type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 Avis juridique important
 |
 21989D0713(01)
 Afgørelse nr. 1/89 truffet af Den Blandede Kommission EØF-EFTA »forenkling af formaliteterne« af 3. maj 1989 om ændring af bilag II til konventionen om forenkling af formaliteterne i samhandelen
 EF-Tidende nr. L 200 af 13/07/1989 s. 0003 - 0003
 AFGOERELSE Nr. 1/89 TRUFFET AF DEN BLANDEDE KOMMISSION EOEF-EFTA »FORENKLING AF FORMALITETERNE« af 3. maj 1989 om aendring af bilag II til konventionen om forenkling af formaliteterne i samhandelen DEN BLANDEDE KOMMISSION HAR - under henvisning til konventionen om forenkling af formaliteterne i samhandelen, saerlig artikel 11, stk. 3, og ud fra foelgende betragtning: Bilag II til konventionen indeholder naermere bestemmelser om trykning, udfyldelse og anvendelse af enhedsdokumentet ; erfaringen har vist, at det er noedvendigt ag goere visse af disse bestemmelser mere klare ; den manuelle behandling af de forskellige eksemplarer af enhedsdokumentet vil blive lettet ved en farvemarkering af disse eksemplarer ; naevnte bilag boer derfor aendres ; denne aendring griber ikke ind i anvendelsen af bestemmelserne i artikel 4, stk. 3, femte led, i konventionen - TRUFFET FOELGENDE AFGOERELSE: Artikel 1 I artikel 2 i bilag II til konventionen indsaettes som stk. 1a: »1a. En farvemarkering af de forskellige eksemplarer af formularerne foretages paa foelgende maade: a) Paa de formularer, som svarer til modellerne i tillaeg 1 og 3 til bilag I - forsynes eksemplar nr. 1, 2, 3 og 5 paa hoejre kant med en udbrudt margen, som er henholdsvis roed, groen, gul og blaa; - forsynes eksemplar nr. 4, 6, 7 og 8 paa hoejre kant med en brudt margen, der er henholdsvis blaa, roed, groen og gul. b) Paa de formularer, som svarer til modellerne i tillaeg 2 og 4 til bilag I, forsynes eksemplar nr. 1/6, 2/7, 3/8 og 4/5 paa hoejre kant med en ubrudt margen og til hoejre for denne en brudt margen, der begge er henholdsvis roede, groenne, gule eller blaa. Disse margener er ca. 3 mm brede. Den brudte margen bestaar af kvadrater à 9 mm2, der skiftevis er hvide og farvemarkerede.« Artikel 2 I afsnit II til tillaeg 3 til konventionens bilag II foretages foelgende aendring i nr. »I. Formaliteter i udfoerselslandet«: 1) Andet afsnit under rubrik 8 «Modtager» affattes saaledes: »Denne rubrik er fakultativ for de kontraherende parter med hensyn til udfoerselsformaliteterne. Rubrikken er obligatorisk ved forsendelse ; de kontraherende parter kan dog tillade, at denne rubrik ikke udfyldes, naar modtageren er etableret uden for en kontraherende parts omraade. Det er ikke paakraevet at anfoere virksomheder.« 2) Foerste afsnit under rubrik 31 »Kolli og varebekrivelse - Maerker og numre - Container nr. - Antal og art« affattes saaledes: »Her anfoeres kollienes maerker, numre, antal og art eller i det tilfaelde, hvor det drejer sig om uemballerede varer, antallet af disse varer, der er omfattet af angivelsen, eller der anfoeres »bulk« ; i alle tilfaelde anfoeres varernes normale handelsbetegnelse ; for saa vidt angaar udfoerselsformaliteter, skal denne betegnelse indeholde de noedvendige oplysninger til identifikation af varerne ; skal rubrik 33 »Varekode« udfyldes, skal denne handelsbetegnelse vaere udtrykt tilstraekkeligt klart til at muliggoere tarifering af varerne. Denne rubrik skal ogsaa indeholde de oplysninger, der er noedvendige af hensyn til eventuelle saerlige forskrifter (punktafgifter mm.). Saafremt der anvendes containere, anfoeres disses identifikationsmaerker endvidere i denne rubrik.« Artikel 3 De formularer, der blev benyttet foer denne afgoerelses ikrafttraeden, kan fortsat benyttes, indtil lageret heraf er opbrugt, dog senest indtil den 31. december 1991. Artikel 4 Denne afgoerelse traeder i kraft den 1. juli 1989. Artikel 2 anvendes dog foerst fra den 1. oktober 1989. Udfaerdiget i Innsbruck, den 3. maj 1989. Paa vegne af Den Blandede Kommission O. GRATSCHMAYER Formand


type: wikipedia

text:
Alejandra Marina Oliveras, apodada Locomotora (El Carmen, 20 de marzo de 1978), es una reconocida boxeadora, activista social y política Argentina.
 Obtuvo tres coronas mundiales, de peso supergallo de la WBC, de peso pluma de la WBA y de peso ligero de la WBC. A lo largo de su carrera acumuló 33 victorias, tres derrotas y dos empates. Desde sus comienzos Oliveras ha colaborado solidariamente con comedores y grupos sociales, desde 2020 debido a la pandemia del COVID-19 la boxeadora radicada en Santo Tomé (Santa Fe) creó el Team Locomotora con el que emprendió un fuerte trabajo social, para 2021 la boxeadora se lanzó a la política con el partido Unite Santa Fe como candidata a Diputada Nacional.
 Biografía
 La "Locomotora" Oliveras debutó como profesional el 12 de agosto de 2005 en General Levalle (Córdoba) venciendo por nockout a María del Carmen Potenza.
 El 20 de mayo de 2006 se consagra campeona mundial peso supergallo de la WBC, al vencer por nockout a Jackie Nava en Tijuana, México. Luego de realizar dos exitosas defensas, perdió el título ante Marcela "La Tigresa" Acuña, el 4 de diciembre de 2008, en un recordado combate en el Luna Park de Buenos Aires.
 El 18 de febrero de 2011 es derrotada por Mónica Acosta por decisión unánime.
 El 12 de agosto de 2011 se consagra campeona mundial de peso pluma de la WBA, al vencer a Liliana Palmera, en Río Cuarto y el 5 de enero de 2012 obtiene el título mundial de peso pluma de la WBO, al vencer a Jessica Villafranca en San Antonio de Areco, título que defendió exitosamente cinco veces.
 El 11 de octubre de 2013 obtiene su cuarta corona mundial, esta vez de peso ligero de la WBC, al vencer a Lely Luz Florez.
 El 15 de noviembre de 2014 "Locomotora" pierde el título superligero del Consejo Mundial de Boxeo (CMB) frente a su compatriota Érica Farías por fallo dividido.
 El 8 de abril de 2017 vence en diez asaltos por puntos a Lesly "La Explosiva" Morales en la Ciudad de Cutral Co (Neuquén) y se consagra como Campeona Mundial Superpluma de la WPC - Comisión Mundial de Pugilismo y obtiene su 5 título en el Gimnasio Municipal “Enrique Mosconi”.
 A finales del 2018 propuso "la pelea del siglo", lo cual consistía en pelear el mismo tiempo que un hombre, 12 asaltos de 3 minutos, ya que las mujeres suelen pelear 10 asaltos de 2 minutos. El 11 de mayo de 2019, Oliveras venció a Morales en el octavo asalto por nocaut técnico, llevándose así el título del mundo de la Comisión Mundial de Pugilismo.
 Véase también
 Boxeo femenino
 Boxeo en Argentina
 Deporte en Argentina
 Historia del deporte en Argentina
 Referencias
 Fuentes
 Boxeadores de Argentina
 Deportistas de la provincia de Jujuy
 Carmenses
 Participantes de Bailando por un sueño


text:
 Avis juridique important
 |
 22003X0917(02)
 Σύναψη μνημονίου συμφωνίας με την Τσεχική Δημοκρατία σχετικά με τη συμμετοχή της στο κοινοτικό πρόγραμμα Τελωνείο 2007
 Επίσημη Εφημερίδα αριθ. C 221 της 17/09/2003 σ. 0011 - 0011
 Σύναψη μνημονίου συμφωνίας με την Τσεχική Δημοκρατία σχετικά με τη συμμετοχή της στο κοινοτικό πρόγραμμα Τελωνείο 2007(2003/C 221/06)Στις 19 Μαΐου 2003 υπεγράφη μνημόνιο συμφωνίας μεταξύ της Ευρωπαϊκής Επιτροπής, εξ ονόματος της Ευρωπαϊκής Κοινότητας, και της κυβέρνησης της Τσεχικής Δημοκρατίας σχετικά με τη συμμετοχή της στο κοινοτικό πρόγραμμα Τελωνείο 2007.Το πλήρες κείμενο του μνημονίου συμφωνίας στα αγγλικά βρίσκεται στην ακόλουθη ιστοσελίδα:http://europa.eu.int/comm/ enlargement/pas/ocp/index.htm


text:
Logika ( 'žodis, reikšmė'; žr. žodyne) – filosofijos mokslo šaka, tirianti priimtinus samprotavimo būdus; plačiąja prasme – taisyklingas mąstymas, samprotavimų eiga, sveikas protas, vidinis dėsningumas.
 Šnekamojoje kalboje logika dažniausiai vadinamas samprotavimų analizavimas. Tradiciškai logika buvo mokoma kaip filosofijos dalis, bet jau du šimtmečius logika studijuojama ir kaip matematikos, o paskutiniais dešimtmečiais – kaip kompiuterių mokslo dalis. Kaip mokslas, logika tyrinėja ir klasifikuoja sakinių ir argumentų struktūrą, apibrėžia aprašymo schemą, nagrinėja tikimybės santykį su priežastingumu, teisingus ir klaidingus teiginius ir paradoksus.
 Panašiai, kaip mokėjimas kalbėti egzistavo dar iki kalbotyros mokslo atsiradimo, taip ir taisyklingas mąstymas buvo ir iki logikos mokslo susiformavimo. Loginės operacijos: apibrėžimas, klasifikacija, įrodymas, paneigimas ir kt. dažnai naudojamos kasdien, tačiau nesąmoningai ir su paklaidomis. Kai kurie žmonės linkę laikyti savo mąstymą natūraliu procesu, nereikalaujančiu analizės ir kontrolės daugiau, negu sakykim kvėpavimas ar judėjimas. Tačiau realus mąstymas nėra tik paprasta loginė seka – sprendžiant kilusius uždavinius dažnai svarbu ir nuoseklumas, ir intuicija, ir emocijos, ir pasaulėžiūra ir kt.
 Logikos teorija naudoja specialią dirbtinę kalbą. Todėl kartais atrodo, kad apie paprastus dalykus kalbama pernelyg sudėtingai.
 Logikos mokslą sudaro daug teorijų. Pati paprasčiausia ir labiausiai žinoma yra teiginių logika, nagrinėjanti teiginių loginius ryšius. Kitos žinomiausios teorijos – predikatų logika, modalinė logika, silogistika.
 Natūra
 Rūšys
 Formalioji logika yra paprastos kalbos argumentų mokslas. Klaidingos argumentacijos mokslas yra ypač svarbi neoficialios logikos šaka. Platono dialogai yra puikus neoficialios logikos pavyzdys.
 Neformalioji logika yra išvadų darymo mokslas. Aristotelio darbai yra puikus oficialios logikos pavyzdys.
 Simbolinė logika yra simbolinių abstrakcijų mokslas. Simbolinė logika yra dažnai skirstoma į dvi šakas: teiginių logika ir predikatų logika.
 Matematinė logika yra simbolinės logikos tąsa kitose srityse: modelių teorijoje, įrodymų teorijoje, aibių teorijoje, rekursijų teorijoje.
 Loginė forma
 Kadangi logika analizuoja ir perteikia tam tikrų pagristų argumentų formą (arba loginę formą), ji visuotinai pripažįstama kaip formalioji. Argumento forma yra užrašoma ir pateikiama pagal formaliosios gramatikos taisykles, naudojant loginės kalbos simbolius. Paprasčiau sakant, formalizacija yra vertimas iš lietuvių kalbos į logikos kalbą.
 Šnekamosios, kasdienės kalbos sakiniai gali būti įvairios sudėties, sudėtingų formų, todėl jų naudojimas yra nepraktiškas, apsunkinantis suvokimą. Dėl šios priežasties ir yra naudojama loginė argumento forma. Joje praleidžiami gramatiniai kalbos bruožai, kurie logikoje yra nereikšmingi (pavyzdžiui, giminė ir linksnis), nereikalingi jungtukai (tokie kaip „bet“) pakeičiami loginėmis jungtimis (pvz., „ir“), o dviprasmiški bei tiksliai neapibrėžti loginiai išsireiškimai („kiekvienas“, „bet kuris“, kt.) – standartinėmis išraiškomis (pvz., „visi“ arba universaliu ženklu ∀). Tam tikros sakinių dalys turi būti pakeistos į raides. Pavyzdžiui, sakinys „visi A yra B‘ parodo loginę formą, kuri tinka apibrežti tokiems sakiniams kaip „visi žmonės yra mirtingi“, „visos katės yra mėsėdės“, „visi graikai yra filosofai“ ir t. t.
 Ši loginės formos idėja yra esminė logikoje ir buvo iškelta jau senovėje. Aristotelis savo veikale apie silogistiką) naudojo skirtingas raides, kurios atitiko tam tikras pagrįstas išvadas (lenkų logikas ir filosofas Jan Łukasiewicz teigė, kad kintamųjų naudojimas buvo „vienas svarbiausių Aristotelio atradimų“). Pagal Aristotelio sekėjus, tik tie loginiai principai, kurie pateikti schematiškai, o ne tie, kurie apibrėžti konkrečiais terminais, priklauso logikai. Konkretūs terminai (tokie kaip „žmogus“, „mirtingas“, kt.) yra lygūs tam tikrų žymių (tokių kaip „A“, „B“, „C“, kt.), graikų vadintų išvadų „materija“ (gr. „hyle“), vertei. Esminis skirtumas tarp modernios formaliosios logikos ir tradicinės (arba Aristotelio) logikos slypi skirtingose loginės formos sakinių analizėse.
 Pagal tradicinį požiūrį, sakinio forma susideda iš (1) subjekto (pvz., „žmonės“) ir prie jo pridėto kiekybę žyminčio žodžio (pvz., „visi“, „nė vienas“, „kai kurie“); (2) jungties „yra“ arba: nėra“; (3) predikato (pvz., „mirtingas). Pagal šią formą galima sudėti teiginį „visi žmonės yra mirtingi“. Tai yra fiksuota forma, kurioje kiekviena sakinio dalis turi nustatytą kiekį ir jungtį.
 Pagal modernų požiūrį, esminė paprasto sakinio forma yra pateikiama naudojant rekursinę struktūrą, įtraukiant logines jungtis. Modernus požiūris yra sudėtingesnis, nes vienam Aristotelio sistemos sprendimui prireiks dviejų ar daugiau loginių jungčių. Pavyzdžiui, sakinyje „visi žmonės yra mirtingi“ yra du „neloginiai“ terminai: „yra žmogus“ (pažymėtas M) ir „yra mirtingas“ (pažymėtas D); todėl sakinys gali būti užrašytas kaip A(M,D). Predikatų logikoje, sakinyje yra du „neloginiai“terminai, čia pažymėti kaip m(x) ir d(x), o sakinys gali būti užrašytas kaip, įtraukiant logines jungtis ir implikaciją.
 Lyginant abu požiūrius, modernus yra veiksmingesnis; viduramžių logikai atrado problemą, kurios nebuvo galima išspręsti naudojantis Aristotelio logika. Tokie sakiniai kaip „Kai kurios pelės bijo bent vienos katės“ turi du kiekybę nusakančius išsireiškimus („kai kurios“ ir „bent vienos“), o Aristotelio pasiūlyta griežta struktūra leidžia tik vieną tokį išsireiškimą. Tiek normaliai kalbai, tiek ir logikai reikia rekursinės struktūros.
 Dedukcinis ir indukcinis samprotavimas
 Dedukcinis samprotavimas parodo, kas seka iš duotų premisų (jei a, tai b). Indukcinis samprotavimas – tai procesas, kurio metu iš prielaidų gaunama tikėtina išvada – kartais taip pat yra įtraukiamas į logikos studijas. Atitinkamai, turime atskirti dedukcinio ir indukcinio samprotavimo pagrįstumą. Išvada yra dedukciškai pagrįsta jei ir tik jei nėra tokios situacijos, kurioje visos premisos yra teisingos, bet išvada yra klaidinga. Indukciniu samprotavimu grindžiama išvada yra nei tikėtina, nei netikėtina; jo premisos suteikia tik tam tikrą kiekį pagrįstumo, tačiau išvada yra tik tikėtina.
 Dedukcinio pagrįstumo sąvoka gali būti griežtai naudojama formaliojoje logikoje dėl lengvai suprantamų semantinių sąvokų. Indukcinis pagrįstumas, kitą vertus, reikalauja apibrėžti tam tikrą kiekį stebėjimų (prielaidų). Tokio apibrėžimo pateikimui galima naudoti įvairius būdus, kai kurie iš jų ne tokie formalūs kaip kiti, kartais tokiais atvejais naudojamas matematinės tikimybės skaičiavimo modelis. Tačiau daugiausiai logikoje kalbama apie dedukcinę logiką.
 Nuoseklumas, pagrįstumas, užbaigtumas, teisingumas
 Dauguma loginių samprotavimų turi kelias svarbias savybes:
 Nuoseklumas – visos samprotavimo teoremos negali prieštarauti viena kitai.
 Pagrįstumas – remiantis samprotavimo įrodymo taisyklėmis, iš teisingų prielaidų niekada negali sekti neteisingos išvados. Loginis samprotavimas bus teisingas tik tada, kai bus pagrįstas, ir naudosis prielaidomis, kurių teisingumą galima įrodyti (arba, aksiomų atveju, prielaidomis, kurios visuotinai laikomos teisingomis).
 Užbaigtumas – jei teorema teisinga, tai ją galima įrodyti.
 Teisingumas – samprotavimo prielaidos yra teisingos, o įrodymas yra svarus.
 Kai kurie loginiai samprotavimai neturi visų keturių savybių. Pavyzdžiui, Kurto Giodelio (Kurt Gödel) neužbaigtumo teoremos parodo, jog pakankamai sudėtingi aritmetiniai loginiai samprotavimai negali būti nuoseklūs ir užbaigti.
 Kitos logikos sampratos
 Imanuelis Kantas (Immanuel Kant) manė, jog logika turėtų būti suvokiama kaip mokslas apie nuomonę ir sprendimą. Ši idėja buvo pasiskolinta iš Gotlobo Fregės (Gottlob Frege) loginių ir filosofinių darbų, kur mintį (vokiškai: Gedanke) pakeitė sprendimas (vokiškai: Urteil). Remiantis šia samprata, teisingos išvados seka iš struktūrinių sprendimų ar minčių savybių.
 Istorija
 Patys seniausi aptikti darbai logikos tema buvo parašyti Aristotelio. Aristoteliška logika buvo plačiai naudojama Vakarų moksle bei matematikoje iki XIX amžiaus pradžios. Aristotelio logikos sistemos dėka atsirado tokios naujos logikos rūšys kaip laikinoji modalinė logika bei induktyvinė logika, sukurtos naujos sąvokos, pavyzdžiui, hipotetinis silogizmas. Vėlyvųjų viduramžių metu Europoje buvo stengiamasi parodyti, kad Aristotelio idėjos neprieštaravo krikščionių tikėjimui. Tuo metu logika tapo pagrindiniu filosofų dėmesio centru, vyko aktyvi filosofinių ginčų loginė analizė.
 Kinų logikos filosofas Gongsunas Longas (Gongsun Long) III a. pr. m. e. iškėlė paradoksą „Vienas ir vienas negali pavirsti dvejais, nes nė vienas nepavirsta dvejais“. Vis dėlto, mokslinio logikos tyrinėjimo tradicija Kinijoje buvo pažabota Cinų dinastijos, kai įsigalėjo Hano Feizi (Han Feizi) legalistų filosofija.
 Aristoteliška logika darė stiprią įtaką vėlesnei logikai Islamo filosofijoje, ypač Avicenos logikai.
 Indijoje inovacijos scholastinėje mokykloje, vadintoje Nyaya, tęsėsi nuo senovės laikų iki ankstyvo XVIII amžiaus, kai išsivystė Navya-Nyaya mokykla. Iki XVI a. Nyaya mokykla sukūrė teorijas, atspindinčias šiuolaikinę logiką, pavyzdžiui, Gotlobo Fregės (Gottlob Frege) „teisingų vardų reikšmės ir paminėjimo skirtingumą“ ir jo „skaičių definiciją“, taip pat „apribojančių universalo sąlygų“ teoriją, numatančią šiuolaikinių teorijų rinkinio plėtrą. Nuo 1824 m. indų logika patraukė daugelio Vakarų mokslininkų dėmesį ir darė įtaką svarbiems XIX amžiaus logikams Čarlzui Babadžui (Charles Babbage), Augustui De Morganui (Augustus De Morgan) ir Džordžui Būlui (George Boole). XX a. Vakarų filosofai Stanislavas Šajeris (Stanislaw Schayer) ir Klausas Glashofas (Klauss Glashoff) taip pat plačiai tyrinėjo indų logiką.
 Aristotelio išvystyta silogistinė logika dominavo Vakaruose iki XIX a. Vidurio, kai susidomėjimas atradimais matematikoje paskatino simbolistinės (matematinės) logikos plėtrą. 1854 m. Džordžas Būlas (George Boole) išleido „An Investigation of the Laws of Thought on Which are Founded the Mathematical Theories of Logic and Probabilities“, pristačiusią simbolistinę logiką ir taip vadinamos Būlianinės (Boolean) logikos principus. 1879 m. Gotlobas Fregė (Gottlob Frege) išleido „Begriffsschrift“, kurioje modernioji logika buvo papildyta kvantoriaus notacijos atradimu. Nuo 1910 iki 1913 m. Alfredas Norfas Vaithedas (Alfred North Whitehead) ir Bertrandas Ruselas (Bertrand Russell) išleido „Principia Mathematica“ apie matematikos pagrindą, kuriame bandoma nustatyti matematines tiesas pagal aksiomas ir simbolistinės logikos išvadų taisykles. 1931 m. Giodelis (Gödel) iškėlė rimtas fundatalistinės programos problemas ir logika liovėsi fokusuotis į šią programą.
 Nuo Fregės (Frege), Ruselo (Russell) ir Vitgenšteino (Wittgenstein) laikų logikos plėtra darė didelę įtaką filosofijos praktikai ir suvokiamai filosofinių problemų prigimčiai, taip pat matematinei filosofijai. Logika, ypač sentencinė, panaudota kompiuterių loginėse grandinėse ir yra svarbi kompiuterių mokslui. Logika dažnai dėstoma universitetų filosofijos fakultetuose, dažnai kaip privalomoji disciplina.
 Logikos temos
 Silogistinė logika
 Organonas buvo pagrindinis Aristotelio darbo įrankis logikoje. Kartu tai buvo pirmasis aiškus darbas formalioje logikoje pristatant silogistiką. Silogistinės logikos dalys, taip pat žinomos kaip tradicinės logikos dalys yra sprendimų analizė į pasiūlymus, sudarytus iš dviejų teiginių, kurie yra susiję silogizmu, besidalinančių bendra sąvoka: prielaida ir išvada.
 Aristotelio darbai buvo laikomi kaip visiškai parengta sistema. Europoje ir Artimuosiuose rytuose taip pat. Tačiau jis nebuvo vienas: stoicistai pasiūlė teiginių logikos sistemą, studijuotą viduramžių logikų. Be to, viduramžiais išliko bendrumo problema. Nepaisant to, problemos su silogistine logika nebuvo reikalingos revoliuciniams sprendimams.
 Šiandien kai kurie mokslininkai teigia, kad Aristotelio sistema yra vertinama, kaip turinti šiek tiek daugiau nei vien istorinę vertę (dabar norima išplėsti logikos terminą). Kiti naudoja Aristotelio argumentacijos teoriją siekiant padėti plėtoti ir kritiškai išsiaiškinti argumentacijos schemas, kurios yra naudojamos dirbtinio intelekto ir teisiniuose argumentuose.
 Teiginių logika
 Teiginių skaičiavimas arba logika yra formali sistema, kurioje formulės gali būti sudaromos keičiant teiginius, taip pat naudojant logines jungtis. Logikoje įrodymo taisyklės leidžia tam tikras formules vadinti teoremomis.
 Predikatų logika
 Predikatų logikoje yra bendras terminas formalioms sistemoms, tokioms kaip pirmos eilės logika, antros eilės logika, daugiarūšė logika ir infinitary logika.
 Predikatų logika apima kiekių skaičių, tiek kiek reikia išreikšti, plačiam argumentų skaičiui kasdieninėje kalboje. Aristotelio silogistinė logika nurodo mažą formų skaičių, kurios yra tiesiogiai susijusi dalis, sprendimams priimti. Predikatų logikoje sakiniai turi subjektą ir argumentą, kurie gali būti analizuojami keliais papildomais būdais, todėl predikatų logikoje galima išspręsti bendrumo problemą, kuri buvo suklaidinusi viduramžių logikus.
 Predikatų logikos vystymasis siejamas su Gotlobu Frege, kuris taip pat yra vienas iš pasekėjų analitinės filosofijos. Šių dienų predikatų logikos formuluotė, pristatyta matematinės logikos principuose 1928 m., siejama su Davidu Hilbertu ir Vilhelmu Akermanu. Predikatų logikos analitinis bendrumas gali būti matematikos formalizacija per aibių teorijų tyrimą. Tai buvo Alfredo Tarskio šuolis į modelio teoriją, o tai reiškia pagrindą šiuolaikinei matematiniai logikai.
 Frege predikatų logikos sistema buvo labiau antros nei pirmos eilės. Antros eilės logika aiškiai buvo ginama Džordžo Bolo ir Stiuarto Šapiro nuo tokių kritikų kaip Vilardas Van Omanas Keinas ir kitų.
 Modalinė logika
 Skirtingose kalbose, modalumas susijęs su reiškiniu, kad sakinio dalys gali turėti savo semantiką, kurią keičia specialūs veiksmažodžiai arba modalinės dalelės. Pavyzdžiui: „Mes einame žaisti“ gali būti perdarytas taip „Mes turėtume eiti žaisti“, ir „Mes galime eiti žaisti“ arba „Mes eisime žaisti“. Bendriau galima sakyt jog modalumą įtakoja aplinkybės, kuriom esant tenkinamas teiginys.
 Loginius tyrimus apie modalumą vykdė jau Aristotelis. Jam rūpėjo būtinumo ir galimybės, kurių dvylipumą jis matė De Morgano dėsniuose, aletiniai modalumai. Nors būtinybės ir galimybės studijos išliko svarbios filosofams, buvo mažai naujovių iki pat žymių Clarence Irving Lewis tyrimų 1918 m. Jis išplėtė modalumo rūšis, įtraukdamas deontinės logikos ir episteminės logikos rūšis.
 Neformalus motyvavimas
 Senovėje, motyvacija logikos studijoms buvo aiški: taip yra, nes vienas išmoks gerus argumentus atskirti nuo blogų, ir tokių būdu tapti veiksmingu diskusijose ir iškalbiu oratoriumi, galbūt taip pat tapti geresniu žmogumi. Pusė Aristotelio Organonų traktuoja išvadą, kad tai atsiranda neoficialioje aplinkoje, šalia Silogistinių atradimų, ir Aristotelio mokykloje šie logikos darbai papildė Aristotelio požiūrį į retoriką. Ši senovės motyvacija vis dar gyva, nors ir neužima pagrindinės vietos logikos paveiksle; paprastai dialektinė logika sudaro kurso pagrindą kritiškame mąstyme, tai privalomas kursas daugelyje universitetų.
 Argumentacijos teorija yra neformaliosios logikos mokslas ir ieškojimai, nuklydimai ir svarbūs klausimai, kurie susiję su kiekviena diena ir praktinėmis situacijomis. Konkretūs dialogų tipai gali būti analizuojami ir kvestionuojami, siekiant atskleisti prielaidas, išvadas ir klaidingą argumentaciją. Argumentacijos teorija šiais laikais naudojama teisėje bei kuriant dirbtinį intelektą.
 Matematinė logika
 Matematinė logika skirstoma į dvi atskiras mokslo šakas. Pirmoji logikos formulių panaudojimas matematikoje ir matematiniuose įrodymuose. Antra matematikos metodų naudojimas analizuoti formalią logiką.
 Filosofinė logika
 Filosofinė logika susijusi su formaliu natūralios kalbos aprašymu. Dauguma filosofų tvirtina, kad radus tinkamą metodą galima rasti samprotavimo branduolį, jei tik pavyksta kasdienę kalbą paversti logine. Filosofinė logika iš esmės yra tradicinių sekų, kurios buvo vadinamas „Logika“ (iki matematinės logikos termino išradimo), tęsinys. Filosofinė logika turi daug didesnį ryšį su natūraliaja kalba nei su pačia logika. Tikriausiai dėl to, filosofijos logikai išrado daugybę nestandartinių logikos šakų, įprastų logikos metodų patobulinimų ir nestandartinių semantinių taisyklių (pvz., Kripkės logikos semantikos įvertinimo technika).
 Logika ir kalba filosofija yra glaudžiai susiję. Kalbos filosofija analizuoja, kaip mūsų kalba sąveikauja su mąstymu. Logika turi tiesioginį poveikį kitų mokslo sričių tyrimams. Logikos ir jos ryšio su kasdiene kalba studijavimas gali padėti žmogui svariau pateikti savus arba sukritikuoti kitų argumentus. Daugybė puliarių argumentų yra pilni klaidų, nes žmonės dažnai nėra mokęsi logikos ir neatkreipia dėmesio į formuluojamų teiginių teisingumą.
 Logika ir skaičiavimas
 Logika tapo kompiuterio širdies centru, kai buvo atrasta tvarka: Alano Turingo darbai „Entscheidungsproblem“, sekę Kurto Gödelio darbus su nebaigtumo teoremomis, buvo labai svarbūs pagrindinei kompiuterio kilmei, dabartiniam jo tikslui bei tuometiniams kompiuterių kūrėjams nuo 1940-ųjų.
 XX a. 6-7 dm., tyrinetojai spėjo, kad pasitelkus logiką, žmogaus mąstymas gali būti išreikštas matematiniais simboliais. Taip būtų galima sukurti mašinas su dirbtiniu intelektu. Tai pasirodė esą daug sunkiau, nei atrodė iš pradžių, dėl žmogaus samprotavimo sudėtingumo. Loginiame programavime visos programos sudaromos iš aksiomų ir taisyklių. Loginio programavimo sistemos tokios kaip „Prolog“ skaičiuoja taisyklių ir aksiomų eilės tvarką, kad atsakytų į užlausą.
 Šiandien logika yra plačiai taikoma Dirbtinio Intelekto ir Kompiuterių mokslų srityse, kurios aprūpina formaliąją bei neformaliąją logiką problrmomis. Vienas geriausių logikos taikymo dirbtinio intelekto srityje pavyzdžių – argumentavimo teorija. Kompiuterių mokslų klasifikavimo sistema ACM (Computing Classification System) šiuo atveju:
 F.3 skyriuje apie logika ir programų prasmę, F.4 dėl matematinės logikos ir formalios kalbos kaip kompiuterių mokslo teorijos: šis darbas apima formaliųjų programavimo kalbų semantika, taip pat formaliosios logikos darbus.
 Booleano logika, kaip pagrindinė kompiuterio operacinės sistemos prasmė: aritmetinė ir loginė operatorių „ir“, „ne“ ir „arba“ sistema.
 Daugelis fundamentaliosios logikos formalizmų yra esminiai I.2 skyriuje, kalbant apie dirbtinį intelektą.
 Be to, kompiuteriai gali būti naudojami kaip logikų įrankiai. Pavyzdžiui, simbolinėje ar matematinėje logikoje. Naudojant automatizuotą įrodymo teoremą, mašinos gali rasti ir patikrinti įrodymus, taip pat dirbti su jais, pernelyg ilgai netruktume rašydami juos ranka.
 Kontroversijos
 Deja atsiranda ir nesutarimų dėl klausimo, apie ką vis dėlto yra logika, todėl kyla ginčų dėl logikos tiesų.
 Bivalentingumas ir „trečio negalimo“ dėsnis
 Hegelis ne tik ištobulino savo dialektikos logiką, kuri papildė Kanto transcendentinę logiką, bet ir sugrąžino mus ant žemės, užtikrindamas, kad „nei danguje, nei žemėje, nei proto pasaulyje, nei gamtoje, nėra tokio abstraktumo kaip „ arba-arba “, kaip teigia supratimas. Viskas, kas egzistuoja, yra konkretu, su skirtumo ir opozicijos savyje“.
 1910 m. Nikolajus A. Vasilijevas atmetė „trečio nereikalingo“ taisyklę, pasiūlydamas „ketvirto nereikalingo“ taisyklę ir logiką, tolerantišką prieštaravimui. XX a. pr. Jan Łukasiewicz ištyrė tradicinio tiesa/klaida metodo variantą ir įvedė nauja, „įmanoma“ reikšmę.
 Nuo tada tokioms logikos rūšims kaip neapibrėžtoji logika suteiktas „tiesos laipsnis“, apibrėžiamas skaičiumi nuo 0 iki 1.
 Intuicijonistinė logika L.E.J. Brouwerio buvo pasiūlyta matematikos sričiai, pagrįstai jo „trečio nereikalingo“ taisyklės atmetimu bei intuicijonizmu. Brouweris atmetė matematikos formalizaciją, bet jo mokinys Arendas Heytingas formaliai studijavo intuicijonistinę logika, kaip ir Gerhardas Gentzenas. Intuicijonistinė logika sukėlė didelį susidomėjimą kompiuterių mokslininkams, nes tai buvo konstruktyvioji logika, taigi būtent tai tada „išmoko“ kompiuteris.
 Nors modalinė logika yra laikoma netradicine logikos rūšimi, tačiau ji dažniausiai formalizuojama „trečio nereikalingo“ principu, todėl šis įtraukimas abejotinas.
 „Ar logika empirinė?“
 Kas yra epistemologinis statusas įstatymų teisės logikoje? Kokie argumentai yra tinkami apibūdinant teiginių logikos principus? Viename gerai žinomame logikos veikale „Ar logika empirinė?“ Hilary Putnam teigia, jog apskritai, teiginių logikos prielaidos turi panašius epistemologinius statusus kaip ir faktai apie fizinę visatą, pavyzdžiui: mechanikos ar bendrosios reliatyvumo teorijos taisyklės ir apskritai viskas, ką fizikai šiandien žino apie kvantinę mechaniką, sudaro didžiulę klasikinės logikos dalį. Kalbėdami apie fizikinius fenomenus, dar vadinamus kvantinės teorijos principais, turime atmesti distribucijos principus ir pakeisti klasikinę logiką kvantine logika, kuri buvo pasiūlyta Garrett Birkhoff ir John von Neumann.
 Kitame veikale tuo pačiu pavadinimu autorius Sir Michael Dummet teigia, jog Putnamas siekė realizuoti distribucijos teisės mandatus. Logikos distribucija yra būtina, norint suprasti ir realistiškai įvertinti, ar teiginiai yra teisingi, tuo pačiu būdu kaip jis įvertino bivalencijos principus. Taigi, klausimas „Ar logika empirinė?“ natūraliai veda prie esminių metafizikos teorijų supriešinimo ir tuo pačiu supriešina realizmą su anti-realizmu.
 Implikacija: tiksli ar materiali?
 Akivaizdu, kad klasikinės logikos pagalba formalizuotą sąvoką yra sudėtinga išversti į natūraliąją kalbą su reikšmėmis „, jei ... tada... „, nes tuomet gali kiti daug problemų vadinamų materialiosios implikacijos paradoksais.
 Pirmąją paradoksų klasę sudaro supriešintos prielaidos, tokios kaip “Jei mėnulis yra iš sūrio, tai 2+2=5”, iš kurių seka klaidinančios išvados, nes natūraliojoje kalboje ekspozicinis principas yra nevartojamas. Šios paradoksų klasės išskyrimas pastūmėjo C.I. Lewis suformuluoti griežtosios implikacijos sąvoką.
 Antrajai paradoksų klasei priklauso perteklinės premisos, klaidinga manyti, jog žinant galutines išvadas, žinome ir pirmines prielaidas: „Jei tas žmogus bus išrinktas, močiutė numirs“. Iš esmės išvada yra teisinga, atsižvelgiant į tai, kad močiutė serga mirtina liga, bet tai nėra niekaip susiję su minėto žmogaus rinkimais. Tokie sakiniai pažeidžia Grinceno tiesioginio ryšio taisyklę.
 Toleruojant tai, kas neįmanoma
 Hegel buvo kritiškai nusistatęs prieš kiekvieną simplifikuotą dvigubo prieštaravimo sąvoką. Šis, dvigubo prieštaravimo principas buvo pagrįstas Leibnico idėja, kad kiekvienas loginis samprotavimas privalo turėti pakankamą pagrindą teigti, jog prielaida pati sau neprieštarauja. Pavyzdžiui, galima sakyti, kad pastatas ir juda ir nejuda, nes pirmasis pastato pagrindas yra Saulės sistema, o antrasis – žemė. Hegelio dialektikoje, dvigubas prieštaravimas atsiranda tada, kai objektas egzistuoja skirtingose aplinkose ir negali atsiriboti nuo jų.
 Kalbant apie materialiosios implikacijos paradoksus, neišvengiamai kyla mintis, jog logikos mokslas turėtų toleruoti loginius nenuoseklumus. Tinkamumo logika ir nesuderinamumo logika yra patys svarbiausi atspirties taškai, nors ir orientuoti į skirtingus dalykus: visa klasikinės logikos esmė yra paremta ekspoziciniu principu, kuris teigia, jog loginiai samprotavimai veiksnūs tik jei gebama paneigti kylančius prieštaravimus ar nesuderinamumus. Graham Priest, teigė, kad nesuderinamumai, iš esmės, yra tiesos neigimai.
 Loginių tiesų neigimas
 Skeptiška filosofijos gysla sukelia daugybę abejonių dėl pagrindų, ant kurių laikosi visa logika, pvz., loginės formos idėja, teisingą išvadą, reikšmę, paprastai vedančią prie išvados, kad loginės tiesos iš viso nėra. Tarkime, jog tai tiesiog priešinga įprastiems skeptiškos filosofijos teiginiams, kur logika nukreipia skeptišką tyrimą abejoti iš Sextus Empiricus darbų gauta išmintim.
 Friedrich Nietzsche pateikia stiprų logikos pagrindų paneigimo pavyzdį: radikalus jo idealizacijos atmetimas priverte atsisakyti tiesos, kad „mobili metaforų, metonimijų ir antromorfizmų armija – trumpiau... metaforos, nusidėvėję metaforos, netekę jausminės galios; kaip nusitrynę monetos, tarnaujancios kaip metalas, o ne kaip monetos“. Jo tiesos atmetimas neprivertė paneigti logikos atsiradimo idėjos, kuri sako, kad logiškumas žmogaus galvoje atsirado iš nelogiškumo, kuris tikriausiai neturėjo ribų. Nesuskaičiuojama galybė būtybių mums nežinomu būdu dariusių sprendimus pagaliau išnyko. Taigi galima teigti, jog loginė įžvalga tapo žmogaus išlikimo įrankiu, bet tai neįrodo loginės tiesos buvimo: logika taip pat remiasi prielaidomis, neatitinkančiomis nieko realiame pasaulyje.
 Ši, Nietzsche ginama pozicija, susilaukė daug kruopščių tikrinimų dėl kelių priežasčių. Jam nepavyko pademonstruoti savo tvirtinimų teisingumo, todėl jie tvirtinami tik retoriškai. Be to, ši pozicija buvo tvirtinama save paneigiančia, tokių filosofų kaip Jürgen Habermas, kuris apkaltino Nietzsche neturint nuoseklių, perspektyvių teorinių žinių. George Lukacs savo knygoje „The Destruction of Reason“ (Priežasčių naikinimas) teigė, jog studijuodami Nietzsche teiginius, susidurtume su savavališkais, tragiškais ir visiškai nesuderinamais tvirtinimais (“Were we to study Nietzsche’s statements in this area from a logico-philosophical angle, we would be confronted by a dizzy chaos of the most lurid assertions, arbitrary and violently incompatible“). Kraštutinis skeptiškumas, kurį demonstruoja Nietzsche, nebesusilaukia tiek rimto filosofų dėmesio XX a. Bertrand Russell savo veikale „ A History of Western Philosophy“ (Vakarų filosofijos istorija) apibudina Nietzsche teiginius kaip tuščiažodžiavima.
 Taip pat skaitykite
 Argumentacijos klaida
 Įrodymas
 Paradoksas
 Retorika
 Bibliografija
 Nijolė Lomanienė „Logika: deduktyvaus samprotavimo analizės pagrindai“. – Vilnius: Justitia, 2002, ISBN 9986-567-78-5
 Stanislovas Norgėla „Matematinė logika“. – Vilnius, TEV, 2004, ISBN 9955-491-60-4
 Romanas Plečkaitis „Logikos pagrindai“. – Vilnius, Tyto alba, 2004, ISBN 9986-16-322-6


text:
La saison 2022-2023 de Superliga est la cent-dixième édition de la première division danoise. Elle oppose les douze meilleurs clubs du Danemark en une série de vingt-quatrejournées suivie de barrages, servant à déterminer le champion, les clubs qualifiés pour les compétitions européennes ainsi que les équipes reléguées. Lors de cette saison, le FC Copenhague défend son titre face à onze autres équipes dont deux promus de deuxième division.
 Participants
 Légende des couleurs
 Règlement
 Le classement est établi sur le barème de points classique, une victoire valant trois points, un match nul un seul et une défaite aucun. En cas d'égalité de points, les équipes concernées sont d'abord départagées sur la base de la différence de buts générale puis du nombre de buts marqués et enfin du nombre de buts marqués à l'extérieur. Si l'égalité persiste après application de ces critères, les équipes concernées sont départagées soit par tirage au sort si les places disputées n'ont aucune influence particulière, soit par un match d'appui sur terrain neutre si une des places disputées est qualificative pour une compétition européenne, le titre de champion ou la relégation.
 Phase préliminaire
 Classement
 |
 |valign=top align=left width=50%|
 |}
 Leader par journée
 Lanterne rouge par journée
 Résultats
 |}
 Deuxième phase
 Barrages de championnat
 Les points et buts marqués lors de la phase championnat sont retenus en totalité. À l'issue de cette phase, le premier au classement remporte le championnat et se qualifie pour le premier tour de qualification de la Ligue des champions 2023-2024, le deuxième se qualifie pour le deuxième tour de qualification de la Ligue Europa Conférence 2023-2024, le troisième se qualifie pour un match d'appui face au premier du barrage de relégation. Le vainqueur de la Coupe du Danemark se qualifie pour le deuxième tour de qualification de la Ligue Europa Conférence 2023-2024.
 Barrages de relégation
 Les points et buts marqués lors de la phase championnat sont retenus en totalité. À l'issue de cette phase, les deux derniers sont relégués directement en deuxième division. Le premier dispute un match de barrage pour une qualification en Ligue Europa Conférence 2023-2024.
 Barrage européen
 Le barrage oppose le troisième des barrages de championnat au premier des barrages de relégation. Le vainqueur se qualifie pour le deuxième tour de qualification de la Ligue Europa Conférence 2023-2024.
 2022-2023
 Danemark M1
 Football 2022-2023
 Football 2022-2023


text:
Kartojimo argumentas () – retorikos klaida, kada kažkuo įtikinti bandoma labai dažnai ir ilgai tai kartojant. Ad nauseam reiškia jog diskutuota jau iki pykinimo , arba tol, kol visiems diskusija tiek įkyri, jog norisi vien kuo greičiau ją užbaigti.. Jozefas Gebelsas, fašistinės Vokietijos propagandos ministras, yra pasakęs: daug kartų pakartotas melas tampa tiesa.
 Paprastai tokią retorikos formą naudoja politikai, religiniai (ypač sektų) lyderiai. Ekstremali kartojimo argumento forma yra laikoma smegenų plovimu. Šiuo metodu remiasi ir propaganda.
 Teisinėje praktikoje kartojimo argumentas dažnai naudojamas savęs įtikinimui. Pavyzdžiui, kartu su advokatu aptartą ir pakoreguotą matyto įvykio versiją liudininkas prieš teismą verčiamas kartoti labai daug sykių, kol ne tik viską tobulai išmoksta, bet ir pradeda pats sunkiai atskirti nuo tikrosios versijos.
 Taip pat skaitykite
 Fiktyvūs prisiminimai
 Propaganda
 Šaltiniai
 Argumentacijos klaidos


type: legislation

text:
 7.9.2012
 RO
 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
 L 241/50
 REGULAMENTUL DE PUNERE ÎN APLICARE (UE) NR. 802/2012 AL COMISIEI
 din 6 septembrie 2012
 de stabilire a valorilor forfetare de import pentru fixarea prețului de intrare pentru anumite fructe și legume
 COMISIA EUROPEANĂ,
 având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
 având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului din 22 octombrie 2007 de instituire a unei organizări comune a piețelor agricole și privind dispoziții specifice referitoare la anumite produse agricole („Regulamentul unic OCP”) (1),
 având în vedere Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 543/2011 al Comisiei din 7 iunie 2011 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului în sectorul fructelor și legumelor și în sectorul fructelor și legumelor procesate (2), în special articolul 136 alineatul (1),
 întrucât:
 (1)
 Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 543/2011 prevede, ca urmare a rezultatelor negocierilor comerciale multilaterale din cadrul Rundei Uruguay, criteriile pentru stabilirea de către Comisie a valorilor forfetare de import din țări terțe pentru produsele și perioadele menționate în partea A din anexa XVI la regulamentul respectiv.
 (2)
 Valoarea forfetară de import se calculează în fiecare zi lucrătoare, în conformitate cu articolul 136 alineatul (1) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 543/2011, ținând seama de datele zilnice variabile. Prin urmare, prezentul regulament trebuie să intre în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene,
 ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
 Articolul 1
 Valorile forfetare de import prevăzute la articolul 136 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 543/2011 sunt stabilite în anexa la prezentul regulament.
 Articolul 2
 Prezentul regulament intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
 Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
 Adoptat la Bruxelles, 6 septembrie 2012.
 Pentru Comisie, pentru președinte
 José Manuel SILVA RODRÍGUEZ
 Director general pentru agricultură și dezvoltare rurală
 (1) JO L 299, 16.11.2007, p. 1.
 (2) JO L 157, 15.6.2011, p. 1.
 ANEXĂ
 Valorile forfetare de import pentru fixarea prețului de intrare pentru anumite fructe și legume
 (EUR/100 kg)
 Codul NC
 Codul țării terțe (1)
 Valoarea forfetară de import
 0702 00 00
 MK
 75,0
 TR
 76,8
 ZZ
 75,9
 0707 00 05
 MK
 20,0
 TR
 116,3
 ZZ
 68,2
 0709 93 10
 TR
 108,7
 ZZ
 108,7
 0805 50 10
 AR
 99,6
 BO
 100,6
 CL
 88,4
 TR
 97,0
 UY
 94,9
 ZA
 90,2
 ZZ
 95,1
 0806 10 10
 BA
 57,5
 CL
 196,9
 EG
 210,9
 TN
 175,3
 TR
 121,8
 ZZ
 152,5
 0808 10 80
 AR
 114,4
 BR
 93,9
 CL
 143,3
 NZ
 127,1
 US
 185,0
 ZA
 97,3
 ZZ
 126,8
 0808 30 90
 CN
 78,2
 TR
 125,8
 ZA
 125,4
 ZZ
 109,8
 0809 30
 TR
 159,4
 ZZ
 159,4
 0809 40 05
 BA
 58,7
 HR
 73,9
 IL
 74,5
 XS
 89,5
 ZZ
 74,2
 (1) Nomenclatura țărilor stabilită prin Regulamentul (CE) nr. 1833/2006 al Comisiei (JO L 354, 14.12.2006, p. 19). Codul „ZZ” desemnează „alte origini”.


type: caselaw

text:
 18.12.2010
 FR
 Journal officiel de l'Union européenne
 C 346/2
 Prestation de serment d'un nouveau membre du Tribunal
 2010/C 346/02
 Nommé juge au Tribunal de l'Union européenne par décision des représentants des gouvernements des États membres de l'Union européenne du 18 novembre 2010 (1), M. Andrei Popescu, pour la période du 26 novembre 2010 au 31 août 2016, a prêté serment devant la Cour le 26 novembre 2010.
 (1) JO L 306 du 23.11.2010, p. 76


text:
 23.8.2018
 IT
 Gazzetta ufficiale dell'Unione europea
 L 215/17
 DECISIONE DEL COMITATO MISTO SEE
 N. 226/2016
 del 2 dicembre 2016
 che modifica l'allegato II (Regolamentazioni tecniche, norme, prove e certificazioni) dell'accordo SEE [2018/1164]
 IL COMITATO MISTO SEE,
 visto l'accordo sullo Spazio economico europeo («l'accordo SEE»), in particolare l'articolo 98,
 considerando quanto segue:
 (1)
 Il regolamento (UE) 2016/427 della Commissione, del 10 marzo 2016, che modifica il regolamento (CE) n. 692/2008 riguardo alle emissioni dai veicoli passeggeri e commerciali leggeri (Euro 6) (1) deve essere integrato nell'accordo SEE.
 (2)
 L'allegato II dell'accordo SEE dovrebbe quindi essere opportunamente modificato,
 HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
 Articolo 1
 Nell'allegato II, capitolo I, dell'accordo SEE, al punto 45zu (regolamento (CE) n. 692/2008 della Commissione) è aggiunto il seguente trattino:
 «—
 32016 R 0427: Regolamento (UE) 2016/427 della Commissione, del 10 marzo 2016 (GU L 82 del 31.3.2016, pag. 1)».
 Articolo 2
 Il testo del regolamento (UE) 2016/427 nelle lingue islandese e norvegese, da pubblicare nel supplemento SEE della Gazzetta ufficiale dell'Unione europea, fa fede.
 Articolo 3
 La presente decisione entra in vigore il 3 dicembre 2016, purché siano state effettuate tutte le notifiche previste all'articolo 103, paragrafo 1, dell'accordo SEE (*1).
 Articolo 4
 La presente decisione è pubblicata nella sezione SEE e nel supplemento SEE della Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
 Fatto a Bruxelles, il 2 dicembre 2016
 Per il Comitato misto SEE
 La presidente
 Bergdís ELLERTSDÓTTIR
 (1) GU L 82 del 31.3.2016, pag. 1.
 (*1) Non è stata comunicata l'esistenza di obblighi costituzionali.


text:
 Avis juridique important
 |
 21996D1114(07)
 Decisión del Comité Mixto del EEE no 40/96 de 5 de julio de 1996 por la que se modifica el Anexo I (Cuestiones veterinarias y fitosanitarias) del Acuerdo EEE
 Diario Oficial n° L 291 de 14/11/1996 p. 0037 - 0037
 DECISIÓN DEL COMITÉ MIXTO DEL EEE N° 40/96 de 5 de julio de 1996 por la que se modifica el Anexo I (Cuestiones veterinarias y fitosanitarias) del Acuerdo EEEEL COMITÉ MIXTO DEL EEE,Visto el Acuerdo sobre el Espacio Económico Europeo, modificado por el Protocolo por el que se adapta el Acuerdo sobre el Espacio Económico Europeo, en adelante denominado «el Acuerdo», y, en particular, su artículo 98,Considerando que el Anexo I del Acuerdo fue modificado por la Decisión n° 32/96 del Comité Mixto del EEE, de 5 de junio de 1996 (1);Considerando que la Directiva 95/33/CE de la Comisión, de 10 de julio de 1995, por la que se modifica la Directiva 82/471/CEE del Consejo relativa a determinados productos utilizados en la alimentación animal (2), debe incorporarse al Acuerdo,HA DECIDIDO LO SIGUIENTE:Artículo 1 Se insertará el guión siguiente en el punto 9 (Directiva 82/471/CEE del Consejo) del capítulo II del Anexo I del Acuerdo:«- 395 L 0033: Directiva 95/33/CE de la Comisión, de 10 de julio de 1995 (DO n° L 167 de 18. 7. 1995, p. 17).».Artículo 2 Los textos de la Directiva 95/33/CE de la Comisión en lenguas islandesa y noruega, anejos a las respectivas versiones lingüísticas de la presente Decisión son auténticos.Artículo 3 La presente Decisión entrará en vigor el 1 de septiembre de 1996, siempre que se hayan presentado al Comité Mixto del EEE todas las notificaciones previstas en el apartado 1 del artículo 103 del Acuerdo.Artículo 4 La presente Decisión será publicada en la Sección EEE y en el Suplemento EEE del Diario Oficial de las Comunidades Europeas.Hecho en Bruselas, el 5 de julio de 1996.Por el Comité Mixto del EEEEl PresidenteP. BENAVIDES(1) DO n° L 237 de 19. 9. 1996, p. 43.(2) DO n° L 167 de 18. 7. 1995, p. 17.