkeus ei missään käyttöasennossa saa olla alle 700 mm.
 6.4.5. Poiketen edellä 6.4.2 ja 6.4.3.1 kohdassa mainituista korkeusvaatimuksista sellaisen pääntuen, joka on suunniteltu käytettäväksi keskimmäisissä takaistuimissa tai -istumapaikoissa, on oltava korkeudeltaan vähintään 700 mm.
 6.5. Jos pääntuen korkeutta voidaan säätää, on sen osan, johon pää nojaa, oltava vähintään 100 mm korkea 7.2 kohdassa esitetyllä tavalla mitattuna.
 Jos pääntuen korkeutta ei voida säätää, ei istuimen selkänojan ja pääntuen välissä saa olla 60 mm suurempaa rakoa.
 6.6.1. Jos pääntuen korkeutta voidaan säätää, ei sen ja istuimen selkänojan yläreunan välissä saa olla 25 mm suurempaa rakoa pääntuen ollessa alimmassa asennossaan.
 Jos pääntuen korkeutta ei voida säätää, huomioon otettava alue on:
 6.6.2.1. vertailulinjaan nähden kohtisuorassa olevan, R-pisteestä 540 mm:n päässä olevan tason yläpuolella ja
 6.6.2.2. kahden sellaisen pystysuoran pitkittäistason välissä, jotka kulkevat 85 mm:n päässä vertailulinjasta sen kummallakin puolen.
 Tällä alueella sallitaan yksi tai useampi aukko, jonka etäisyys ”a” on aukon muodosta riippumatta yli 60 mm 7.5 kohdassa esitetyllä tavalla mitattuna sillä edellytyksellä, että 7.4.3.6 kohdan vaatimukset täyttyvät, vielä 7.4.3.4 kohdan mukaisen ylimääräisen testin jälkeenkin.
 6.6.3. Jos pääntuen korkeutta voidaan säätää, sallitaan pääntukena toimivan laitteen osalta yksi tai useampi aukko, jonka etäisyys ”a” on aukon muodosta riippumatta yli 60 mm 7.5 kohdassa esitetyllä tavalla mitattuna sillä edellytyksellä, että 7.4.3.6 kohdan vaatimukset täyttyvät vielä 7.4.3.4 kohdan mukaisen ylimääräisen testin jälkeenkin.
 6.7. Pääntuen leveyden on oltava sellainen, että se tukee tarkoituksenmukaisesti tavanomaisessa asennossa istuvan henkilön päätä. Tason, jolla jäljempänä 7.3 kohdassa määritelty leveys mitataan, on ulotuttava vähintään 85 mm pääntuelle tarkoitetun istuimen symmetriatason kummallekin puolelle, kun etäisyys on mitattu 7.3 kohdassa säädetyllä tavalla.
 6.8. Pääntuen ja sen kiinnityspisteen on oltava sellaisia, että pääntuki sallii pään enimmäissiirtymäksi taaksepäin alle 102 mm jäljempänä 7.4 kohdassa säädetyn staattisen menettelyn mukaisesti mitattuna.
 6.9. Pääntuen ja sen kiinnityspisteen on oltava niin lujia, että ne kestävät vaurioitumatta jäljempänä 7.4.3.7 kohdassa määritellyn kuormituksen.
 6.10. Jos pääntuki on säädettävä, sen määrätty enimmäiskäyttökorkeus ei saa ylittyä ilman käyttäjän tarkoituksellista toimenpidettä, joka suoritetaan säätötoimintojen lisäksi.
 7. TESTIT
 7.1. Istuimen, johon pääntuki on asennettu, vertailupisteen (H-pisteen) määrittäminen
 Tämä piste määritetään tämän säännön liitteessä 3 esitettyjen vaatimusten mukaisesti.
 Pääntuen korkeuden määrittäminen
 7.2.1. Kaikki tietyn istuimen linjat vedetään symmetriatasoon, jonka leikkaus istuimen kanssa määrittää pääntuen ja istuimen selkänojan ääriviivat (ks. tämän säännön liite 4, kuva 1).
 7.2.2. Nukke, joka vastaa keskivertoa täysikasvuista mieshenkilöä, tai nukke, joka on esitetty tämän säännön liitteessä 3, asetetaan tavalliseen asentoon istuimelle. Selkänoja, jos se on kallistettavissa, lukitaan sellaiseen asentoon, joka vastaa mahdollisimman tarkasti nuken kehon vertailulinjan 25°:n kallistumaa pystyasennosta.
 7.2.3. Liitteessä 3 kuvatun nuken vertailulinjan projektio piirretään kyseisessä istuimessa 7.2.1 kohdassa määritettyyn tasoon. Pääntuen ylimmän kohdan tangentti S piirretään kohtisuoraan vertailulinjaan nähden.
 7.2.4. Etäisyys ”h” H-pisteestä tangenttiin S on se korkeus, joka on otettava huomioon 6.4 kohdan vaatimusta sovellettaessa.
 Pääntuen leveyden määrittäminen (ks. tämän säännön liite 4, kuva 2)
 7.3.1. Taso S1, joka on kohtisuorassa vertailulinjaan nähden ja 65 mm 7.2.3 kohdassa määritetyn tangentti S:n alapuolella, määrittää pääntuen ääriviivan C rajaaman alueen. Tasoon S1 piirretään suorat linjat, jotka ovat ääriviivan C tangenttien suuntaisia, ja esittävät pystysuorien, istuimen symmetriatason suuntaisten tasojen (P ja P’) ja tason S1 leikkausta.
 7.3.2. Pääntuen leveys, joka on otettava huomioon sovellettaessa 6.7 kohdan vaatimusta, on tasojen P ja P’ välinen etäisyys L mitattuna tasolla S1.
 7.3.3. Pääntuen leveys on tarvittaessa määritettävä myös tasolla, joka on 635 mm istuimen vertailupisteen yläpuolella, etäisyyden ollessa mitattuna vertailulinjaa pitkin.
 Välineen tehokkuuden määrittäminen
 7.4.1. Pääntuen tehokkuus tarkastetaan jäljempänä esitetyllä staattisella testillä.
 Testin valmistelu
 7.4.2.1. Jos pääntukea voidaan säätää, se asetetaan korkeimpaan asentoon.
 7.4.2.2. Jos on kyse yhdistelmäistuimesta, jonka vähintään kahden istumapaikan tukikehys (mukaan luettuna pääntukien tukikehys) on kokonaan tai osittain sama, testi on suoritettava samanaikaisesti kaikille kyseisille istumapaikoille.
 7.4.2.3. Jos istuinta tai selkänojaa voidaan säätää suhteessa ajoneuvon rakenteeseen kiinnitettyyn pääntukeen, se on sijoitettava asentoon, jonka tekninen tutkimuslaitos katsoo epäsuotuisimmaksi.
 Testaus
 7.4.3.1. Kaikki linjat piirretään kyseisen istuimen pystysuoraan symmetriatasoon (ks. tämän säännön liite 5).
 7.4.3.2. Vertailulinjan R projektio piirretään 7.4.3.1 kohdassa tarkoitettuun tasoon.
 7.4.3.3. Poikkeutettu vertailulinja R1 määritetään kohdistamalla tämän säännön liitteessä 3 tarkoitetun nuken selkää jäljittelevään osaan alkuvoima, joka aiheuttaa 37,3 daNm momentin taaksepäin H-pisteeseen.
 Halkaisijaltaan 165 mm olevan pallomaisen pään avulla kohdistetaan alkuvoima, joka aiheuttaa 37,3 daNm momentin H-pisteeseen, kohtisuorassa poikkeutettuun vertailulinjaan R1 65 mm pääntuen yläreunan alapuolella, samalla kun poikkeutettu vertailulinja pidetään poikkeutetussa sijainnissaan R1 edellä olevan 7.4.3.3 kohdan vaatimusten mukaisesti.
 7.4.3.4.1. Jos edellä määrättyä voimaa ei aukkojen vuoksi voida kohdistaa 65 mm pääntuen yläreunan alapuolelle, etäisyyttä voidaan lyhentää siten, että voiman akseli kulkee aukkoa lähinnä olevan kehyksen osan keskilinjan kautta.
 7.4.3.4.2. Edellä 6.6.2 ja 6.6.3 kohdassa kuvatussa tapauksessa testi on toistettava kohdistamalla halkaisijaltaan 165 mm olevaa palloa käyttäen kuhunkin aukkoon voima, joka:
 kulkee aukon pienimmän osan painopisteen läpi, vertailulinjan kanssa yhdensuuntaisia poikittaislinjoja pitkin, ja aiheuttaa 37,3 daNm momentin R-pisteeseen.
 7.4.3.5. Määritetään pallomaisen pään tangentti Y, joka on yhdensuuntainen poikkeutetun vertailulinjan R1 kanssa.
 7.4.3.6. Tangentin Y ja poikkeutetun vertailulinjan R1 välinen etäisyys X mitataan. Kun etäisyys X on pienempi kuin 102 mm, katsotaan sen olevan 6.8 kohdan vaatimusten mukainen.
 7.4.3.7. Ainoastaan silloin, kun 7.4.3.4 kohdassa määritetty voima kohdistetaan enintään 65 mm pääntuen yläreunan alapuolelle, se nostetaan 89 daNm:iin, jollei istuin tai istuimen selkänoja vaurioidu aiemmin.
 Pääntuen aukkojen etäisyyden ”a” määrittäminen (ks. tämän säännön liite 7)
 7.5.1. Etäisyys ”a” on määritettävä halkaisijaltaan 165 mm olevalla pallolla jokaiselle aukolle ja pääntuen etupintaan nähden.
 7.5.2. Pallo on asetettava kiinni aukon reunoihin sellaisessa aukkoalueen pisteessä, jossa pallo eniten tunkeutuu aukkoon, ottaen huomioon, että mitään kuormitusta ei kohdisteta.
 7.5.3. Pallon ja aukon reunojen kahden kosketuspisteen välinen etäisyys on etäisyys ”a”, joka on otettava huomioon 6.6.2 ja 6.6.3 kohdan säännösten mukaisessa arvioinnissa.
 8. TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUS
 8.1. Jokaisen pääntuen tai istuimen, jolla on liitteen 2 mukainen tyyppihyväksyntänumero, on oltava hyväksytyn pääntukityypin sekä edellä 6 ja 7 kohdassa määrättyjen ehtojen mukainen.
 8.2. Vaatimustenmukaisuuden tarkastamiseksi on sarjatuotannossa oleville pääntuille suoritettava riittävä määrä pistokokeita.
 8.3. Testeissä on käytettävä myytäväksi tarjottuja tai tarjottavia pääntukia.
 8.4. Pääntukien, jotka on valittu tarkastettaviksi hyväksytyn tyypin vaatimustenmukaisuuden osalta, on läpäistävä tämän säännön 7 kohdassa tarkoitettu testi.
 9. SEURAAMUKSET VAATIMUSTENMUKAISUUDESTA POIKKEAVASTA TUOTANNOSTA
 9.1. Hyväksytyt pääntuet
 Pääntuelle tämän säännön nojalla annettu tyyppihyväksyntä voidaan peruuttaa, jos edellä 5.4 kohdassa tarkoitetuilla ominaisuuksilla varustettu pääntuki ei läpäise pistokokeita tai jos se ei ole hyväksytyn tyypin mukainen.
 9.2. Jos tätä sääntöä soveltava sopimuksen sopimuspuoli peruuttaa aiemmin myöntämänsä hyväksynnän, sen on viipymättä ilmoitettava tästä muille tätä sääntöä soveltaville sopimuksen sopimuspuolille tämän säännön liitteessä 1 esitetyn mallin mukaisella ilmoituslomakkeella.
 10. PÄÄNTUKITYYPIN MUUTOKSET JA HYVÄKSYNNÄN LAAJENTAMINEN
 Pääntukityyppiin tehtävistä muutoksista on ilmoitettava hallinnolliselle yksikölle, joka on hyväksynyt kyseisen pääntukityypin. Hallinnollinen yksikkö voi tämän jälkeen
 10.1.1. katsoa, ettei tehdyillä muutoksilla todennäköisesti ole havaittavaa kielteistä vaikutusta ja että pääntuki joka tapauksessa edelleen täyttää vaatimukset, tai
 10.1.2. vaatia uuden testausselosteen testien suorittamisesta vastaavalta tekniseltä tutkimuslaitokselta.
 10.2. Hyväksynnän vahvistus tai epääminen, jossa eritellään muutokset, annetaan tiedoksi edellä olevan 5.3 kohdan mukaisella menettelyllä tätä sääntöä soveltaville sopimuksen sopimuspuolille.
 10.3. Hyväksynnän laajentamisen myöntäneen toimivaltaisen viranomaisen on annettava laajentamiselle sarjanumero ja ilmoitettava siitä muille vuoden 1958 sopimuksen sopimuspuolille, jotka soveltavat tätä sääntöä, tämän säännön liitteessä 1 esitetyn mallin mukaisella ilmoituslomakkeella.
 11. OHJEET
 Valmistajan on toimitettava jokaisen hyväksytyn pääntukityypin mukaisen mallin ohessa tiedot niiden istuintyyppien ja istuinten yksityiskohdista ja ominaisuuksista, joille pääntuki on hyväksytty. Jos pääntuki on säädettävä, säätö- ja/tai vapautustoiminnot on selitettävä selkeästi kyseisessä ilmoituksessa.
 12. TUOTANNON LOPULLINEN KESKEYTTÄMINEN
 Jos hyväksynnän haltija lopettaa kokonaan tämän säännön perusteella hyväksytyn pääntuen valmistamisen, hyväksynnän haltijan on ilmoitettava tästä hyväksynnän myöntäneelle viranomaiselle. Ilmoituksen saatuaan viranomaisen on ilmoitettava asiasta muille tätä sääntöä soveltaville vuoden 1958 sopimuksen sopimuspuolille tämän säännön liitteessä 1 esitetyn mallin mukaisella ilmoituslomakkeella.
 13. SIIRTYMÄMÄÄRÄYKSET
 13.1. Muutossarjan 04 virallisesta voimaantulosta alkaen tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet eivät saa evätä tähän sääntöön, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 04, perustuvia ECE-hyväksyntöjä.
 13.2. Kahdenkymmenenneljän kuukauden kuluttua muutossarjan 04 voimaantulopäivästä tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet saavat myöntää ECE-hyväksyntöjä ainoastaan, jos ajoneuvotyyppi täyttää tämän säännön, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 04, vaatimukset.
 13.3. Neljänkymmenenkahdeksan kuukauden kuluttua muutossarjan 04 voimaantulopäivästä tämän säännön mukaiset aiemmat hyväksynnät eivät enää ole voimassa, lukuun ottamatta tapauksia, joissa ajoneuvotyyppi täyttää tämän säännön, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 04, vaatimukset.
 14. HYVÄKSYNTÄTESTEISTÄ VASTAAVIEN TEKNISTEN TUTKIMUSLAITOSTEN SEKÄ HALLINNOLLISTEN YKSIKÖIDEN NIMET JA OSOITTEET
 Tätä sääntöä soveltavien vuoden 1958 sopimuksen sopimuspuolien on ilmoitettava Yhdistyneiden Kansakuntien sihteeristölle hyväksyntätestien suorittamisesta vastaavien teknisten tutkimuslaitosten sekä niiden hallinnollisten yksiköiden nimet ja osoitteet, jotka myöntävät hyväksynnät ja joille on toimitettava lomakkeet todistukseksi muissa maissa myönnetystä hyväksynnästä taikka hyväksynnän laajentamisesta, epäämisestä tai peruuttamisesta.
 (1) Sisältää muutossarjan 03.
 (2) Säännön nro 17 vaatimusten mukaisten M1-luokan ajoneuvojen pääntukien ei tarvitse olla tämän säännön mukaisia.
 (3) 1 Saksa, 2 Ranska, 3 Italia, 4 Alankomaat, 5 Ruotsi, 6 Belgia, 7 Unkari, 8 Tšekin tasavalta, 9 Espanja, 10 Jugoslavia, 11 Yhdistynyt kuningaskunta, 12 Itävalta, 13 Luxemburg, 14 Sveitsi, 15 (vapaana), 16 Norja, 17 Suomi, 18 Tanska, 19 Romania, 20 Puola, 21 Portugali, 22 Venäjän federaatio, 23 Kreikka, 24 (vapaana), 25 (vapaana), 26 Slovenia ja 27 Slovakia. Seuraavat numerot annetaan muille maille aikajärjestyksessä sitä mukaa kuin ne ratifioivat moottoriajoneuvojen varusteiden ja osien hyväksymisehtojen yhdenmukaistamista ja hyväksymisien vastavuoroista tunnustamista koskevan sopimuksen tai liittyvät siihen, ja Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteeri ilmoittaa näin annetuista numeroista sopimuksen sopimuspuolille.
 LIITE 1
 TIEDONANTO
 (Enimmäiskoko A4 (210 × 297 mm))
 LIITE 2
 HYVÄKSYNTÄMERKKIEN JÄRJESTELYT (1)
 Kiinteän tai irrotettavan pääntuen (ks. määritelmät tämän säännön 2.2.1 ja 2.2.2 kohdassa) hyväksyntämerkki.
 Edellä oleva hyväksyntämerkki osoittaa vähintään yhteen kiinteään tai irrotettavaan pääntukeen kiinnitettynä, että kyseinen pääntukityyppi on hyväksytty Alankomaissa (E4) säännön nro 25 nojalla hyväksyntänumerolla 032439. Hyväksyntänumeron kaksi ensimmäistä numeroa ilmaisevat, että hyväksyntä on myönnetty säännön nro 25 muutossarjan 03 vaatimusten mukaisesti.
 Erillisen pääntuen hyväksyntämerkki (ks. määritelmä tämän säännön 2.2.3 kohdassa).
 Edellä oleva hyväksyntämerkki osoittaa pääntukeen kiinnitettynä, että kyseinen pääntuki on hyväksytty ja että se on erillinen pääntuki; se on hyväksytty Alankomaissa (E4) hyväksyntänumerolla 032439. Hyväksyntänumeron kaksi ensimmäistä numeroa ilmaisevat, että hyväksyntä on myönnetty säännön nro 25 muutossarjan 03 vaatimusten mukaisesti.
 (1) Hyväksyntänumero on sijoitettava ympyrän lähelle ja joko E-kirjaimen ylä- tai alapuolelle taikka sen vasemmalle tai oikealle puolelle.
 LIITE 3
 MENETTELY MOOTTORIAJONEUVOJEN ISTUMAPAIKKOJEN H-PISTEEN JA ISTUIMEN YLÄVARTALON TODELLISEN KALTEVUUSKULMAN MÄÄRITTELEMISEKSI
 1. TARKOITUS
 Tässä liitteessä esitettyä menettelyä käytetään moottoriajoneuvon yhden tai useamman istumapaikan H-pisteen sijainnin ja ylävartalon todellisen kaltevuuskulman määrittelyyn sekä mitattujen tietojen ja ajoneuvon valmistajan ilmoittamien suunnittelutietojen välisen suhteen todentamiseen (1).
 2. MÄÄRITELMÄT
 Tämän liitteen soveltamiseksi:
 ”vertailutiedoilla” tarkoitetaan yhtä tai useampaa istumapaikan seuraavista ominaisuuksista:
 2.1.1. H-pistettä ja R-pistettä sekä niiden välistä suhdetta;
 2.1.2. ylävartalon todellista kaltevuuskulmaa ja ylävartalon suunniteltua kaltevuuskulmaa sekä niiden välistä suhdetta.
 2.2. ”Kolmiulotteisella H-pistekoneella” tarkoitetaan laitetta, jolla määritetään H-pisteet ja ylävartalon todelliset kaltevuuskulmat. Tämä laite kuvaillaan tämän liitteen lisäyksessä 1.
 2.3. ”H-pisteellä” tarkoitetaan ajoneuvon istuimelle asennetun kolmiulotteisen H-pistekoneen ylävartalon ja reisien akselin jäljempänä 4 kohdan mukaisesti määritettyä sijaintia. H-piste sijaitsee laitteen keskiviivan keskikohdassa, kolmiulotteisen H-pistekoneen molemmin puolin sijaitsevien H-pistettä osoittavien merkkien välissä. H-piste vastaa teoriassa R-pistettä (toleranssit määritellään jäljempänä 3.2.2 kohdassa). Kun H-piste on määritetty 4 kohdassa kuvatun menetelmän mukaisesti, se katsotaan istuimen pehmusterakenteeseen nähden kiinteäksi ja sen mukana liikkuvaksi, kun istuinta säädetään.
 2.4. ”R-pisteellä” tai ”istuimen vertailupisteellä” tarkoitetaan ajoneuvon valmistajan kullekin istumapaikalle määrittelemää suunnittelupistettä, joka määritetään kolmiulotteisen viitejärjestelmän mukaisesti.
 2.5. ”Ylävartalolinjalla” tarkoitetaan kolmiulotteisen H-pistekoneen anturin keskilinjaa, kun anturi on takimmaisessa mahdollisessa asennossa.
 2.6. ”Ylävartalon todellisella kaltevuuskulmalla” kulmaa, joka mitataan H-pisteen kautta kulkevan pystyviivan ja ylävartalolinjan välistä kolmiulotteisella H-pistekoneen selkäkulman mittauslaitteella. Ylävartalon todellinen kaltevuuskulma vastaa teoriassa ylävartalon suunniteltua kaltevuuskulmaa (toleranssit määritellään jäljempänä 3.2.2 kohdassa).
 2.7. ”Ylävartalon suunnitellulla kaltevuuskulmalla” tarkoitetaan R-pisteen kautta kulkevan pystyviivan ja ylävartalolinjan välistä kulmaa asennossa, joka vastaa ajoneuvon valmistajan määrittelemää istuimen selkänojan suunniteltua asentoa.
 2.8. ”Matkustajan keskitasolla” (C/LO) tarkoitetaan kolmiulotteisen H-pistekoneen keskitasoa sijoitettuna kuhunkin ennalta määriteltyyn istumapaikkaan; sitä edustaa H-pisteen koordinaatti Y-akselilla. Yksittäisten istuimien osalta istuinten istuimen keskitaso on samassa kohdassa kuin matkustajan keskitaso. Muiden istuimien osalta matkustajan keskitason määrittelee valmistaja.
 2.9. ”Kolmiulotteisella viitejärjestelmällä” tarkoitetaan järjestelmää, joka on kuvattu tämän liitteen lisäyksessä 2.
 2.10. ”Vertailumerkeillä” tarkoitetaan ajoneuvon korissa olevia valmistajan määrittelemiä fyysisiä kohtia (reikiä, pintoja, merkkejä tai painumia).
 2.11. ”Ajoneuvon mittausasennolla” tarkoitetaan ajoneuvon asentoa, jota määritettäessä käytetään perusmerkkien sijaintia kolmiulotteisessa vertailujärjestelmässä.
 3. VAATIMUKSET
 3.1. Tietojen esittämistapa
 Jokaisen istumapaikan osalta, joita koskevat vertailutiedot ovat tarpeen tämän säännön vaatimusten noudattamisen osoittamiseksi, on esitettävä kaikki seuraavat tai niistä asianmukaisesti valitut tiedot muodossa, joka on määritelty tämän liitteen lisäyksessä 3:
 3.1.1. R-pisteen koordinaatit kolmiulotteisessa viitejärjestelmässä,
 3.1.2. ylävartalon suunniteltu kaltevuuskulma,
 3.1.3. kaikki tiedot, jotka tarvitaan istuimen säätämiseksi (jos se on säädettävä) jäljempänä 4.3 kohdassa määriteltyyn mittausasentoon.
 3.2. Mitattujen tietojen ja suunniteltujen eritelmien suhde
 3.2.1. Jäljempänä 4 kohdassa kuvatulla tavalla määritettyjä H-pisteen koordinaatteja ja ylävartalon todellisen kaltevuuskulman arvoa verrataan vastaavasti R-pisteen koordinaatteihin ja ylävartalon suunnitellun kaltevuuskulmaan arvoon, jotka ajoneuvon valmistaja on ilmoittanut.
 3.2.2. R-pisteen ja H-pisteen suhteellisia sijainteja sekä ylävartalon suunnitellun kaltevuuskulman ja ylävartalon todellisen kaltevuuskulman välistä suhdetta pidetään kyseisen istuimen osalta hyväksyttävinä, jos H-piste on määriteltyjen koordinaattiensa mukaan sellaisen neliön sisällä, jonka pysty- ja vaakasuoran sivun pituus on 50 mm ja jonka lävistäjät leikkaavat R-pisteessä, ja jos ylävartalon todellinen kaltevuuskulma vastaa 5 asteen tarkkuudella ylävartalon suunniteltua kaltevuuskulmaa.
 3.2.3. Jos nämä ehdot täyttyvät, R-pistettä ja ylävartalon suunniteltua kaltevuuskulmaa käytetään tämän säännön vaatimusten noudattamisen osoittamiseen.
 3.2.4. Jos H-piste tai ylävartalon todellinen kaltevuuskulma ei täytä edellä 3.2.2 kohdan vaatimuksia, H-piste ja ylävartalon todellinen kaltevuuskulma määritetään vielä kahdesti (yhteensä kolmesti). Jos näistä kolmesta mittaustoimenpiteestä kahden tulokset täyttävät vaatimukset, sovelletaan edellä 3.2.3 kohdan ehtoja.
 3.2.5. Jos vähintään kahden edellä 3.2.4 kohdassa kuvatun mittaustoimenpiteen tulokset eivät täytä edellä 3.2.2 kohdan vaatimuksia tai jos todentamista ei voida suorittaa, koska ajoneuvon valmistaja ei ole toimittanut R-pisteen sijaintia tai ylävartalon suunniteltua kaltevuuskulmaa koskevia tietoja, käytetään kolmen mitatun pisteen keskipistettä tai kolmen mitatun kulman keskiarvoa; nämä tiedot katsotaan soveltuviksi kaikkiin tapauksiin, joissa tässä säännössä viitataan R-pisteeseen tai ylävartalon suunniteltuun kaltevuuskulmaan.
 4. MENETTELY H-PISTEEN JA RINTAOSAN TODELLISEN KALTEVUUSKULMAN MÄÄRITTÄMISEKSI
 4.1. Valmistajalla on mahdollisuus huolehtia siitä, että ajoneuvon lämpötila on 20 ± 10 °C sen varmistamiseksi, että istuinmateriaali saavuttaa huoneenlämmön. Jos tarkastettavalla istuimella ei ole ennen istuttu, 70–80 kg:n painoisen henkilön tai laitteen on istuttava sillä kahdesti minuutin ajan, jotta istumatyyny ja selkänoja saavat joustavuutta. Valmistajan pyynnöstä kaikki istuinasennelmat pidetään lepotilassa vähintään 30 minuuttia ennen kolmiulotteisen H-pistekoneen asentamista.
 4.2. Ajoneuvon on oltava edellä olevassa 2.11 kohdassa määritellyssä mittausasennossa.
 4.3. Jos istuin on säädettävä, se säädetään ensin takimmaiseen tavanomaiseen ajo- tai matkustusasentoon, jonka ajoneuvon valmistaja on ilmoittanut, ottaen huomioon vain istuimen pituussuuntainen säätö mutta käyttämättä istuimen liikkumavaraa, jonka tarkoituksena on muu kuin tavanomaisen ajo- tai matkustusasennon saavuttaminen. Jos käytettävissä on muita istuimen säätömahdollisuuksia (pystysuora, kulmittainen, selkänojan jne. säätö), säädöt asetetaan ajoneuvon valmistajan määrittelemään asentoon. Ripustettujen istuimien osalta pystysuora asento kiinnitetään liikkumattomaksi valmistajan määrittelemään tavanomaiseen ajoasentoon.
 4.4. Se istumapaikan alue, jota kolmiulotteinen H-pistekone koskettaa, on peitettävä riittävän suurella musliinipuuvillakankaalla, jossa on asianmukainen kudos; kangas määritellään sileäksi puuvillakankaaksi, jossa on 18,9 säiettä/cm2 ja joka painaa 0,228 kg/m2, tai kudotuksi kankaaksi taikka kuitukankaaksi, jolla on vastaavat ominaisuudet.
 Jos testi suoritetaan ajoneuvon ulkopuolella olevalle istuimelle, lattialla, jolla istuin sijaitsee, on oltava samat perusominaisuudet (2) kuin sen ajoneuvon lattialla, jossa istuin on tarkoitettu käytettäväksi.
 4.5. Istuin ja kolmiulotteisen H-pistekoneen selkäasennelma sijoitetaan niin, että matkustajan keskitaso on yhtenevä kolmiulotteisen H-pistekoneen keskitason kanssa. Valmistajan pyynnöstä kolmiulotteista H-pistekonetta voidaan siirtää matkustajan keskitasoon nähden sisemmäksi, jos kolmiulotteinen H-pistekone on niin paljon ulompana, että istuimen reuna ei mahdollista kolmiulotteisen H-pistekoneen sijoittamista samaan tasoon.
 4.6. Jalkaterä- ja pohjeasennelmat kiinnitetään istuinkaukaloasennelmaan joko yksitellen tai käyttäen T-tankoa ja pohjeasennelmaa. H-pistettä osoittavien merkkien kautta kulkevan linjan on oltava yhdensuuntainen pohjan kanssa ja kohtisuorassa istuimen pituussuuntaiseen keskitasoon nähden.
 Kolmiulotteisen H-pistekoneen jalkaterien ja säärten asennot säädetään seuraavasti:
 Ennalta määritellyt istumapaikat: kuljettaja ja ulommaisen etuistuimen matkustaja
 4.7.1.1. Molempia jalkaterä- ja sääriasennelmia siirretään eteenpäin siten, että jalkaterät asettuvat luonnollisiin asentoihinsa lattialla, tarvittaessa polkimien väliin. Jos mahdollista, vasen jalka sijoitetaan suunnilleen yhtä kauas vasemmalle kolmiulotteisen H-pistekoneen keskitasosta kuin oikea jalka on siitä oikealle. Kolmiulotteisen H-pistekoneen poikittaissuuntaisen asennon tarkistamisessa käytettävä vesivaaka asetetaan vaakasuoraan säätämällä tarvittaessa istuinkaukaloa tai siirtämällä sääri- ja jalkateräasennelmia taaksepäin. H-pistettä osoittavien merkkien kautta kulkeva linja on pidettävä kohtisuorassa istuimen pituussuuntaiseen keskitasoon nähden.
 4.7.1.2. Jos vasenta säärtä ei voida pitää samansuuntaisena oikean säären kanssa ja eikä rakenne pysty tukemaan vasenta jalkaterää, vasenta jalkaterää siirretään, kunnes se on tuettu. H-pistettä osoittavien merkkien linjaus ei saa muuttua.
 4.7.2. Ennalta määritellyt istuinpaikat: uloimmat takaistumapaikat
 Takaistuimien tai apuistuimien osalta sääret asetetaan valmistajan määrittelemään asentoon. Jos jalat lepäävät tällöin lattialla eri tasoilla olevissa kohdissa, vertailukohtana käytetään sitä jalkaa, joka koskettaa ensiksi etuistuinta; toinen jalka asetetaan niin, että laitteen istuimen sivuttaissuuntauksen osoittava vesivaaka asettuu vaakasuoraan.
 4.7.3. Muut ennalta määrätyt istumapaikat:
 Edellä 4.7.1 kohdassa kuvattua yleistä menettelyä noudatetaan muuten paitsi jalkaterien osalta, jotka asetetaan ajoneuvon valmistajan määrittelemään asentoon.
 4.8. Säärimassoja ja reisimassoja käyttäen kolmiulotteinen H-pistekone asetetaan vaakatasoon.
 Selkäkaukaloa kallistetaan eteenpäin etupysäyttimeen saakka ja kolmiulotteinen H-pistekone vedetään irti istuimen selkänojasta T-tangon avulla. Kolmiulotteinen H-pistekone asetetaan uudelleen istuimelle käyttäen jotain seuraavista menetelmistä:
 4.9.1. Jos kolmiulotteinen H-pistekone pyrkii liukumaan taakse, käytetään seuraavaa menettelyä: Kolmiulotteisen H-pistekoneen annetaan liukua taaksepäin kunnes T-tangon eteenpäin kohdistuvaa vaakasuoraa ja pidättävää kuormaa ei enää tarvita, eli kunnes istuinkaukalo koskettaa istuimen selkänojaa. Tarvittaessa pohjeosan asentoa korjataan.
 4.9.2. Jos kolmiulotteinen H-pistekone ei pyri liukumaan taaksepäin, käytetään seuraavaa menettelyä: Kolmiulotteista H-pistekonetta liu’utetaan taaksepäin kohdistamalla T-tankoon vaakasuora taaksepäin suuntautuva kuorma kunnes istuinkaukalo koskettaa istuimen selkänojaa (ks. tämän liitteen lisäyksen 1 kuva 2).
 4.10. Kolmiulotteisen H-pistekoneen selkä- ja istuinkaukaloasennelmaan kohdistetaan 100 ± 10N:n kuorma lonkkakulman mittauslaitteen ja T-tangon kuoren taitekohdassa. Kuorman vaikutussuunta pidetään samansuuntaisena kuin edellä mainitun taitekohdan ja juuri lantiotangon kehyksen yläpuolella sijaitsevan pisteen kautta kulkeva linja (ks. tämän liitteen lisäyksen 1 kuva 2). Sitten selkäkaukalo siirretään varovasti takaisin istuimen selkänojaa vasten. Menettelyn jatkuessa on varottava, ettei kolmiulotteinen H-pistekone pääse liukumaan eteenpäin.
 4.11. Oikean ja vasemman pakaran painot asetetaan paikalleen ja sen jälkeen vuorotellen kahdeksan rintaosan painoa. Kolmiulotteisen H-pistekoneen taso pidetään vakiona.
 4.12. Selkäkaukaloa kallistetaan eteenpäin istuimen selkänojan jännityksen vapauttamiseksi. Kolmiulotteista H-pistekonetta keinutetaan sivusuunnassa 10°:een kaaressa (5° kumpaankin suuntaan pystysuorasta keskitasosta) kolme keinutuskierrosta, jotta kolmiulotteisen H-pistekoneen ja istuimen välille mahdollisesti kasautunut kitka vapautuu.
 Keinutuksen aikana kolmiulotteisen H-pistekoneen T-tanko saattaa pyrkiä poikkeamaan määritellystä vaaka- ja pystysuorasta linjauksestaan. Tästä syystä T-tankoa on pidettävä paikallaan kohdistamalla siihen tarvittava sivuttaiskuorma keinutusliikkeen aikana. T-tankoa pideltäessä ja kolmiulotteista H-pistekonetta keinutettaessa on varmistettava huolellisesti, että tahattomia ulkoisia kuormia ei kohdistu pystysuoraan eikä eteen- tai taaksepäin.
 Kolmiulotteisen H-pistekoneen jalkaterien liikettä ei saa estää eikä niitä saa pidellä tämän vaiheen aikana. Jos jalkojen asento muuttuu, niiden tulisi antaa toistaiseksi jäädä kyseiseen asentoon.
 Selkäkaukalo palautetaan varovasti istuimen selkänojaa vasten ja tarkistetaan, että kumpikin vesivaaka on nolla-asennossa. Jos jalkaterät ovat liikkuneet kolmiulotteisen H-pistekoneen keinutuksen aikana, niiden asentoa on korjattava seuraavasti:
 Kumpikin jalkaterä nostetaan vuorotellen irti lattiasta mahdollisimman vähän mutta riittävästi, niin että jalkaterät eivät enää liiku. Nostamisen aikana jalkaterien on annettava kiertyä vapaasti, eikä niihin saa kohdistaa eteenpäin tai sivulle suuntautuvia kuormia. Kun kumpikin jalka lasketaan jälleen alas, kantapään on kosketettava sitä varten tarkoitettua rakennetta.
 Tarkistetaan, että sivuttaissuuntainen vesivaaka on nolla-asennossa; selkäkaukalon yläosaan kohdistetaan tarvittaessa riittävä sivuttaiskuorma, jonka vaikutuksesta kolmiulotteisen H-pistekoneen istuinkaukalo asettuu vaakasuoraan.
 4.13. T-tangosta pidetään kiinni, jotta kolmiulotteinen H-pistekone ei liukuisi eteenpäin istuinpehmusteella, ja menetellään seuraavasti:
 a)
 selkäkaukalo palautetaan istuimen selkänojaa vasten;
 b)
 vuorotellen kohdistetaan ja vapautetaan vaakasuora taaksepäin suuntautuva kuorma, jonka suuruus on enintään 25 N, selkänojan kulman tankoon suunnilleen ylävartalon painojen keskikohdan korkeudella, kunnes lonkkakulman mittauslaite osoittaa, että vakaa asento on saavutettu kuorman vapauttamisen jälkeen. On huolellisesti varmistettava, että kolmiulotteiseen H-pistekoneeseen ei kohdisteta ulkoisia alaspäin tai sivuille suuntautuvia kuormia. Jos kolmiulotteisen H-pistekoneen tason uusi säätö on vielä tarpeen, selkäkaukaloa kierretään eteenpäin, taso säädetään ja 4.12 kohdassa kuvailtu menettely toistetaan.
 Tehdään kaikki mittaukset:
 4.14.1. H-pisteen koordinaatit määritetään kolmiulotteisen viitejärjestelmän mukaisesti.
 4.14.2. Ylävartalon todellinen kaltevuuskulma todetaan kolmiulotteisen H-pistekoneen selkäkulman mittauslaitteesta, kun anturi on takimmaisessa mahdollisessa asennossa.
 4.15. Jos kolmiulotteisen H-pistekoneen asennus halutaan suorittaa uudelleen, istuinasennelman tulisi pysyä lepotilassa vähintään 30 minuuttia ennen uutta asennusta. Kolmiulotteista H-pistekonetta ei tulisi jättää kuormitettuna istuinasennelman päälle pitemmäksi aikaa kuin testin suorittaminen vaatii.
 Jos samalla rivillä sijaitsevia istuimia voidaan pitää samanlaisina (penkki-istuin, identtiset istuimet jne.), kullekin istuinriville määritetään vain yksi H-piste ja yksi rintaosan todellinen kaltevuuskulma, kun tämän liitteen lisäyksessä 1 kuvattu kolmiulotteinen H-pistekone on asetettuna koko riviä edustavaksi katsotulle istumapaikalle. Tämän paikan on oltava:
 4.16.1. eturivissä kuljettajan istuin,
 4.16.2. takarivissä tai -riveissä uloimpana sijaitseva istumapaikka.
 (1) Kaikkien muiden istumapaikkojen kuin etuistuimien osalta, joissa H-pistettä ei voida määritellä kolmiulotteisen H-pistekoneen tai siihen liittyvien menetelmien avulla, toimivaltainen viranomainen voi halutessaan käyttää valmistajan ilmoittamaa R-pistettä viitearvona.
 (2) Kaltevuuskulma, korkeusero istuimen kiinnityskohdissa, pinnanmuoto jne.
 Lisäys 1
 KOLMIULOTTEISEN H-PISTEKONEEN KUVAUS (1)
 (3-D H -kone)
 1.
 SELKÄ- JA ISTUINKAUKALOT
 Selkä- ja istuinkaukalot valmistetaan lujitemuovista ja metallista; ne jäljittelevät ihmisen rintakehää ja lantiota, ja ne on mekaanisesti liitetty toisiinsa H-pisteessä. H-pisteen kohdalle saranoituun anturiin on kiinnitetty kulmanmittauslaite ylävartalon todellisen kaltevuuskulman mittaamiseksi. Istuinkaukaloon kiinnitetyllä säädettävällä reisitangolla määritetään reiden keskiviiva, ja se toimii lonkkakulman mittauksessa peruslinjana.
 2.
 VARTALON JA JALAN OSAT
 Pohjeosat on kytketty istuinkaukaloon polvet yhdistävästä T-tangosta, joka on säädettävän reisitangon sivuttaissuuntainen jatke. Pohjeosiin on asennettu kulmanmittauslaitteet polvikulmien mittaamiseksi. Kenkä- ja jalkateräasennelmat kalibroidaan jalkaterän kulman mittaamiseksi. Laitteen suuntaamiseen tilassa käytetään kahta vesivaakaa. Vartalo-osan painot sijoitetaan painopisteisiin niin, että painon jakautuminen istuimella vastaa 76-kiloisen miehen painoa. Kolmiulotteisen H-pistekoneen kaikkien nivelten vapaa liikkuvuus ilman havaittavaa kitkaa tarkistetaan.
 Kone vastaa ISO-standardissa 6549-1980 kuvattua laitetta.
 (1) Yksityiskohtaiset tiedot kolmiulotteisen H-pistekoneen rakenteesta ovat saatavissa osoitteesta Society of Automobile Engineers (SAE), 400 Commonwealth Drive, Warrendale, Pennsylvania 15096, Yhdysvallat.
 Lisäys 2
 KOLMIULOTTEINEN VIITEJÄRJESTELMÄ
 1.
 Kolmiulotteinen viitejärjestelmä perustuu ajoneuvon valmistajan määrittelemiin kolmeen toisiinsa nähden kohtisuoraan tasoon (ks. kuva) (1).
 2.
 Ajoneuvo asetetaan mittausasentoon tukialustalle niin, että vertailumerkkien koordinaatit vastaavat valmistajan ilmoittamia arvoja.
 3.
 R-pisteen ja H-pisteen koordinaatit määräytyvät auton valmistajan määrittelemien vertailumerkkien perusteella.
 (1) Viitejärjestelmä vastaa ISO-standardia 4130, 1978.
 Lisäys 3
 ISTUMAPAIKKOJA KOSKEVAT VIITETIEDOT
 1. VIITETIETOJEN KOODAUS
 Viitetiedot luetellaan järjestyksessä kunkin istumapaikan osalta. Istumapaikalle annetaan kahdesta merkistä muodostuva koodi. Ensimmäinen merkki on arabialainen numero, jolla ilmoitetaan istuinrivi ajoneuvon edestä taaksepäin laskettuna. Toinen merkki on suuraakkosin esitetty kirjain, joka ilmoittaa istumapaikan sijainnin rivillä ajoneuvon eteenpäin suuntautuvan liikkeen suuntaan katsottuna; seuraavia kirjaimia käytetään:
 L
 =
 vasen
 C
 =
 keski
 R
 =
 oikea
 2. AJONEUVON MITTAUSASENNON KUVAUS
 2.1. Vertailumerkkien koordinaatit
 X ...
 Y ...
 Z ...
 3. LUETTELO VIITETIEDOISTA
 Istumapaikka: ...
 3.1.1. R-pisteen koordinaatit
 X ...
 Y ...
 Z ...
 3.1.2. Ylävartalon suunniteltu kaltevuuskulma: ...
 3.1.3. Istuimen säätöjen määritelmät (1)
 vaakasuoraan: ...
 pystysuoraan: ...
 kulmittain: ...
 selkänojan kaltevuus: ...
 Huomautus: Muiden istumapaikkojen viitetiedot luetellaan 3.2, 3.3 jne. kohdassa.
 (1) Tarpeeton yliviivataan.
 LIITE 4
 PÄÄNTUEN KORKEUDEN JA LEVEYDEN MÄÄRITTÄMINEN
 LIITE 5
 PIIRRETTYJEN LINJOJEN YKSITYISKOHDAT JA TESTEISSÄ OTETUT MITAT
 LIITE 6
 TESTAUSMENETTELY ENERGIAN VAIMENTAMISEN TARKASTAMISEKSI
 1. ASENTAMINEN, TESTAUSLAITTEET, TALLENNUSVÄLINEET JA MENETTELY
 1.1. Asentaminen
 Energiaa vaimentavalla materiaalilla päällystetty pääntuki on kiinnitettävä ja testattava sellaisen ajoneuvon istuimessa tai rakenneosassa, johon se asennetaan. Rakenneosa on kiinnitettävä testauspenkkiin lujasti, jottei se liiku iskujen vaikutuksesta; perusteltujen erityismääritelmien puuttuessa on alustan, jonka varaan rakenneosa on sijoitettu, oltava suurin piirtein vaakasuorassa. Jos selkänojaa voidaan säätää, se on kiinnitettävä tämän säännön 7.2.2 kohdassa kuvattuun asentoon.
 Pääntuki on asennettava istuimen selkänojaan siten kuin se on ajoneuvossa. Jos pääntuki on erillinen, se on kiinnitettävä siihen ajoneuvon rakenteen osaan, johon se tavanomaisesti kiinnitetään.
 Jos pääntukea voidaan säätää, se on sijoitettava epäsuotuisimpaan säätölaitteen sallimaan asentoon.
 1.2. Testauslaitteet
 1.2.1. Nämä laitteet koostuvat heilurista, joka on laakeroitu kuulalaakereilla ja jonka suhteellinen massa (1) on iskukeskipisteessä 6,8 kg. Heilurin alaosan muodostaa kova päätä edustava kappale, jonka halkaisija on 165 mm ja jonka keskipiste on täsmälleen samassa kohdassa kuin heilurin iskukeskipiste.
 1.2.2. Päätä edustavaan kappaleeseen on asennettava kaksi kiihtyvyyttä mittaavaa anturia ja yksi nopeutta mittaava anturi, joilla pystytään mittaamaan arvot iskun suunnassa.
 1.3. Tallennusvälineet
 Käytettävien tallennusvälineiden on oltava sellaiset, että mittaukset voidaan suorittaa seuraavalla tarkkuudella:
 1.3.1. Kiihtyvyys:
 tarkkuus = ± 5 % todellisesta arvosta
 tietokanavan taajuusluokka: luokka 600, joka vastaa ISO-standardia 6487 (1987)
 herkkyys muunsuuntaisille kiihtyvyyksille ≤ 5 % asteikon alimmasta kohdasta.
 1.3.2. Nopeus:
 tarkkuus = ± 2,5 % todellisesta arvosta
 herkkyys = 0,5 km/h.
 1.3.3. Ajan mittaus
 laitteiden on testin aikana kyettävä ottamaan aikaa sekä antamaan lukemia tuhannesosasekunnin tarkkuudella:
 iskun alkuvaiheen, jolloin ensimmäinen kosketus päätä edustavan kappaleen ja testattavan kappaleen välillä tapahtuu, on käytävä ilmi tallennuksista, joita käytetään testin analysoinnissa.
 1.4. Testimenettely
 Pääntuki on kiinnitettävä ja säädettävä siten kuin tämän liitteen 1.1 kohdassa ilmoitetaan; iskut on kohdistettava pisteisiin, jotka testilaboratorio on valinnut tämän säännön 6.1 kohdassa määritellyltä iskun vastaanottavalta alueelta, ja mahdollisesti tämän säännön 6.2 kohdassa määritellyltä edellä mainitun alueen ulkopuoliselta alueelta, pinnoilta, joiden kaarevuussäde on alle 5 mm.
 1.4.1.1. Takapinnan osalta iskun suunnan takaa eteenpäin on oltava pitkittäistasossa 45°:een kulmassa pystysuoraan nähden.
 1.4.1.2. Etupinnan osalta iskun suunnan edestä taaksepäin on oltava vaakasuorassa pitkittäistasossa.
 1.4.1.3. Etu- ja taka-alueiden rajana on tämän säännön 7.2 kohdassa määritetty pääntuen yläreunaan nähden tangentiaalinen vaakataso.
 1.4.2. Päätä edustavan kappaleen on iskeydyttävä testikappaleeseen nopeudella 24,1 km/h, joka on saavutettava joko pelkän sysäyksen energialla tai käyttämällä lisäksi työntölaitetta.
 2. TULOKSET
 Mittauksissa, jotka on suoritettu edellä olevalla menettelyllä, ei päätä edustavan kappaleen hidastuvuus saa ylittää 80 g:a kolmea millisekuntia pidempää aikaa. Hidastuvuuslukemaksi on otettava kahden hidastuvuutta mittaavan anturin lukemien keskiarvo.
 3. VASTAAVAT MENETTELYT
 3.1. Vaihtoehtoiset testausmenettelyt sallitaan sillä ehdolla, että 2 kohdassa määritellyt tulokset voidaan saavuttaa; erityisesti testauslaitteiston osat voidaan suunnata eri tavalla, jos pääntuen ja iskun suunnan välisiä suhteellisia kulmia noudatetaan.
 3.2. Käytettäessä muuta kuin 1 kohdassa tarkoitettua menetelmää, on vastuu tällaisen menetelmän vastaavuuden osoittamisesta testiä suorittavalla henkilöllä.
 (1) Heilurin suhteellisen massan ”mr” ja kokonaismassan ”m” suhde voidaan ilmoittaa iskukeskipisteen ja heilahdusakselin etäisyyden ”a” sekä massakeskipisteen ja heilahdusakselin etäisyyden ”l” avulla kaavalla: mr = m (l/a)
 LIITE 7
 PÄÄNTUEN AUKKOJEN MITAN ”A” MÄÄRITTÄMINEN
 (ks. tämän säännön 6.6.2 ja 6.6.3 kohta)


type: caselaw

text:
 18.9.2017
 LV
 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
 C 309/24
 Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 30. maijā iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) – Nisreen Sharqawi u.c./Vācijas Federatīvā Republika
 (Lieta C-319/17)
 (2017/C 309/30)
 Tiesvedības valoda – vācu
 Iesniedzējtiesa
 Bundesverwaltungsgericht
 Pamatlietas puses
 Prasītāji: Nisreen Sharqawi, Yazan Fattayrji, kura likumiskā pārstāve ir Nisreen Sharqawi, Hosam Fattayrji, kura likumiskā pārstāve ir Nisreen Sharqawi
 Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika
 Prejudiciālie jautājumi
 1)
 Vai ar Direktīvas 2013/32/ES (1) 52. panta 1. punktā paredzētajiem pārejas noteikumiem netiek pieļauta tāda valsts tiesiskā regulējuma piemērošana, saskaņā ar kuru, īstenojot Direktīvas 2013/32/ES 33. panta 2. punkta a) apakšpunktā paredzētās un, salīdzinot ar iepriekšējo tiesisko regulējumu, paplašinātās pilnvaras, starptautiskās aizsardzības pieteikums ir nepieļaujams, ja cita dalībvalsts ir piešķīrusi pieteicējam alternatīvo aizsardzību, ciktāl valsts tiesību regulējums, tā kā nav paredzēti valsts līmeņa pārejas noteikumi, ir piemērojams arī pieteikumiem, kas ir tikuši iesniegti pirms 2015. gada 20. jūlija?
 Vai ar Direktīvas 2013/32/ES 52. panta 1. punktā paredzētajiem pārejas noteikumiem dalībvalstīm ir atļauts piemērot it īpaši Direktīvas 2013/32/ES 33. panta 2. punkta a) apakšpunktā paredzētās paplašinātās pilnvaras ar atpakaļejošo spēku, no kā izriet, ka nepieņemami ir arī patvēruma pieteikumi, kas ir tikuši iesniegti pirms šo paplašināto pilnvaru transponēšanas valsts līmenī, bet par kuriem uz transponēšanas brīdī vēl nav ticis pieņemts galīgs lēmums?
 2)
 Vai ar Direktīvas 2013/32/ES 33. pantu dalībvalstīm ir piešķirtas izvēles tiesības noraidīt patvēruma pieteikumu kā nepieņemamu citas dalībvalsts starptautiskās atbildības (Dublinas regula) dēļ, vai arī atbilstoši Direktīvas 2013/32/ES 33. panta 2. punkta a) apakšpunktam?
 3)
 Ja atbilde uz 2. jautājumu ir apstiprinoša: var ar Savienības tiesībām dalībvalstij tiek liegts, īstenojot Direktīvas 2013/32/ES 33. panta 2. punkta a) apakšpunktā paredzētās pilnvaras, noraidīt kā nepieņemamu starptautiskās aizsardzības pieteikumu alternatīvās aizsardzības citā dalībvalstī piešķiršanas dēļ, ja
 a)
 pieteicējs vēlas panākt papildu priekšrocības līdzās viņam citā dalībvalstī piešķirtajai alternatīvajai aizsardzībai (bēgļa statusa atzīšanu), un patvēruma procesu šajā citā dalībvalstī raksturoja un turpmāk raksturo sistemātiski trūkumi, vai
 b)
 starptautiskās aizsardzības apstākļi, proti, personu, kurām ir tiesības uz alternatīvo aizsardzību, dzīves apstākļi citā dalībvalstī, kurā pieteicējam jau ir piešķirta alternatīvā aizsardzība,
 —
 ir pretrunā Pamattiesību hartas 4. pantam vai ECPAK 3. pantam, vai
 —
 neatbilst Direktīvas 2011/95/ES 20. un nākamo pantu prasībām, vēl nepārkāpjot Pamattiesību hartas 4. pantu vai ECPAK 3. pantu?
 4)
 Ja atbilde uz 3. jautājuma b) punktu ir apstiprinoša: vai tas ir piemērojams arī tad, ja personām, kurām ir tiesības uz alternatīvo aizsardzību, netiek piešķirti eksistences nodrošināšanas pabalsti, vai to apmērs, salīdzinot ar citām dalībvalstīm, ir būtiski ierobežots, tomēr attieksme pret tām šajā ziņā ir tāda pati kā pret šīs dalībvalsts pilsoņiem?
 5)
 Ja atbilde uz 2. jautājumu ir noraidoša:
 a)
 Vai Dublinas III. regula ir piemērojama starptautiskās aizsardzības piešķiršanas procesā, ja patvēruma pieteikums tika iesniegts pirms 2014. gada 1. janvāra, bet atpakaļuzņemšanas pieprasījums tika iesniegts tikai pēc 2014. gada 1. janvāra, un pieteicējam dalībvalstī, kurā tika iesniegts pieteikums, pirms tam (2013. gada februārī) jau tika piešķirta alternatīvā aizsardzība?
 b)
 Vai no Dublinas regulējuma izriet nerakstīta atbildības pāreja uz dalībvalsti, kura lūdz veikt pieteicēja atpakaļuzņemšanu, ja pieprasījuma saņēmusī atbildīgā dalībvalsts noraida termiņā pieteikto atpakaļuzņemšanu atbilstoši Dublinas nosacījumiem un tā vietā atsaucas uz starpvalstu atpakaļuzņemšanas nolīgumu?
 (1) Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Direktīva 2013/32/ES par kopējām procedūrām starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai, OV L 180, 60. lpp.


type: other

text:
Bunuri desigilate şi returnate în baza unui contract la distanţă
 Acasa ⁄ Specialişti ⁄ Juridic ⁄ Bunuri desigilate şi returnate în baza unui contract la distanţă
 Mar 29, 2019 Postat de Eugen Staicu in Juridic, Social Etichete bunul, contract, desigilat, retragere Comentarii 0
 O recentă decizie a CJUE a răspuns la întrebări preliminare privind dreptul de retragere dintr-un contract încheiat la distanţă, dacă bunul achiziţionat a fost desigiliat de consumator.
 Cererea de decizie preliminară privește interpretarea articolului 6 alineatul (1) litera (k) și a articolului 16 litera (e) din Directiva nr. 83/2011 privind drepturile consumatorilor. Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între slewo – schlafen leben wohnen GmbH (denumită în continuare „slewo”), pe de o parte, și domnul Sascha Ledowski, pe de altă parte, cu privire la exercitarea, de către acesta din urmă, a dreptului său de retragere referitor la o saltea cumpărată pe site‐ul internet al slewo.
 Litigiul care a generat întrebările preliminare
 - Firma slewo este o întreprindere de vânzări online, care comercializează printre altele saltele.
 - La 25 noiembrie 2014, domnul Ledowski a comandat, pe site‐ul internet al slewo, o saltea în scopuri private, la prețul de 1 094,52 euro. Condițiile generale de vânzare reproduse pe factura întocmită de slewo conțineau, printre altele, „informații în atenția consumatorilor privind retragerea”, redactate după cum urmează:
 „Vom suporta costul returnării bunurilor. [...] Dreptul dumneavoastră de retragere se stinge înainte de termen în următoarele cazuri: în cazul contractelor pentru furnizarea de bunuri sigilate care nu pot fi returnate din motive de protecție a sănătății sau din motive de igienă, dacă bunurile au fost desigilate după livrare.”
 - La momentul livrării, salteaua comandată de domnul Ledowski era acoperită cu o folie de protecție, pe care acesta din urmă a îndepărtat‐o ulterior.
 - Printr‐un e‐mail din 9 decembrie 2014, domnul Ledowski a informat slewo că dorea să returneze salteaua respectivă și i‐a solicitat să organizeze transportul ei.
 - Întrucât acest transport nu a fost organizat de slewo, domnul Ledowski a plătit el însuși costurile transportului, care se ridicau la 95,59 euro.
 - Domnul Ledowski a sesizat Tribunalul Districtual din Mainz cu o cerere de rambursare, de către slewo, a prețului de achiziție și a costurilor transportului saltelei în cauză, în valoare totală de 1 190,11 euro, majorată cu dobânzi, precum și a cheltuielilor reprezentând onorariile de avocat.
 - Prin Hotărârea pronunţată,Tribunalul Districtual din Mainz a admis această cerere.
 -Tribunalul Regional din Mainz a confirmat, în apel, hotărârea menționată.
 - În aceste condiții, slewo a formulat recurs la Curtea Federală de Justiție din Germania.
 Considerentele instanţei de trimitere pentru întrebările preliminare
 - Instanța de trimitere consideră că articolul 16 litera (e) din Directiva 2011/83 nu exclude dreptul de retragere decât dacă, după desigilare, bunul nu ar mai putea fi comercializat din motive de protecție a sănătății sau din motive de igienă, cum este cazul, printre altele, al anumitor produse cosmetice sau de igienă, cum sunt periuțele de dinți.
 - În această privință, instanța de trimitere amintește că, potrivit unei jurisprudențe constante a Curții, dispozițiile care derogă de la un drept conferit de dreptul Uniunii, precum dreptul de retragere în discuție în cauza principală, sunt de strictă interpretare.
 - Or, spre deosebire de articolele de igienă în sens strict, o saltea returnată de un consumator după ce a fost desigilată nu ar fi definitiv improprie pentru comercializare. Această concluzie ar decurge în special din modul în care sunt utilizate saltelele în sectorul hotelier, din existența, printre altele pe internet, a unei piețe pentru saltele de ocazie, precum și din posibilitatea de a curăța saltelele care au fost utilizate.
 - În opinia instanței de trimitere, în ipoteza în care articolul 16 litera (e) din Directiva 2011/83 ar trebui interpretat în sensul că bunurile care pot intra direct în contract cu corpul uman, precum saltelele, atunci când sunt utilizate potrivit destinației lor, chiar dacă comerciantul le poate face din nou apte de a fi comercializate grație unor măsuri de curățare adecvate, fac parte din bunurile care nu pot fi returnate din motive de protecție a sănătății sau din motive de igienă vizate de această dispoziție, se pune problema condițiilor pe care trebuie să le îndeplinească ambalajul unor astfel de obiecte și dacă trebuie să reiasă cu claritate din condițiile concrete, printre altele din aplicarea cuvântului „sigilat” pe ambalaj, că nu este vorba despre o simplă ambalare pentru transport, ci că bunul a fost sigilat din motive de protecție a sănătății sau din motive de igienă.
 - În plus, instanța de trimitere consideră că articolul 6 alineatul (1) litera (k) din Directiva 2011/83 nu oferă precizări suficiente cu privire la conținutul informațiilor pe care comerciantul este obligat să le ofere consumatorului, înainte ca un contract la distanță să producă efecte obligatorii pentru acesta, în ceea ce privește împrejurările în care consumatorul își pierde dreptul de retragere, conform articolului 16 litera (e) din această directivă.
 În aceste condiții, Curtea Federală de Justiție a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarele întrebări preliminare:
 „1) Articolul 16 litera (e) din Directiva 2011/83 trebuie interpretat în sensul că printre bunurile menționate la acest articol, care nu pot fi returnate din motive de protecție a sănătății sau din motive de igienă, se numără și acele bunuri (de exemplu, saltele) care, atunci când sunt folosite în mod corespunzător, pot să intre direct în contact cu corpul uman, însă pot fi din nou comercializate după ce comerciantul a luat măsurile (de curățare) corespunzătoare?
 a) care sunt condițiile pe care trebuie să le îndeplinească ambalajul unui bun pentru a se putea considera că bunul este sigilat în sensul articolului 16 litera (e) din Directiva 2011/83
 b) informația pe care comerciantul trebuie să o furnizeze, potrivit articolului 6 alineatul (1) litera (k) din Directiva 2011/83, înainte de producerea efectelor obligatorii ale contractului asupra consumatorului, trebuie să atragă atenția acestuia din urmă asupra faptului că va pierde dreptul de retragere dacă desigilează bunul, vizând concret obiectul cumpărat (în speță, o saltea) și faptul că acesta este sigilat?”
 Răspunsul la întrebările preliminare dat prin Hotărârea CJUE
 Prin hotărârea pronunţată, Curtea de Justiţie a UE arată că articolul 16 litera (e) din Directiva 2011/83 privind drepturile consumatorilor trebuie interpretat în sensul că nu intră în sfera noțiunii „bunuri sigilate care nu pot fi returnate din motive de protecție a sănătății sau din motive de igienă și care au fost desigilate de consumator”, în sensul acestei dispoziții, un bun, precum o saltea, a cărui protecție a fost îndepărtată de consumator după livrarea acestuia
 Hotărârea CJUE din 27 martie 2019 în cauza C‐681/17, având ca obiect o cerere de decizie preliminară formulată de Curtea Federală de Justiție din Germania, în procedura slewo – schlafen leben wohnen GmbH împotriva Sascha
 Reţinem câteva din trimiterile Curţii la Directiva nr. 83/2011.
 - Potrivit considerentelor (34), (37), (47) și (49) ale Directivei 2011/83:
 (34) Comerciantul ar trebui să transmită consumatorului informații clare și inteligibile înainte ca acesta din urmă să își asume obligații în temeiul unui contract la distanță [...]
 (37) Deoarece în cazul vânzărilor la distanță consumatorul nu are posibilitatea de a vedea bunurile înainte de încheierea contractului, acesta ar trebui să aibă dreptul de a se retrage. Din același motiv, consumatorului ar trebui să i se permită să testeze și să verifice bunurile pe care le‐a cumpărat în măsura în care este necesar pentru a stabili natura, caracteristicile și modul de funcționare a bunurilor [...]
 (47) Unii consumatori își exercită dreptul de retragere după ce au utilizat bunurile într‐o măsură care depășește limita necesară stabilirii naturii, caracteristicilor și modului de funcționare a bunurilor. În acest caz, consumatorul nu ar trebui să își piardă dreptul de retragere, ci să răspundă pentru eventuala diminuare a valorii bunurilor. Pentru a stabili natura, caracteristicile și modul de funcționare a bunurilor, consumatorul ar trebui să le mânuiască și să le inspecteze în același mod în care i s‐ar permite să o facă într‐un magazin. De exemplu, consumatorul ar trebui doar să probeze un articol de îmbrăcăminte, nu să îl poarte. Prin urmare, în timpul perioadei de retragere, consumatorul ar trebui să mânuiască și să inspecteze bunurile cu grija necesară. Obligațiile consumatorului în cazul retragerii nu ar trebui să descurajeze consumatorul să exercite dreptul său de retragere.
 (49) Ar trebui să existe anumite excepții de la dreptul de retragere [...] în cazul contractelor la distanță [...]. Un drept la retragere ar putea fi inadecvat, de exemplu, având în vedere natura anumitor bunuri sau servicii. [...]”
 - Articolul 6 din directiva menționată, intitulat „Cerințe de informare pentru contractele la distanță și cele negociate în afara spațiilor comerciale”, prevede, la alineatul (1), următoarele:
 „Înainte ca un contract la distanță [...],să producă efecte obligatorii asupra consumatorului, comerciantul trebuie să îi furnizeze consumatorului următoarele informații în mod clar și inteligibil:
 (k) în cazul în care dreptul de retragere nu este prevăzut în conformitate cu articolul 16, informația conform căreia consumatorul nu va beneficia de un drept de retragere sau, după caz, circumstanțele în care consumatorul își pierde dreptul de retragere;
 - Articolul 9 din aceeași directivă, intitulat „Dreptul de retractare”, prevede, la alineatul (1), următoarele:
 „Cu excepția cazurilor prevăzute la articolul 16, consumatorul beneficiază de o perioadă de 14 zile pentru a se retrage dintr‐un contract la distanță [...] fără a fi nevoit să justifice decizia de retragere și fără a suporta alte costuri decât cele prevăzute la articolul 13 alineatul (2) și la articolul 14.”
 - În temeiul articolului 12 din Directiva 2011/83, intitulat „Efectele retragerii”:
 „Exercitarea dreptului de retragere pune capăt obligațiilor părților contractuale:
 (a) de a executa contractul la distanță [...]
 - Articolul 13 din această directivă, intitulat „Obligațiile care revin comerciantului în cazul retragerii”, prevede, la alineatul (1), următoarele:
 „Comerciantul rambursează toate sumele pe care le‐a primit drept plată din partea consumatorului, inclusiv, după caz, costurile livrării, fără întârziere nejustificată și, în orice caz, nu mai târziu de 14 zile de la data la care este informat de decizia de retragere din contract a consumatorului în conformitate cu articolul 11.
 - Articolul 14 din directiva menționată, intitulat „Obligațiile consumatorului în cazul retragerii”, prevede, la alineatul (2), următoarele:
 „Consumatorul este responsabil doar în ceea ce privește diminuarea valorii bunurilor care rezultă din manipularea bunurilor, altele decât cele necesare pentru determinarea naturii, caracteristicilor și funcționării bunurilor. [...]”
 - Articolul 16 din aceeași directivă, intitulat „Exceptări de la dreptul de retragere”, are următorul cuprins:
 „Statele membre nu asigură dreptul de retragere prevăzut la articolele 9-15 în ceea ce privește contractele la distanță [...] pentru:
 (e) furnizarea de bunuri sigilate care nu pot fi returnate din motive de protecție a sănătății sau din motive de igienă și care au fost desigilate de consumator;
 Precedentul Proiectul de lege care dă voie medicilor de familie să deschidă cabinete secundare, adoptat
 Urmatorul CCR: De ce pensia se acordă numai de la data înregistrării cererii?
 Declararea contractelor de locațiune


text:
Die sekundäre Darlegungslast ist ein Begriff aus dem deutschen Zivilprozessrecht.
 Muss eine Partei eines Zivilprozesses tatsächliche Umstände beweisen, die zu dem ihrem Einblick entzogenen Bereich des Prozessgegners gehören, so entstehen ihr erhebliche Beweisprobleme, da Beweisermittlungs- und Ausforschungsanträge im Zivilprozess nicht zulässig sind. Materiellrechtliche Auskunftsansprüche bestehen nur in bestimmten Bereichen. Eine Umkehr der Beweislast ist in solchen Fallgestaltungen systemfremd, eine prozessuale Aufklärungspflicht der nicht beweisbelasteten Prozesspartei lehnt die zivilgerichtliche Rechtsprechung ab. Nach der zivilgerichtlichen Rechtsprechung ist vielmehr an dem Grundsatz festzuhalten, dass keine Prozesspartei verpflichtet ist, dem Gegner die für den Prozesssieg benötigten Informationen zu verschaffen. Nach dieser Rechtsprechung ist lediglich im Einzelfall zu prüfen, ob es dem Prozessgegner, der im Gegensatz zu dem außerhalb des maßgeblichen Geschehensablaufs stehenden Darlegungspflichtigen die wesentlichen Tatsachen kennt, im Rahmen seiner Erklärungslast nach § 138 II ZPO ausnahmsweise zuzumuten ist, dem Beweispflichtigen eine prozessordnungsgemäße Darlegung durch nähere Angaben über die betreffenden, zu seinem Wahrnehmungsbereich gehörenden Verhältnisse zu ermöglichen. Werden andernfalls grundrechtlich geschützte Positionen einer Prozesspartei vereitelt, ist eine derartige Abstufung der Darlegungslast sogar verfassungsrechtlich geboten. Dies ändert nichts an der Beweislast, sondern soll eine Entscheidung des Zivilgerichts nach Beweislastgrundsätzen gerade verhindern. Um eine unzulässige Ausforschung zu vermeiden, muss der unstreitige oder der zu beweisende Vortrag des Beweispflichtigen greifbare Anhaltspunkte für seine Behauptung liefern. Hat der Gegner daraufhin substantiiert erwidert, trifft den Behauptenden die volle Beweislast.
 Aus der sekundären Darlegungslast kann sich auch eine Pflicht zu Nachforschungen ergeben. Es gibt aber keine Pflicht zur Benennung von Zeugen oder zur Mitteilung deren ladungsfähiger Anschrift, denn hier geht es bereits um Beweisführung und gegebenenfalls Beweisvereitelung. Es gibt unter diesem Gesichtspunkt auch keine Pflicht zur Vorlage von Urkunden und anderen Unterlagen. Darf eine Prozesspartei nach § 138 ZPO eine gegnerische Tatsachenbehauptung mit Nichtwissen bestreiten, entfällt ihre sekundäre Darlegungslast.
 Beispiel
 Ein Filmverleih führt einen Schadensersatzprozess wegen eines Films, der von dem Anschluss des Beklagten auf eine illegale Tauschbörse eingestellt wurde. Der Filmverleih genügt seiner (primären) Darlegungslast, indem der klägerische Filmverleih dartut, dass das Hochladen von dem Anschluss des Beklagten aus geschah. Genügt aber der Beklagte seiner sekundären Darlegungslast, indem er seinerseits dartut, dass eine andere Person, die Zugang zu dem Anschluss hatte, den Film in die illegale Tauschbörse eingestellt haben könnte, muss nun wieder der klägerische Filmverleih den Vollbeweis führen, dass den Beklagten das Verschulden an der Urheberrechtsverletzung trifft. Der beklagte Anschlussinhaber muss dabei aber nicht selbst ermitteln, wer der tatsächliche Täter war.
 Einen Fahrzeughalter trifft eine sekundäre Darlegungslast, wenn ihn ein privater Betreiber eines unentgeltlichen Parkplatzes auf ein "erhöhtes Parkentgelt" in Anspruch nimmt. Der Halter muss darlegen, wer im jeweiligen Zeitpunkt als Führer des Fahrzeugs in Betracht kam, um seine Fahrereigenschaft wirksam zu bestreiten.
 Literatur
 Wolfgang Kuntz, Die Rechtsprechung des BGH zur sekundären Darlegungslast und zur Beweislast in Filesharing-Fällen, in: Juris, Die Monatszeitschrift 2017, 229
 Rolf Stürner: Die Aufklärungspflicht der Parteien des Zivilprozesses. Mohr, Tübingen 1976, ISBN 3-16-639152-5.
 Einzelnachweise
 Zivilprozessrecht (Deutschland)


text:
 27.8.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 252/37
 Žaloba podaná dne 20. června 2011 — TM.E. v. Komise
 (Věc T-329/11)
 2011/C 252/84
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: TM.E. — Termomeccanica Ecologia (Milán, Itálie) (zástupci: C. Malinconico, S. Fidanzia a A. Gigliola, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhové žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 20. dubna 2011, kterým byla vyloučena nezbytnost zahájit řízení pro nesplnění povinností proti Rumunsku z důvodu porušení zásad a směrnic Společenství ve věci veřejných zakázek, jakož i „Praktického průvodce postupy udílení zakázek u vnějších akcí ES“;
 —
 uložil Evropské komisi, aby ve výši 18 955 106 eur nebo v jakékoliv nižší či vyšší částce určené podle ekvity nahradila škody utrpěné žalobkyní z důvodu porušení práva Společenství Evropskou komisí;
 —
 podpůrně, uložil Evropské komisi, aby nahradila škody utrpěné TM.E. a vyplývající ze ztráty příležitosti, ve výši 3 791 021 eur nebo v jakékoliv nižší či vyšší částce určené podle ekvity;
 —
 dále podpůrně, uložil Evropské komisi, aby nahradila škody vyplývající z opoždění Komise při výkonu jejích funkcí odpovídající celkové částce právních nákladů vzniklých TM.E., ve výši 73 044,32 eur nebo v jakékoliv nižší či vyšší částce určené podle ekvity;
 —
 uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Projednávaná žaloba směřuje ke zrušení dopisu Evropské komise ze dne 20. dubna 2011, kterým byla vyloučena nezbytnost zahájit řízení pro nesplnění povinností proti Rumunsku z důvodu porušení zásad a směrnic Společenství ve věci veřejných zakázek, jakož i „Praktického průvodce postupy udílení zakázek u vnějších akcí ES“ (dále jen „Průvodce“) přijatého samotnou Komisí, a rovněž k získání náhrady škod způsobených orgánem Společenství při výkonu jeho funkcí.
 Na podporu svých návrhových žádání předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod vychází z porušení podstatných formálních náležitostí Průvodce, jakož i z porušení smluv nebo právních pravidel přijatých v rámci jejich aplikace;
 Žalobkyně má za to, že Evropská komise opomenula přijmout odůvodněné stanovisko ohledně oznámených závažných a zjevných pochybení, ke kterým došlo v rámci nabídkového řízení týkajícího se projektu „Bucharest Wastewater Treatment Plant Rehabilitation: Stage I ISPA 2004/RO/16/P/PE/003-03“ a v důsledku toho nezahájila proti Rumunsku řízení pro nesplnění povinnosti nebo dále neodvolala financování Společenství poskytnuté v rámci této veřejné zakázky.
 2)
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení podstatných formálních náležitostí Průvodce, jakož i ze zkreslení skutečností.
 Žalobkyně rovněž tvrdí, že napadený akt je stižen protiprávností v rozsahu, v němž Komise, která zkreslila skutečnosti oznámené ve stížnosti, neuvedla závažná procesní pochybení, kterých se dopustil Primaria Municipiului Bucaresti. Tento posledně uvedený orgán konkrétně zamítl nabídku žalobkyně pro údajnou hospodářskou anomálii a dále se poté, co si uvědomil závažnost této protiprávnosti, snažil odůvodnit rozhodnutí, které již přijal, údajnými technickými vadami nabídky. Dále Komise nezohlednila skutečnost, že před rumunským soudním orgánem nebyl přezkoumán návrh na zrušení smlouvy z důvodu údajného nezaplacení kolkovného ve výši 7,3 milionů eur, což představuje závažné porušení práva na obhajobu a zásad Společenství.
 3)
 Třetí žalobní důvod vychází z toho, že Komise nepřijala stanovisko k dalším oznámeným protiprávním jednáním.
 Žalobkyně tvrdí, že v napadeném dopise Evropská komise nepřezkoumala další skutečnosti, které jí byly oznámeny. Zejména vůbec neposoudila skutečnost, že ve věci žalobkyně rozhodl v prvním stupni stejný soud, který prohlásil její žádost za nepřípustnou, rozsudkem, jenž byl později změněn v rámci odvolání, to znamená soud, který nebyl nestranný a který se měl zdržet rozhodování, což představuje nezpochybnitelné a zjevné porušení čl. 6 odst. 1 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod. Co se konečně týče žádosti o náhradu škody, žalobkyně uvádí, že nečinnost přičitatelná Komisi, stejně jako neodvolání financování Společenství poskytnutého Rumunsku v rámci dotčeného projektu, jí způsobilo značnou hospodářskou újmu z důvodu neprovedení smlouvy o veřejné zakázce nebo ztrátu příležitosti přidělení této zakázky a v každém případě způsobilo škodu ve formě prodlení, která přinutila žalobkyni zahájit nákladné řízení před rumunskými soudními orgány.