text:
Uradni list C 80/2011
 doi:10.3000/17255244.C_2011.080.slv
 Zadnja objava Sodišča Evropske unije v Uradnem listu Evropske unijeUL C 72, 5.3.2011
 Zadeva C-382/08: Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 25. januarja 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich – Avstrija) – Michael Neukirchinger proti Bezirkshauptmannschaft Grieskirchen (Zračni prevoz — Dovoljenje za opravljanje komercialnih poletov z balonom — Člen 12 ES — Pogoj prebivališča ali sedeža — Upravne sankcije)
 Zadeva C-90/09 P: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 20. januarja 2011 – General Química, SA, Repsol Química, SA, Repsol YPF, SA proti Evropski komisiji (Pritožba — Konkurenca — Omejevalni sporazumi — Sektor kemičnih snovi za industrijo kavčuka — Odločba, s katero je bila ugotovljena kršitev člena 81 ES — Skupina podjetij — Solidarna odgovornost matične družbe za kršitve pravil o konkurenci, ki so jih storile njene hčerinske družbe — Pripis matični družbi, ki je na vrhu skupine)
 Zadeva C-155/09: Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 20. januarja 2011 – Evropska komisija proti Helenski republiki (Neizpolnitev obveznosti države — Členi 12 ES, 18 ES, 39 ES in 43 ES — Členi 4, 28 in 31 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru — Davčna zakonodaja — Pogoji oprostitve davka na promet z nepremičninami ob prvem nakupu nepremičnine — Oprostitev, ki jo lahko uveljavljajo samo osebe s stalnim prebivališčem na nacionalnem ozemlju in državljani grškega rodu, ki ob nakupu ne prebivajo na tem ozemlju)
 Zadeva C-168/09: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 27. januraja 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale di Milano – Italija) – Flos SpA proti Semeraro Casa e Famiglia (Industrijska in poslovna lastnina — Direktiva 98/71/ES — Pravno varstvo modelov — Člen 17 — Obveznost kumulacije varstva modelov in varstva avtorske pravice — Nacionalna zakonodaja, ki izključi ali za določeno obdobje onemogoči uveljavljanje avtorskopravnega varstva za modele, ki so postali dostopni javnosti pred njenim začetkom veljavnosti — Načelo varstva legitimnih pričakovanj)
 Zadeva C-463/09: Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 20. januarja 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Superior de Justicia de Castilla La Mancha – Španija) – CLECE, S.A. proti María Socorro Martín Valor, Ayuntamiento de Cobisa (Socialna politika — Direktiva 2001/23/ES — Prenos podjetij — Ohranjanje pravic delavcev — Pojem prenos — Dejavnosti čiščenja — Dejavnost, ki jo neposredno opravlja občinska uprava z zaposlitvijo novega osebja)
 Zadeva C-489/09: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 27. januarja 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hof van Beroep te Gent – Belgija) – Vandoorne NV proti državi Belgiji (Šesta direktiva o DDV — Člena 1(C)(1) in 27(1) in (5) — Davčna osnova — Ukrepi za poenostavitev — Tobačni izdelki — Davčne nalepke — Enkratni obračun DDV pri viru — Posredni dobavitelj — Popolno ali delno neplačilo cene — Zavrnitev povračila DDV)
 Zadeva C-490/09: Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 27. januarja 2011 – Evropska komisija proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg (Neizpolnitev obveznosti države — Člen 49 ES — Svoboda opravljanja storitev — Nepovračilo stroškov laboratorijskih analiz in preiskav, opravljenih v drugih državah članicah, ki niso Veliko vojvodstvo Luksemburg — Nacionalni predpisi, ki ne predvidevajo njihovega kritja v obliki povračila stroškov, ki so bili za take analize in preiskave plačani vnaprej — Nacionalni predpisi, ki kritje storitev zdravstvene oskrbe pogojujejo s spoštovanjem pogojev, določenih s temi predpisi)
 Zadeva C-92/10 P: Sodba Sodišča (peti senat) z dne 13. januarja 2011 – Media-Saturn-Holding GmbH proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (Pritožba — Znamka Skupnosti — Absolutni razlog za zavrnitev — Neobstoj razlikovalnega učinka — Znamka, ki je sestavljena iz reklamnega slogana in elementov, ki vsak zase nimajo razlikovalnega učinka — Figurativni znak BEST BUY)
 Zadeva C-559/08 P: Sklep Sodišča (peti senat) z dne 16. septembra 2010 – Deepak Rajani (Dear!Net Online) proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Artoz-Papier AG (Pritožba — Znamka Skupnosti — Besedna znamka ATOZ — Ugovor imetnika mednarodne besedne znamke ARTOZ — Zavrnitev registracije)
 Zadeva C-342/09 P: Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 27. oktobra 2010 – Victor Guedes – Indústria e Comércio, SA proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Consorci de l’Espai Rural de Gallecs, s sedežem v Gallecsu (Pritožba — Znamka Skupnosti — Uredba (ES) št. 40/94 — Člen 8(1)b in (5) — Figurativna znamka Gallecs — Ugovor imetnika figurativnih nacionalnih znamk GALLO, GALLO AZEITE NOVO in Azeite Novo ter figurativne znamke Skupnosti GALLO — Zavrnitev ugovora — Delno očitno nedopustna in delno očitno neutemeljena pritožba)
 Zadeva C-459/09 P: Sklep Sodišča (peti senat) z dne 16. septembra 2010 – Dominio de la Vega, SL proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Ambrosio Velasco SA (Pritožba — Znamka Skupnosti — Uredba (ES) št. 40/94 — Člen 8(1)(b) — Prijava figurativne znamke Skupnosti DOMINIO DE LA VEGA — Prejšnja figurativna znamka Skupnosti PALACIO DE LA VEGA — Obstoja verjetnosti zmede na delu ozemlja Unije — Presoja podobnosti znamk — Prevladujoči element)
 Zadeva C-487/09: Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 6. oktobra 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Supremo – Španija) – Inmogolf SA proti Dirección General de Tributos de la Consejería de Economia y Hacienda de la Comunidad Autónoma de Murcia (Člen 104(3), prvi pododstavek, Poslovnika — Direktiva 69/335/EGS — Posredni davki — Zbiranje kapitala — Prenosi vrednostnih papirjev — Osnovni kapital, večinoma sestavljen iz nepremičnin)
 Zadeva C-532/09 P: Sklep Sodišča z dne 4. oktobra 2010 – Vladimir Ivanov proti Evropski komisiji (Pritožba — Tožba zaradi nepogodbene odgovornosti — Izguba možnosti za zaposlitev — Institut zlorabe postopka — Pritožba, ki je deloma očitno nedopustna in deloma očitno neutemeljena)
 Združeni zadevi C-74/10 P in C-75/10 P: Sklep Sodišča z dne 29. septembra 2010 – European Renewable Energies Federation ASBL (EREF) proti Evropski komisiji (Pritožba — Člen 19 Statuta Sodišča — Zastopanje po odvetniku, ki ni tretja oseba — Očitna nedopustnost)
 Zadeva C-84/10 P: Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 22. oktobra 2010 – Longevity Health Products, Inc. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Merck KGaA (Pritožba — Znamka Skupnosti — Uredba (ES) št. 40/94 — Člen 8(1)(b) — Besedni znak Kids Vits — Ugovor imetnika besedne znamke Skupnosti VITS4KIDS — Stopnja pozornosti upoštevne javnosti — Verjetnost zmede — Podobnost znakov — Pravica do izjave)
 Zadeva C-290/10 P: Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 9. septembra 2010 – Franssons Verkstäder AB proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Lindner Recyclingtech GmbH (Pritožba — Tožba pred Splošnim sodiščem za razglasitev ničnosti odločbe tretjega odbora za pritožbe UUNT — Uredba (ES) št. 6/2002 — Rok za vložitev tožbe — Nedopustnost zaradi zamude roka — Očitno neutemeljena pritožba)
 Zadeva C-513/10 P: Pritožba, ki jo je 14. oktobra 2010 vložil Dimitris Platis zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 30. septembra 2010 v zadevi T-311/10, Dimitris Platis proti Svetu in Grčiji
 Zadeva C-587/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesfinanzhof (Nemčija) 15. decembra 2010 – Vogtländische Straßen-, Tief- und Rohrleitungsbau GmbH Rodewisch (VSTR) proti Finanzamt Plauen, druga stranka v postopku: Bundesministerium der Finanzen.
 Zadeva C-594/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden 17. decembra 2010 – T.G. van Laarhoven, druga stranka: Staatssecretaris van Financiën
 Zadeva C-600/10: Tožba, vložena 16. decembra 2010 – Evropska komisija proti Zvezni republiki Nemčiji
 Zadeva C-603/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 21. decembra 2010 vložilo Upravno sodišče Republike Slovenije (Republika Slovenija) – Pelati doo/Republika Slovenija
 Zadeva C-613/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložila Commissione Tributaria Provinciale di Parma (Italija) 30. decembra 2010 – Danilo Debiasi proti Agenzia delle Entrate Ufficio di Parma
 Zadeva C-622/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal de première instance de Namur (Belgija) 22. decembra 2010 – Rémi Paquot proti državi Belgiji – SPF Finances
 Zadeva C-623/10: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal de première instance de Namur (Belgija) 22. decembra 2010 – Adrien Daxhelet proti državi Belgiji – SPF Finances
 Zadeva C-7/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Palermo (Italija) 5. januarja 2011 – Kazenski postopek zoper Fabia Caronno
 Zadeva C-12/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Dublin Metropolitan District Court (Irska) 10. januarja 2011 – Danise McDonagh proti Ryanair Ltd
 Zadeva C-20/11: Tožba, vložena 13. januarja 2011 – Evropska komisija proti Republiki Poljski
 Zadeva C-22/11: Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Korkein oikeus (Finska) 17. januarja 2011 – Finnair Oyj proti Timyju Lassooyju
 Zadeva C-37/11: Tožba, vložena 25. januarja 2011 – Evropska komisija proti Češki republiki
 Zadeva C-455/09: Sklep predsednika Sodišča z dne 22. septembra 2010 – Evropska komisija proti Republiki Poljski
 Zadeva C-525/09: Sklep predsednika šestega senata Sodišča z dne 28. septembra 2010 – Evropska komisija proti Portugalski republiki
 Zadeva T-437/09: ASodba Splošnega sodišča z dne 2. februarja 2011 – Oyster Cosmetics proti UUNT – Kadabell (Oyster cosmetics) (Znamka Skupnosti — Postopek z ugovorom — Prijava figurativne znamke Skupnosti Oyster cosmetics — Prejšnja figurativna znamka Skupnosti Kadus oystra AUTO STOP PROTECTION — Relativni razlog za zavrnitev — Verjetnost zmede — Podobnost znakov — Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)
 Zadeva T-54/07: Sklep Splošnega sodišča z dne 21. januarja 2011 – Vtesse Networks proti Komisiji (Ničnostna tožba — Državne pomoči — Telekomunikacije — Davek na nestanovanjsko lastnino podjetij v Združenem kraljestvu — Odločba o ugotovitvi, da zadevni ukrep ne pomeni pomoči — Neobstoj posamične prizadetosti — Nedopustnost)
 Zadeva T-586/10: Tožba, vložena 22. decembra 2010 – Aktieselskabet af 21. november 2001 proti UUNT – Parfums Givenchy (only givenchy)
 Zadeva T-592/10: Tožba, vložena 27. decembra 2010 – El Corte Inglés proti UUNT – Technisynthese (BTS)
 Zadeva T-593/10: Tožba, vložena 29. decembra 2010 – El Corte Inglés proti UUNT – Ruan (B)
 Zadeva T-596/10: Tožba, vložena 28. decembra 2010 – Almunia Textil proti UUNT – FIBA Europe (EuroBasket)
 Zadeva T-597/10: Tožba, vložena 27. decembra 2010 – Biodes proti UUNT – Manasul International (BIESUL)
 Zadeva T-598/10: Tožba, vložena 27. decembra 2010 – Biodes proti UUNT – Manasul International (LINEASUL)
 Zadeva T-14/11: Tožba, vložena 11. januarja 2011 – Timab Industries in CFPR proti Komisiji
 Zadeva T-23/11: Tožba, vložena 17. januarja 2011 – El Corte Inglés proti UUNT – BA&SH (ba&sh)
 Zadeva T-24/11: Tožba, vložena 19. januarja 2011 – Bank Refah Kargaran proti Svetu
 Zadeva T-25/11: Tožba, vložena 17. januarja 2011 – Germans Boada proti UUNT (Forma de una cortadora de cerámica)
 Zadeva T-29/11: Tožba, vložena 14. januarja 2011 – Technische Universität Dresden proti Komisiji
 Zadeva T-33/11: Tožba, vložena 24. januarja 2011 – Peeters Landbouwmachines proti UUNT – Fors MW (BIGAB)
 Zadeva T-34/11: Tožba, vložena 24. januarja 2011 – Canon Europa proti Komisiji
 Zadeva T-35/11: Tožba, vložena 24. januarja 2011 – Kyocera Mita Europe proti Komisiji
 Zadeva T-36/11: Tožba, vložena 24. januarja 2011 – Japan Airlines proti Komisiji
 Zadeva T-39/11: Tožba, vložena 24. januarja 2011 – Cargolux Airlines proti Komisiji
 Zadeva T-40/11: Tožba, vložena 24. januarja 2011 – Lan Airlines in Lan Cargo proti Komisiji
 Zadeva T-42/11: Tožba, vložena 19. januarja 2011 – Universal proti Komisiji
 Zadeva T-45/11: Tožba, vložena 21. januarja 2011 – Italija proti Komisiji
 Zadeva T-46/11: Tožba, vložena 24. januarja 2011 – Deutsche Lufthansa in drugi proti Komisiji
 Zadeva T-48/11: Tožba, vložena 24. januarja 2011 – British Airways proti Komisiji
 Zadeva T-54/11: Tožba, vložena 27. januarja 2011 – Španija proti Komisiji
 Zadeva T-57/11: Tožba, vložena 27. januarja 2011 – Castelnou Energía proti Komisiji
 Zadeva T-399/07: Sklep Splošnega sodišča z dne 25. januarja 2011 – Basell Polyolefine proti Komisiji
 UL C 72, 5.3.2011
 UL C 63, 26.2.2011
 UL C 55, 19.2.2011
 UL C 46, 12.2.2011
 UL C 38, 5.2.2011
 UL C 30, 29.1.2011
 UL C 13, 15.1.2011
 Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 25. januarja 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich – Avstrija) – Michael Neukirchinger proti Bezirkshauptmannschaft Grieskirchen
 (Zadeva C-382/08) (1)
 (Zračni prevoz - Dovoljenje za opravljanje komercialnih poletov z balonom - Člen 12 ES - Pogoj prebivališča ali sedeža - Upravne sankcije)
 Tožeča stranka: Michael Neukirchinger
 Tožena stranka: Bezirkshauptmannschaft Grieskirchen
 Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich – Razlaga člena 49 in naslednjih Pogodbe ES – Nacionalna ureditev, ki pod grožnjo upravnih sankcij prepoveduje opravljanje komercialnih poletov z balonom brez nacionalne licence, katere izdaja je pogojena s prebivališčem ali sedežem na nacionalnem ozemlju
 Člen 12 ES nasprotuje ureditvi države članice, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, ki za opravljanje poletov z balonom v tej državi članici pod grožnjo upravnih sankcij, če se ta ureditev ne spoštuje,
 zahteva, da ima oseba s prebivališčem ali sedežem v drugi državi članici, ki ima v tej drugi državi članici dovoljenje za opravljanje komercialnih poletov z balonom, prebivališče ali sedež v prvi državi članici, in
 tej osebi nalaga, naj pridobi novo dovoljenje, ne da bi se ustrezno upoštevalo to, da so pogoji za izdajo tega dovoljenja vsebinsko enaki tistim, na podlagi katerih ji je bilo že izdano dovoljenje v drugi državi članici.
 (1) UL C 285, 8.11.2008.
 Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 20. januarja 2011 – General Química, SA, Repsol Química, SA, Repsol YPF, SA proti Evropski komisiji
 (Zadeva C-90/09 P) (1)
 (Pritožba - Konkurenca - Omejevalni sporazumi - Sektor kemičnih snovi za industrijo kavčuka - Odločba, s katero je bila ugotovljena kršitev člena 81 ES - Skupina podjetij - Solidarna odgovornost matične družbe za kršitve pravil o konkurenci, ki so jih storile njene hčerinske družbe - Pripis matični družbi, ki je na vrhu skupine)
 Pritožnice: General Química, SA, Repsol Química, SA, Repsol YPF, SA (zastopnika: J. M. Jiménez-Laiglesia Oñate in J. Jiménez-Laiglesia Oñate, odvetnika)
 Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopnika: F. Castillo de la Torre in E. Gippini Fournier, zastopnika)
 Pritožba zoper sodbo Sodišča prve stopnje (šesti senat) z dne 18. decembra 2008, General Química in drugi proti Komisiji (T-85/06), s katero je Sodišče prve stopnje zavrnilo tožbo za razglasitev delne ničnosti Odločbe Komisije 2006/902/ES z dne 21. decembra 2005 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 [ES] in člena 53 Sporazuma EGP proti družbam Flexsys NV, Bayer AG, Crompton Manufacturing Company Inc. (nekdanji Uniroyal Chemical Company Inc.), Crompton Europe Ltd, Chemtura Corporation (nekdanji Crompton Corporation), General Química SA, Repsol Química SA in Repsol YPF SA (Zadeva št. COMP/F/C.38.443 – Kemikalije v industriji gume) (UL L 353, str. 50), in, podredno, znižanje denarne kazni, naložene tožečim strankam
 Sodba Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti z dne 18. decembra 2008 v zadevi General Química in drugi proti Komisiji (T-85/06) se razveljavi v delu, v katerem je bila z njo zavrnjena tožba družb General Química SA, Repsol Química SA in Repsol YPF SA za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2006/902/ES z dne 21. decembra 2005 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in člena 53 Sporazuma EGP proti podjetjem Flexsys NV, Bayer AG, Crompton Manufacturing Company Inc. (nekdanji Uniroyal Chemical Company Inc.), Crompton Europe Ltd, Chemtura Corporation (nekdanji Crompton Corporation), General Química SA, Repsol Química SA in Repsol YPF SA (Zadeva COMP/F/C.38.443 – Kemikalije v industriji gume), ker po eni strani Sodišče prve stopnje ni navedlo razlogov, na katerih temelji sklepanje, da je že sam dopis družbe Repsol Química SA, v katerem je družbi General Química SA odredila, naj odpravi vsa ravnanja, ki bi lahko pomenila kršitev pravil o konkurenci, zadosten dokaz, da je družba Repsol Química SA odločilno vplivala na politiko družbe General Química SA ne le na trgu, ampak tudi glede nezakonitega ravnanja, ki je predmet Odločbe 2006/902, in ker po drugi strani Sodišče prve stopnje ni konkretno preizkusilo dokazov, ki so jih družbe General Química SA, Repsol Química SA in Repsol YPF SA predložile, da bi dokazale samostojnost družbe General Química SA pri določitvi in izvajanju njene poslovne politike.
 Tožba, ki so jo družbe General Química SA, Repsol Química SA in Repsol YPF SA vložile pri Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti, se zavrne.
 Vsaka stranka nosi svoje stroške, ki se nanašajo na ta postopek, družbam General Química SA, Repsol Química SA in Repsol YPF SA pa se naloži plačilo celotnih stroškov, ki se nanašajo na postopek na prvi stopnji.
 Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 20. januarja 2011 – Evropska komisija proti Helenski republiki
 (Zadeva C-155/09) (1)
 (Neizpolnitev obveznosti države - Členi 12 ES, 18 ES, 39 ES in 43 ES - Členi 4, 28 in 31 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru - Davčna zakonodaja - Pogoji oprostitve davka na promet z nepremičninami ob prvem nakupu nepremičnine - Oprostitev, ki jo lahko uveljavljajo samo osebe s stalnim prebivališčem na nacionalnem ozemlju in državljani grškega rodu, ki ob nakupu ne prebivajo na tem ozemlju)
 Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: R. Lyal in D. Triantafyllou, zastopnika)
 Tožena stranka: Helenska republika (zastopnika: P. Mylonopoulos in V. Karra, zastopnika)
 Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev členov 18 ES, 39 ES in 43 ES – Oprostitev davka na promet z nepremičninami ob nakupu prve nepremičnine – Oprostitev samo za osebe, ki že prebivajo v državi, in za grške državljane, ki v času nakupa tam ne prebivajo
 Helenska republika s tem, da:
 je v členu 1(1) in (3), prvi odstavek, zakona 1078/1980 plačila davka na promet z nepremičninami oprostila le osebe s stalnim prebivališčem na nacionalnem ozemlju, ne pa nerezidentov, ki se nameravajo naseliti na tem ozemlju v prihodnosti, in
 da je pod določenimi pogoji oprostila plačila istega davka le grške državljane ali osebe grškega rodu, ko pridobijo prvi stanovanjski objekt na nacionalnem ozemlju,
 ni izpolnila obveznosti iz členov 12 ES, 18 ES, 39 ES in 43 ES ter členov 4, 28 in 31 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru z dne 2. maja 1992.
 Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 27. januraja 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunale di Milano – Italija) – Flos SpA proti Semeraro Casa e Famiglia
 (Zadeva C-168/09) (1)
 (Industrijska in poslovna lastnina - Direktiva 98/71/ES - Pravno varstvo modelov - Člen 17 - Obveznost kumulacije varstva modelov in varstva avtorske pravice - Nacionalna zakonodaja, ki izključi ali za določeno obdobje onemogoči uveljavljanje avtorskopravnega varstva za modele, ki so postali dostopni javnosti pred njenim začetkom veljavnosti - Načelo varstva legitimnih pričakovanj)
 Tožeča stranka: Flos SpA
 Tožena stranka: Semeraro Casa e Famiglia SpA
 ob udeležbi: Assoluce – Associazione nazionale delle Imprese degli Apparecchi di Illuminazione
 Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunale di Milano – Razlaga členov 17 in 19 Direktive 98/71/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. oktobra 1998 o pravnem varstvu modelov – Nacionalna zakonodaja, s katero je bila prenesena direktiva in ki vzpostavlja avtorskopravno varstvo modelov – Možnost države članice, da razširi obseg pogojev za dodelitev tega varstva
 Člen 17 Direktive 98/71/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. oktobra 1998 o pravnem varstvu modelov je treba razlagati tako, da nasprotuje zakonodaji države članice, s katero so iz avtorskopravnega varstva te države članice izključeni modeli – čeprav izpolnjujejo vse zahtevane pogoje za uživanje takega varstva – ki so bili registrirani v ali za državo članico in so postali dostopni javnosti pred začetkom veljavnosti te zakonodaje.
 Člen 17 Direktive 98/71 je treba razlagati tako, da nasprotuje zakonodaji države članice, ki za deset let ali popolnoma iz avtorskopravnega varstva izključi modele – čeprav izpolnjujejo vse zahtevane pogoje za uživanje tega varstva – ki so postali dostopni javnosti pred začetkom veljavnosti te zakonodaje, in sicer glede vsake tretje osebe, ki je na nacionalnem ozemlju proizvajala ali tržila proizvode, narejene po teh modelih, in ne glede na datum, ko so bila ta dejanja opravljena.
 Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 20. januarja 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Superior de Justicia de Castilla La Mancha – Španija) – CLECE, S.A. proti María Socorro Martín Valor, Ayuntamiento de Cobisa
 (Zadeva C-463/09) (1)
 (Socialna politika - Direktiva 2001/23/ES - Prenos podjetij - Ohranjanje pravic delavcev - Pojem „prenos“ - Dejavnosti čiščenja - Dejavnost, ki jo neposredno opravlja občinska uprava z zaposlitvijo novega osebja)
 Tožeča stranka: CLECE, S.A.
 Toženi stranki: María Socorro Martín Valor, Ayuntamiento de Cobisa
 Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunal Superior de Justicia de Castilla La Mancha – Razlaga člena 1(1) Direktive Sveta 2001/23/ES z dne 12. marca 2001 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z ohranjanjem pravic delavcev v primeru prenosa podjetij, obratov ali delov podjetij ali obratov (UL L 82, str. 16) – Področje uporabe – Prevzem čiščenja javnih prostorov s strani občinskega urada kot javnega organa
 Člen 1(1)(a) in (b) Direktive Sveta 2001/23/ES z dne 12. marca 2001 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z ohranjanjem pravic delavcev v primeru prenosa podjetij, obratov ali delov podjetij ali obratov je treba razlagati tako, da se ta direktiva ne uporablja za položaj, ko se občinska uprava, ki je prepustila čiščenje svojih prostorov zasebnemu podjetju, odloči, da bo odpovedala pogodbo, ki jo je sklenila s tem podjetjem, in sama opravljala dejavnosti čiščenja teh prostorov tako, da zato zaposli novo osebje.
 (1) UL C 63, 13.3.2010.
 Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 27. januarja 2011 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Hof van Beroep te Gent – Belgija) – Vandoorne NV proti državi Belgiji
 (Zadeva C-489/09) (1)
 (Šesta direktiva o DDV - Člena 1(C)(1) in 27(1) in (5) - Davčna osnova - Ukrepi za poenostavitev - Tobačni izdelki - Davčne nalepke - Enkratni obračun DDV pri viru - Posredni dobavitelj - Popolno ali delno neplačilo cene - Zavrnitev povračila DDV)
 Tožeča stranka: Vandoorne NV
 Tožena stranka: država Belgija
 Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Hof van Beroep te Gent – Razlaga členov 11(C)(1) in 27 Šeste direktive Sveta z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL L 145, str. 1) – Ukrepi za poenostavitev – Nacionalna zakonodaja, ki za tobačne izdelke, uvožene kupljene ali proizvedene na ozemlju, določa pobiranje DDV pri viru, pri čemer izključuje znižanje davčne osnove za davčne zavezance, ki so plačali davek na te izdelke
 Člena 11(C)(1) in 27(1) in (5) Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero, kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2004/7/ES z dne 20. januarja 2004, je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta nacionalnim predpisom, kakršni so ti v zadevi v postopku v glavni stvari, ki s tem, da za poenostavitev obračunavanja davka na dodano vrednost in za boj zoper davčne utaje in izogibanje davkom v zvezi s tobačnimi izdelki določajo, da se ta davek z davčnimi nalepkami obračuna le enkrat in pri viru, namreč pri proizvajalcu ali uvozniku teh izdelkov, posrednim dobaviteljem, ki kasneje vstopijo v verigo zaporednih dobav, odrekajo pravico do vračila davka na dodano vrednost, če kupec ne plača cene navedenih izdelkov.
 (1) UL C 37, 13.2.2010.
 Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 27. januarja 2011 – Evropska komisija proti Velikemu vojvodstvu Luksemburg
 (Zadeva C-490/09) (1)
 (Neizpolnitev obveznosti države - Člen 49 ES - Svoboda opravljanja storitev - Nepovračilo stroškov laboratorijskih analiz in preiskav, opravljenih v drugih državah članicah, ki niso Veliko vojvodstvo Luksemburg - Nacionalni predpisi, ki ne predvidevajo njihovega kritja v obliki povračila stroškov, ki so bili za take analize in preiskave plačani vnaprej - Nacionalni predpisi, ki kritje storitev zdravstvene oskrbe pogojujejo s spoštovanjem pogojev, določenih s temi predpisi)
 Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: G. Rozet in E. Traversa, zastopnika)
 Tožena stranka: Veliko vojvodstvo Luksemburg (zastopnika: C. Schiltz, zastopnik, A. Rodesch, odvetnik)
 Neizpolnitev obveznosti države – Kršitev člena 49 ES (člen 56 PDEU) – Omejitev svobode opravljanja storitev – Nacionalne določbe, ki izključujejo povračilo stroškov biomedicinskih laboratorijskih analiz in preiskav, opravljenih v drugih državah članicah – Kritje stroškov samo v primeru, da so te analize in preiskave opravljene v laboratoriju za analize, ob popolnem spoštovanju pogojev, določenih z nacionalno zakonodajo
 Veliko vojvodstvo Luksemburg s tem, da v svojih predpisih o socialni varnosti ni predvidelo možnosti, da se stroški laboratorijskih analiz in preiskav v smislu člena 24 luksemburškega zakonika o socialni varnosti – v različici, ki se uporablja v sporu – ki so bile opravljene v drugi državi članici, krijejo s povračilom stroškov, ki so bili za te analize in preiskave vnaprej plačani, temveč je predvidelo le sistem neposrednega kritja s strani skladov zdravstvenega zavarovanja, ni izpolnilo obveznosti iz člena 49 ES.
 Evropska komisija in Veliko vojvodstvo Luksemburg nosita vsak svoje stroške.
 Sodba Sodišča (peti senat) z dne 13. januarja 2011 – Media-Saturn-Holding GmbH proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli)
 (Zadeva C-92/10 P) (1)
 (Pritožba - Znamka Skupnosti - Absolutni razlog za zavrnitev - Neobstoj razlikovalnega učinka - Znamka, ki je sestavljena iz reklamnega slogana in elementov, ki vsak zase nimajo razlikovalnega učinka - Figurativni znak „BEST BUY“)
 Pritožnica: Media-Saturn-Holding GmbH (zastopnik: E. Warnke, odvetnik)
 Druga stranka v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: G. Schneider, zastopnik)
 Pritožba, vložena zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 15. decembra 2009 v zadevi Media-Saturn proti UUNT (BEST BUY) (T-476/08), s katero je Splošno sodišče zavrnilo tožbo za razveljavitev, vloženo zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 28. avgusta 2008, s katero je bila zavrnjena pritožba zoper odločbo preizkuševalca o zavrnitvi figurativnega znaka „BEST BUY“ kot znamke Skupnosti za proizvode in storitve iz razredov 1, 2, od 5 do 12, od 14 do 17, od 20 do 22, 27, 28, 35, 37, 38 in od 40 do 42 – Razlikovalni učinek znamke, ki je sestavljena iz reklamnega slogana in elementov, ki vsak zase nimajo razlikovalnega učinka
 Media-Saturn-Holding GmbH se naloži plačilo stroškov.
 Sklep Sodišča (peti senat) z dne 16. septembra 2010 – Deepak Rajani (Dear!Net Online) proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Artoz-Papier AG
 (Zadeva C-559/08 P) (1)
 (Pritožba - Znamka Skupnosti - Besedna znamka ATOZ - Ugovor imetnika mednarodne besedne znamke ARTOZ - Zavrnitev registracije)
 Pritožnik: Deepak Rajani (zastopnik: A. Kockläuner, odvetnik)
 Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: A. Folliard-Monguiral, zastopnik), Artoz-Papier AG
 Pritožba, vložena zoper sodbo Sodišča prve stopnje (osmi senat) z dne 26. novembra 2008 v zadevi T-100/06, Rajani proti UUNT – Artoz-Papier (ATOZ), s katero je Sodišče prve stopnje zavrnilo tožbo za razveljavitev, ki jo je prijavitelj besedne znamke ATOZ za storitve iz razredov 35 in 41 vložil zoper odločbo R 1126/2004-2 drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (UUNT) z dne 11. januarja 2006, s katero je bila zavrnjena pritožba, vložena zoper odločbo oddelka za ugovore o zavrnitve registracije navedene znamke v okviru ugovora, ki ga je vložil imetnik mednarodnih besednih znamk „ARTOZ“ za storitve iz razredov 35 in 41
 D. Rajaniju se naloži plačilo stroškov.
 (1) UL C 82, 4.4.2009.
 Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 27. oktobra 2010 – Victor Guedes – Indústria e Comércio, SA proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Consorci de l’Espai Rural de Gallecs, s sedežem v Gallecsu
 (Zadeva C-342/09 P) (1)
 (Pritožba - Znamka Skupnosti - Uredba (ES) št. 40/94 - Člen 8(1)b in (5) - Figurativna znamka Gallecs - Ugovor imetnika figurativnih nacionalnih znamk GALLO, GALLO AZEITE NOVO in Azeite Novo ter figurativne znamke Skupnosti GALLO - Zavrnitev ugovora - Delno očitno nedopustna in delno očitno neutemeljena pritožba)
 Pritožnik: Victor Guedes - Indústria e Comércio, SA (zastopnik: B. Braga da Cruz, odvetnik)
 Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: J. Crespo Carrillo, zastopnik), Consorci de l’Espai Rural de Gallecs, s sedežem v Gallecsu
 Pritožba zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 11. junija 2009 v zadevi Victor Guedes-Indústria e Comércio, SA proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT), (T-151/08), s katero je Splošno sodišče zavrnilo tožbo imetnika nacionalnih figurativnih znamk „GALLO“, „GALLO AZEITE NOVO“, „GALLO AZEITE“ in figurativne znamke Skupnosti „GALLO“, za proizvode in storitve iz razredov 29 in 31, za razveljavitev odločbe R 986/2007-2 drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (UUNT) z dne 16. januarja 2008, s katero je bila zavrnjena pritožba zoper odločbo oddelka za ugovore o zavrnitvi ugovora tožeče stranke zoper zahtevo za registracijo figurativne znamke „Gallecs“ za proizvode iz razredov 29, 31 in 35 – Kršitev člena 8(1)(b) in (5) Uredbe (ES) št. 40/94
 Družbi Victor Guedes – Indústria e Comércio SA se naloži plačilo stroškov.
 Sklep Sodišča (peti senat) z dne 16. septembra 2010 – Dominio de la Vega, SL proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Ambrosio Velasco SA
 (Zadeva C-459/09 P) (1)
 (Pritožba - Znamka Skupnosti - Uredba (ES) št. 40/94 - Člen 8(1)(b) - Prijava figurativne znamke Skupnosti DOMINIO DE LA VEGA - Prejšnja figurativna znamka Skupnosti PALACIO DE LA VEGA - Obstoja verjetnosti zmede na delu ozemlja Unije - Presoja podobnosti znamk - Prevladujoči element)
 Tožeča stranka: Dominio de la Vega, SL (zastopnika: E. Caballero Oliver in A. Sanz-Bermell y Martínez, odvetnika)
 Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: J. Crespo Carrillo, zastopnik), Ambrosio Velasco SA (zastopnik: E. Armijo Chávarri, odvetnik)
 Pritožba, vložena zoper sodbo Sodišča prve stopnje (sedmi senat) z dne 16. septembra 2009 v zadevi Dominio de la Vega proti UUNT (T-458/07), s katero je Sodišče prve stopnje zavrnilo tožbo, vloženo zoper odločbo drugega odbora za pritožbe UUNT z dne 3. oktobra 2007 (zadeva R 1431/2006-2) v zvezi s postopkom z ugovorom med družbama Ambrosio Velasco, SA in Bominio de la Vega, SL
 Dominio de la Vega SL se naloži plačilo stroškov.
 Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 6. oktobra 2010 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Supremo – Španija) – Inmogolf SA proti Dirección General de Tributos de la Consejería de Economia y Hacienda de la Comunidad Autónoma de Murcia
 (Zadeva C-487/09) (1)
 (Člen 104(3), prvi pododstavek, Poslovnika - Direktiva 69/335/EGS - Posredni davki - Zbiranje kapitala - Prenosi vrednostnih papirjev - Osnovni kapital, večinoma sestavljen iz nepremičnin)
 Tožeča stranka: Inmogolf SA
 Tožena stranka: Dirección General de Tributos de la Consejería de Economia y Hacienda de la Comunidad Autónoma de Murcia
 Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Tribunal Supremo – Razlaga členov 11(a) in 12(1)(a) Direktive Sveta 69/335/EGS z dne 17. julija 1969 o posrednih davkih na zbiranje kapitala (UL L 249, str. 25) – Prepoved obdavčitve oblikovanja, izdaje, uvrstitve v kotacijo na borzi, uvrstitve na trg ali trgovanja z vrednostnimi papirji – Odstopanje – Davek na prenos vrednostnih papirjev – Nacionalna dajatev na prenose poslovnih deležev družbe, pri kateri nepremičnine pomenijo vsaj 50 % njenih sredstev, zaradi česar pridobitelj deleža prevzame nadzor nad družbo
 Direktiva Sveta 69/335/EGS z dne 17. julija 1969 o posrednih davkih na zbiranje kapitala ter zlasti člena 11(a) in 12(1)(a) te direktive ne nasprotujejo predpisom države članice, kot so določeni v členu 108(2) zakona št. 24/1988 z dne 28. julija 1988 o trgu vrednostnih papirjev, kakor je bil spremenjen z zakonom št. 18/91 z dne 6. junija 1991, s katerim so zaradi preprečevanja izogibanja plačilu davka pri prenosu nepremičnin s sodelovanjem vmesnih družb prenosi vrednostnih papirjev obdavčeni z davkom na prenose premoženja, če se ti prenosi nanašajo na dele osnovnega kapitala družb, pri katerih nepremičnine pomenijo vsaj 50 % njihovih sredstev, in če pridobitelj zaradi tega prenosa pridobi položaj, v katerem lahko izvršuje nadzor nad zadevno družbo, tudi če, po eni strani, niso bili opravljeni z namenom izogibanja plačilu davka ter tudi če gre, po drugi strani, za družbe, ki so povsem dejavne, in so nepremičnine neločljivo povezane z gospodarsko dejavnostjo navedenih družb.
 Sklep Sodišča z dne 4. oktobra 2010 – Vladimir Ivanov proti Evropski komisiji
 (Zadeva C-532/09 P) (1)
 (Pritožba - Tožba zaradi nepogodbene odgovornosti - Izguba možnosti za zaposlitev - Institut zlorabe postopka - Pritožba, ki je deloma očitno nedopustna in deloma očitno neutemeljena)
 Pritožnik: Vladimir Ivanov (zastopnik: F. Rollinger, odvetnik)
 Druga stranka: Evropska komisija (zastopnika: J. Currall in B. Eggers, zastopnika)
 Pritožba zoper sklep Sodišča prve stopnje (tretji senat) z dne 30. septembra 2009 v zadevi Ivanov proti Komisiji (T-166/08), s katerim je Sodišče prve stopnje zavrnilo tožbo pritožnika, s katero je zahteval povračilo škode, ki naj bi jo utrpel zaradi odločbe Komisije, s katero je bila zavrnjena njegova zaposlitev kot strokovno-tehničnega lokalnega uslužbenca v delegaciji Komisije v Sofiji – Samostojnost tožbe za ugotovitev nepogodbene odgovornosti v povezavi z ničnostno tožbo – Institut zlorabe postopka – Možnost, da se Sodišče prve stopnje po uradni dolžnosti sklicuje na to pravilo
 V. Ivanovu se naloži plačilo stroškov.
 (1) UL C 51, 27.2.2010.
 Sklep Sodišča z dne 29. septembra 2010 – European Renewable Energies Federation ASBL (EREF) proti Evropski komisiji
 (Združeni zadevi C-74/10 P in C-75/10 P) (1)
 (Pritožba - Člen 19 Statuta Sodišča - Zastopanje po odvetniku, ki ni tretja oseba - Očitna nedopustnost)
 Pritožnica: European Renewable Energies Federation ASBL (EREF) (zastopnik: J. Kuhbier, odvetnik)
 Druga stranka: Evropska komisija (zastopnika: B. Martenczuk in N. Khan, zastopnika)
 Pritožba zoper sklep Sodišča prve stopnje (zdaj Splošno sodišče) (šesti senat) z dne 19. novembra 2009 v zadevi EREF proti Komisiji (T-94/07), s katerim je Splošno sodišče zaradi očitne nedopustnosti zavrglo tožbo za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije C(2006) 4963 konč. z dne 24. oktobra 2006, s katero je bilo ugotovljeno, da nekatera posojila, ki so bila odobrena družbi TVO v okviru izgradnje jedrske centrale na Finskem („projekt Olkiluoto 3“) ne pomenijo državno pomoč – Zastopanje po odvetniku, ki ni tretja oseba
 European Renewable Energies Federation ASBL se naloži plačilo stroškov.
 Sklep Sodišča (šesti senat) z dne 22. oktobra 2010 – Longevity Health Products, Inc. proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Merck KGaA
 (Zadeva C-84/10 P) (1)
 (Pritožba - Znamka Skupnosti - Uredba (ES) št. 40/94 - Člen 8(1)(b) - Besedni znak „Kids Vits“ - Ugovor imetnika besedne znamke Skupnosti VITS4KIDS - Stopnja pozornosti upoštevne javnosti - Verjetnost zmede - Podobnost znakov - Pravica do izjave)
 Pritožnica: Longevity Health Products, Inc. (zastopnik: J. E. Korab, odvetnik)
 Druga stranka v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (zastopnik: G. Schneider, zastopnik), Merck KGaA
 Pritožba zoper sodbo Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 9. decembra 2009 v zadevi Longevity Health Products proti UUNT – Merck (Kids Vits) (T-484/08), s katero je Splošno sodišče zavrnilo tožbo za razveljavitev odločbe četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 28. avgusta 2008, s katero je bila zavrnjena registracija besednega znaka „Kids Vits“ kot znamke Skupnosti za nekatere proizvode iz razreda 5, ker je bilo odobreno ugovoru imetnika prejšnje besedne znamke Skupnosti „VITS4KIDS“ – Kršitev pravice do izjave – Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 40/94 – Verjetnost zmede med znamkama
 (1) UL C 100, 17.4.2010.
 Sklep Sodišča (osmi senat) z dne 9. septembra 2010 – Franssons Verkstäder AB proti Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Lindner Recyclingtech GmbH
 (Zadeva C-290/10 P) (1)
 (Pritožba - Tožba pred Splošnim sodiščem za razglasitev ničnosti odločbe tretjega odbora za pritožbe UUNT - Uredba (ES) št. 6/2002 - Rok za vložitev tožbe - Nedopustnost zaradi zamude roka - Očitno neutemeljena pritožba)
 Tožeča stranka: Franssons Verkstäder AB (zastopnik: O. Öhlén, odvetnik)
 Drugi stranki v postopku: Urad za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli), Lindner Recyclingtech GmbH
 Pritožba zoper sklep Splošnega sodišča (osmi senat) z dne 10. maja 2010 v zadevi Franssons Verkstäder proti UUNT (T-98/10), s katero je Splošno sodišče zavrglo tožbo za razveljavitev, ki jo je imetnik modela Skupnosti št. 253778-0001 (slamoreznica) vložil zoper odločbo R 690/2007-3 tretjega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (UUNT) z dne 22. oktobra 2009, s katero je bila razveljavljena odločba oddelka za izbris, ki je zavrnil zahtevo Lindner Recyclingtech za ugotovitev ničnosti – Rok za vložitev tožbe – Očitna nedopustnost
 Franssons Verkstäder AB nosi svoje stroške.
 Pritožba, ki jo je 14. oktobra 2010 vložil Dimitris Platis zoper sodbo Splošnega sodišča (prvi senat) z dne 30. septembra 2010 v zadevi T-311/10, Dimitris Platis proti Svetu in Grčiji
 (Zadeva C-513/10 P)
 Pritožnik: Dimitris Platis (zastopnik: P. Théodoropoulos, odvetnik)
 Drugi stranki v postopku: Svet Evropske unije in Helenska republika
 Sodišče (sedmi senat) je s sklepom z dne 17. Decembra 2010 zavrnilo pritožbo, ker je bila delno očitno neutemeljena in delno očitno nedopustna.
 Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesfinanzhof (Nemčija) 15. decembra 2010 – Vogtländische Straßen-, Tief- und Rohrleitungsbau GmbH Rodewisch (VSTR) proti Finanzamt Plauen, druga stranka v postopku: Bundesministerium der Finanzen.
 (Zadeva C-587/10)
 Tožeča stranka: Vogtländische Straßen-, Tief- und Rohrleitungsbau GmbH Rodewisch (VSTR)
 Tožena stranka: Finanzamt Plauen
 Druga stranka v postopku: Bundesministerium der Finanzen
 Ali gre v skladu s Šesto direktivo Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih (1) za dobavo znotraj Skupnosti, ki je oproščena davka, le če davčni zavezanec predloži knjigovodski dokaz v zvezi s pridobiteljevo identifikacijsko številko za davek na dodano vrednost?
 Ali je za odgovor na to vprašanje pomembno,
 ali je pridobitelj podjetnik s sedežem v tretji državi, ki je predmet dobave v okviru verižnega posla sicer odposlal iz ene države članice v drugo, ni pa za namene davka na dodano vrednost prijavljen v nobeni državi članici, in
 ali je davčni zavezanec dokazal, da je pridobitelj oddal obračun davka v zvezi s pridobitvijo znotraj Skupnosti?
 (1) UL L 145, str. 1.
 Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Hoge Raad der Nederlanden 17. decembra 2010 – T.G. van Laarhoven, druga stranka: Staatssecretaris van Financiën
 (Zadeva C-594/10)
 Tožeča stranka: T.G. van Laarhoven
 Ali člen 17(6), pododstavek 2, Šeste direktive (1) nasprotuje spremembam ureditve – kakršna je ta v tej zadevi – ki omejuje odbitek, na podlagi katere je država članica nameravala uporabiti možnost (ohranitve), izključitve odbitka za določeno blago in storitve, ki jo predvideva ta določba, če se je v večini primerov znesek, ki je izključen iz odbitka, na podlagi sprememb zvišal, logika in sistematika pravila, ki omejujeta ta odbitek, pa sta ostali nespremenjeni?
 Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali nacionalno sodišče v celoti ne sme upoštevati ureditve, ki omejuje odbitek, ali pa zadostuje, da se ne upošteva ureditve v delu, v katerem so bili z njo razširjeni pogoji za izključitev ali omejitev, ki so obstajali ob začetku veljavnosti Šeste direktive?
 Tožba, vložena 16. decembra 2010 – Evropska komisija proti Zvezni republiki Nemčiji
 (Zadeva C-600/10)
 Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: R. Lyal in W. Mölls)
 ugotovi, da Zvezna republika Nemčija ni izpolnila obveznosti iz člena 63 PDEU in člena 40 Sporazuma EGP s tem, da je ohranila predpise, na podlagi katerih so dividende, izplačane omejeno davčno zavezanim pokojninskim skladom, in obresti, izplačane takim pokojninskim skladom in omejeno davčno zavezanim pokojninskim blagajnam, davčno slabše obravnavane kot dividende oziroma obresti, izplačane neomejeno davčno zavezanim pokojninskim blagajnam oziroma neomejeno davčno zavezanim pokojninskim skladom;
 Predmet te tožbe je nemška ureditev, na podlagi katere so dividende, izplačane omejeno davčno zavezanim (to je tujim) pokojninskim skladom, in obresti, izplačane takim pokojninskim skladom in omejeno davčno zavezanim pokojninskim blagajnam, davčno slabše obravnavane kot dividende oziroma obresti, izplačane neomejeno davčno zavezanim (to je domačim) pokojninskim blagajnam oziroma neomejeno davčno zavezanim pokojninskim skladom.
 Tuji pokojninski skladi in pokojninske blagajne so v primerjavi s podobnimi domačimi ustanovami slabše obravnavane iz teh razlogov:
 Pri obdavčitvi obresti, ki jih prejmejo pokojninske blagajne, se ne plača davka na dobiček iz kapitala in tudi ne davka od dobička pravnih oseb, če je prejemnik obresti domača davka oproščena pokojninska blagajna. Tako odpade kakršna koli obdavčitev zadevnih prejemkov. Za tuje pokojninske blagajne pa ni predvidena nobena ustrezna oprostitev plačila davka na dobiček iz kapitala, tako da ga je treba vsekakor plačati, in sicer v višini 25 % bruto zneska skupaj s solidarnostnim prispevkom.
 Pri obdavčitvi dividend, ki so jih prejeli pokojninski skladi, so lahko domači pokojninski skladi davek na dobiček iz kapitala vključili v postopek za odmero davka. Po eni strani je bila posledica tega, da je bilo mogoče izdatke podjetja odšteti od davka. Po drugi strani je to povzročilo, da se je davek na dobiček iz kapitala vračunal v splošni davčni dolg, tako da se je uporabila splošna stopnja davka od dobička pravnih oseb v višini 15 %. Tuji pokojninski skladi pa niso mogli prejeti nobenih takih prilagoditev: zanje je sporna ureditev v vsakem pogledu izključevala odbitek izdatkov podjetja, vključno s tistimi, ki so neposredno povezani s prejemki, doseženimi na domačem ozemlju.
 Nazadnje, kar zadeva obdavčitev obresti, ki so jih prejeli pokojninski skladi, je pravna podlaga v bistvu podobna pravni podlagi, ki obstaja, kadar pokojninski skladi prejmejo dividende: tako kot v primeru dividend so torej tuji pokojninski skladi tako glede odbitka izdatkov podjetja kot tudi glede davčne stopnje v slabše obravnavani.
 Po mnenju Komisije je to slabše obravnavanje tujih pokojninskih blagajn oziroma pokojninskih skladov nezdružljivo s prostim pretokom kapitala. V nobenem primeru naj zadevno razlikovanje ne bi bilo objektivno upravičeno.
 Člen 63 PDEU naj bi prepovedoval vse ukrepe, s katerimi bi bil čezmejni pretok kapitala v primerjavi z domačim pretokom kapitala slabše obravnavan. V zvezi s tem člena 65(1)(a) PDEU ni mogoče razumeti tako, da je vsaka davčna ureditev, v skladu s katero se davčne zavezance razlikuje glede na njihovo prebivališče ali glede na kraj, v katerem je naložen njihov kapital, brez nadaljnjega združljiva s Pogodbo. Omejena naj bi bila s členom 65(3) PDEU, na podlagi katerega nacionalni ukrepi, navedeni v členu 63(1), ne smejo biti sredstvo samovoljne diskriminacije ali prikritega omejevanja prostega pretoka kapitala in plačil v smislu člena 63. Taka razlikovanja naj bi bila združljiva s pravom EU le, če se uporabljajo za položaje, ki niso objektivno primerljivi, ali kadar so utemeljeni z nujnimi razlogi v splošnem interesu. Taka utemeljitev naj bi veljala samo, če ureditev ne presega tistega, kar je potrebno za dosego z njo zasledovanega cilja.
 V zvezi z vprašanjem odbitka izdatkov podjetja želi Komisija opozoriti na to, da morajo države članice tudi glede pri viru odtegnjenega davka spoštovati v Pogodbi določene prepovedi diskriminacije. V zvezi s tem naj se država vira ne bi mogla sklicevati na enostranske ureditve v drugi državi članici, da bi se s tem izognila svojim obveznostim. Nemčija naj ne bi navedla, da je bilo z drugimi državami članicami dogovorjeno, da so slednje odbile izdatke podjetja namesto Nemčije. Tudi če bi tak dogovor obstajal, pogosto ne bi privedel do cilja, na primer če so zadevni prejemki v drugi državi oproščeni davka ali če davčni zavezanec v celoti gledano nima dobička. Poleg tega naj v primeru metode odbitka odbitek izdatkov podjetja v državi sedeža ne bi mogel nadomestiti odbitka v državi vira. Kajti v obravnavanem primeru načeloma obe državi obdavčujeta isti dohodek. Torej naj bi bila obdavčitev, ki ne obsega bruto dohodkov, ampak neto prejemke, zagotovljena le, kadar obe državi uporabita svoje predpise o odbitku izdatkov podjetja. Tako odbitek s strani države vira ne vodi do dvojnega obdavčevanja, ampak le zagotavlja enako obravnavanje s primerjavi s popolnoma notranjimi položaji.
 Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je 21. decembra 2010 vložilo Upravno sodišče Republike Slovenije (Republika Slovenija) – Pelati doo/Republika Slovenija
 (Zadeva C-603/10)
 Tožeča stranka: Pelati doo
 Ali je določbo člena 11 Direktive Sveta 90/434/EGS (1) potrebno razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, s katero Republika Slovenija kot država članica, davčno ugodnost za gospodarsko družbo, ki želi izvesti delitev (oddelitev dela družbe in ustanovitev nove družbe) pogojuje s pravočasnostjo vloge za izdajo dovoljenja za priznanje davčnih upravičenj, ki oddelitvi ob izpolnjevanju predpisanih pogojev sledijo, oziroma po kateri davčni zavezanec s potekom roka davčne ugodnosti po nacionalni zakonodaji avtomatično izgubi?
 (1) Direktiva Sveta z dne 23. julija 1990 o skupnem sistemu obdavčitve za združitve, delitve, prenose sredstev in zamenjave kapitalskih deležev družb iz različnih držav članic, UL L 225, str. 1.
 Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložila Commissione Tributaria Provinciale di Parma (Italija) 30. decembra 2010 – Danilo Debiasi proti Agenzia delle Entrate Ufficio di Parma
 (Zadeva C-613/10)
 Tožeča stranka: Danilo Debiasi
 Tožena stranka: Agenzia delle Entrate – Ufficio di Parma
 Ali sta člena 19(5) in 19a uredbe predsednika republike št. 633/72 v nasprotju s členom 17(2)(a) Direktive 77/388/EGS in z dokumentoma COM(2001) 260 konč. z dne 23. maja 2001 in COM(2000) 348 konč. z dne 7. junija 2000 ter ali obstajata neenako obravnavanje sistema DDV na ravni Skupnosti in zato potreba po uskladitvi z drugimi evropskimi pravnimi redi, ker različne države članice pod določenimi pogoji uporabljajo sistem obdavčitve po znižani stopnji?
 Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal de première instance de Namur (Belgija) 22. decembra 2010 – Rémi Paquot proti državi Belgiji – SPF Finances
 (Zadeva C-622/10)
 Tožeča stranka: Rémi Paquot
 Tožena stranka: država Belgija – SPF Finances
 Ali člen 6 naslova I „Skupne določbe“ Lizbonske pogodbe z dne 13. decembra 2007, ki spreminja Pogodbo o Evropski uniji, podpisano v Maastrichtu 7. februarja 1992, in ki je začela veljati 1. decembra 2009 (v katerem so večinoma povzete določbe, ki so bile v členu 6 naslova I Pogodbe o Evropski uniji, podpisane v Maastrichtu 7. februarja 1992, ki je začela veljati 1. novembra 1993), in člen 234 (prej člen 177) Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti (Pogodba ES) z dne 25. marca 1957 po eni strani in/ali člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah z dne 7. decembra 2000 po drugi strani nasprotujejo temu, da je z nacionalnimi zakonskimi določbami, v tem primeru določbami člena 9(2) belgijskega zakona z dne 6. januarja 1989 o Cour d'arbitrage (zdaj Cour constitutionnelle), nacionalnim sodiščem naložena sodna praksa iz sodb, ki jih je hierarhično višje sodišče nacionalnega prava (v tem primeru navedeno Cour constitutionnelle) izdalo v zvezi s tožbami na ugotovitev ničnosti določb notranjega prava, ki so mu bile predložene, če te tožbe temeljijo na kršitvi določb prava Evropske unije, ki se neposredno in prednostno uporablja v notranjem pravnem redu?
 Ali člen 6 naslova I „Skupne določbe“ Lizbonske pogodbe z dne 13. decembra 2007, ki spreminja Pogodbo o Evropski uniji, podpisano v Maastrichtu 7. februarja 1992, in ki je začela veljati 1. decembra 2009 (v katerem so večinoma povzete določbe, ki so bile v členu 6 naslova I Pogodbe o Evropski uniji, podpisane v Maastrichtu 7. februarja 1992, ki je začela veljati 1. novembra 1993), in člen 234 (prej člen 177) Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti (Pogodba ES) z dne 25. marca 1957 po eni strani in/ali člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah z dne 7. decembra 2000 po drugi strani nasprotujejo temu, da je z nacionalnimi zakonskimi določbami, v tem primeru določbami člena 26(4) belgijskega zakona z dne 6. januarja 1989 o Cour d’arbitrage (zdaj Cour constitutionnelle), kakor je bil spremenjen z zakonom z dne 12. julija 2009, samimi ali v povezavi z določbami člena 9(2) navedenega posebnega zakona z dne 6. januarja 1989, nacionalnim sodiščem naloženo, da hierarhično višjemu sodišču nacionalnega prava (v tem primeru navedenemu Cour constitutionnelle) postavijo vsa vprašanja za predhodno odločanje v zvezi z razlago določb prava Evropske unije, ki se neposredno in prednostno uporabljajo v notranjem pravnem redu, če so te določbe povzete tudi v nacionalni ustavi in če navedena sodišča domnevajo, da so te določbe v okviru sporov, o katerih odločajo, kršene, zaradi česar je mogoče sklepati, da jim je onemogočena neposredna uporaba prava Evropske unije, vsaj v primerih, v katerih je navedeno hierarhično višje sodišče že odločilo o enakem vprašanju?
 Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal de première instance de Namur (Belgija) 22. decembra 2010 – Adrien Daxhelet proti državi Belgiji – SPF Finances
 (Zadeva C-623/10)
 Tožeča stranka: Adrien Daxhelet
 Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Palermo (Italija) 5. januarja 2011 – Kazenski postopek zoper Fabia Caronno
 (Zadeva C-7/11)
 Ali je treba člen 77(2) Direktive 2001/83/ES (1) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. novembra 2001 o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini razlagati tako, da morajo tudi lekarnarji pridobiti dovoljenje za promet z zdravili na debelo oziroma ali je vendarle namen zakonodajalca Skupnosti, da lekarnarje oprosti zahteve po tem dovoljenju, kot je mogoče razumeti uvodno izjavo 36?
 Kako je treba pravilno razlagati ureditev dovoljenja za promet z zdravili, določeno v členih od 76 do 84 Direktive 2001/83/ES, zlasti glede pogojev, ki se zahtevajo za to, da bi lahko lekarnar (kot fizična oseba, in ne kot družba), ki ima na podlagi svojega statusa že dovoljenje za prodajo zdravil na drobno po nacionalnem pravu, izvajal tudi dejavnost prometa z zdravili na debelo?
 (1) UL 2001, L 311, str. 67.
 Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Dublin Metropolitan District Court (Irska) 10. januarja 2011 – Danise McDonagh proti Ryanair Ltd
 (Zadeva C-12/11)
 Tožeča stranka: Danise McDonagh
 Tožena stranka: Ryanair Ltd
 Ali okoliščine, kot je zaprtje evropskega zračnega prostora zaradi izbruha vulkana Eyjafjallajökull na Islandiji, ki je povzročil obsežne in daljše motnje v letalskem prometu, presegajo „izredne razmere“ v smislu Uredbe 261/2004? (1)?
 Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali je v takšnih okoliščinah obveznost zagotovitve oskrbe izključena po členih 5 in 9?
 Če je odgovor na drugo vprašanje nikalen, ali sta člena 5 in 9 neveljavna, kolikor kršita načeli sorazmernosti in prepovedi diskriminacije, načelo „pravičnega ravnotežja interesov“, kot izhaja iz Montrealske konvencije, in člena 16 in 17 Listine o temeljnih pravicah Evropske unije?
 Ali je treba obveznost iz členov 5 in 9 razlagati tako, da vsebuje omejitev, kot je časovna in/ali denarna omejitev obveznosti, da se zagotovi oskrba, če pride do odpovedi zaradi „izrednih razmer“?
 Če je odgovor na vprašanje 4 nikalen, ali sta člena 5 in 9 neveljavna, kolikor kršita načeli sorazmernosti in prepovedi diskriminacije, načelo „pravičnega ravnotežja interesov“, kot izhaja iz Montrealske konvencije, in člena 16 in 17 Listine o temeljnih pravicah Evropske unije?
 (1) Uredba (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (UL L 46, str. 1).
 Pritožba, ki jo je Evropska komisija vložila 11. januarja 2011 zoper sodbo Splošnega sodišča (četrti senat) z dne 27. oktobra 2010 v zadevi Alliance One International, Inc. (nekdanja Standard Commercial Corp.), Standard Commercial Tobacco Company, Inc., Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd proti Evropski komisiji, T-24/05
 (Zadeva C-14/11 P)
 Pritožnica: Evropska komisija (zastopniki: F. Castillo de la Torre, E. Gippini Fournier, R. Sauer, zastopniki)
 Druge stranke v postopku: Alliance One International, Inc. (nekdanja Standard Commercial Corp.), Standard Commercial Tobacco Company, Inc., Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd
 v celoti zavrne tožbo, vloženo pri Splošnem sodišču;
 TCLT naloži plačilo stroškov tega postopka, trem tožečim strankam pa plačilo stroškov postopka na prvi stopnji.
 Pritožnica zatrjuje, da je treba izpodbijano sodbo razveljaviti iz teh razlogov:
 Splošno sodišče je kršilo načelo enakega obravnavanja s tem, ko ni upoštevalo ustaljene sodne prakse, v skladu s katero je treba odgovornost vsake družbe presoditi od primera do primera.
 Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, ko je ugotovilo, da je Komisija z obravnavanjem nekaterih matičnih družb določila dokazni standard za ugotovitev odgovornosti drugih matičnih družb, čeprav je ta standard presegal to, kar se zahteva s sodno prakso.
 Splošno sodišče je s tem, ko je Komisiji preprečilo predložitev trditev v odgovor na tožbene razloge v zvezi z diskriminacijo, kršilo pravico Komisije do kontradiktornega postopka in je napačno razlagalo obveznost obrazložitve.
 Splošno sodišče je napačno uporabilo načelo enakega obravnavanja, saj je bila družba Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd. v objektivno drugačnem položaju kot družbi Intabex in Universal.
 Tožba, vložena 13. januarja 2011 – Evropska komisija proti Republiki Poljski
 (Zadeva C-20/11)
 Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: I. Hadjiyiannis in Ł. Habiak)
 Komisija predlaga Sodišču, naj:
 ugotovi, da je Republika Poljska, ker ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, ki so potrebni za prenos Direktive 2007/60/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2007 o oceni in obvladovanju poplavne ogroženosti (1), oziroma ker jih ni sporočila Komisiji, kršila obveznosti iz člena 17(1) te direktive;
 Rok za prenos Direktive 2007/60/ES se je iztekel 26. novembra 2009.
 (1) UL L 288, str. 27.
 Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Korkein oikeus (Finska) 17. januarja 2011 – Finnair Oyj proti Timyju Lassooyju
 (Zadeva C-22/11)
 Pritožnica: Finnair Oyj
 Nasprotna stranka v pritožbenem postopku: Timy Lassooy
 Ali je treba Uredbo št. 261/2004 (1) in zlasti člen 4 te uredbe razlagati tako, da je njena uporaba omejena na zavrnitev vkrcanja, ki nastane zaradi prevelikega števila komercialnih rezervacij dejanskega letalskega prevoznika, ali se Uredba uporablja tudi za zavrnitev vkrcanja iz drugih razlogov, na primer zaradi operativnih težav?
 Ali je treba člen 2(j) Uredbe razlagati tako, da so upravičeni razlogi iz te določbe omejeni na dejavnike, ki se nanašajo na potnika, ali pa se lahko zavrnitev vkrcanja upraviči tudi iz drugih razlogov? Če je Uredbo treba razumeti tako, da se lahko vkrcanje upraviči tudi iz razlogov, ki se ne nanašajo na potnika, ali jo je potem treba razlagati tako, da je zavrnitev vkrcanja upravičena tudi v primeru prerazporeditve letov zaradi izrednih razmer, navedenih v uvodnih izjavah 14 in 15?
 Ali je treba Uredbo razlagati tako, da je lahko letalski prevoznik, ki je v razmerju do potnikov leta, odpovedanega zaradi izrednih razmer, oproščen odgovornosti, določene v členu 5(3) Uredbe, te odgovornosti oproščen tudi v razmerju do potnikov poznejših letov, če je negativne posledice neke izredne razmere – na primer stavke – ki je vplivala na njegovo delovanje, poskušal porazdeliti na krog potnikov, ki je večji kot skupina potnikov odpovedanega leta s tem, da je poznejše lete prerazporedil tako, da se potovanje nobenega potnika ni čezmerno zavleklo? Z drugimi besedami, ali se lahko letalski prevoznik na izredne razmere sklicuje tudi v razmerju do potnikov, na potovanje katerih zadevni dogodek ni neposredno vplival? Ali gre v tem smislu za občutno razliko, če je treba položaj in pravico do odškodnine potnika presojati po členu 4 Uredbe o zavrnitvi vkrcanja ali po členu 5 o odpovedi leta?
 (1) Uredba (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91(UL L 46, str. 1).
 Tožba, vložena 25. januarja 2011 – Evropska komisija proti Češki republiki
 (Zadeva C-37/11)
 Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopnika: Z. Malůšková in H. Tserepa-Lacombe, zastopnika)
 Ugotovi naj se, da Češka republika s tem, da je v odstavku 1(2)(q) uredbe št. 77/2003 Sb. določila, da „mazavo maslo“ pomeni mlečni izdelek iz kisle smetane, obogatene z mlekom v prahu ali pinjencem, z vsebnostjo vsaj 31 % mlečne maščobe in 42 % suhe snovi, in s tem, da je dovolila dajanje takega izdelka v promet pod prodajno označbo „mazavo maslo“, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 115 Uredbe (ES) št. 1234/2007 (1) v povezavi s točko I(2), prvi in drugi pododstavek, Priloge XV k Uredbi (ES) št. 1234/2007 in delom A, točka 1, dodatka k Prilogi XV k Uredbi (ES) št. 1234/2007;
 Češki republiki naj se naloži plačilo stroškov.
 Člen 115 Uredbe (ES) št. 1234/2007 v povezavi s točko I(2), prvi in drugi pododstavek, Priloge XV k Uredbi (ES) št. 1234/2007 in delom A, točka 1, dodatka k Prilogi XV k Uredbi (ES) št. 1234/2007 določa, da je prodajna označba „maslo“ pridržana za izdelke z vsebnostjo vsaj 80 % mlečne maščobe in največ 16 % vode. V Češki republiki je bil z uredbo št. 77/2003 Sb. na trg dan izdelek s prodajno označbo „mazavo maslo“. Ta izdelek je trdna, plastična vodno-oljna emulzija, ki je pridobljena zlasti iz kisle smetane in vsebuje vsaj 31 % mlečne maščobe in 42 % suhe snovi. Zaradi vsebnosti mlečne maščobe, ki je nižja od predpisane, izdelek s prodajno označbo „mazavo maslo“ ne izpolnjuje pogojev za uporabo prodajne označbe „maslo“, s čimer so kršene zgoraj navedene določbe prava Unije.
 Točka I(2) Priloge XV v povezavi z delom A, točka 4, dodatka k Prilogi XV k Uredbi (ES) št. 1234/2007 določa, da je treba za mlečni izdelek, ki vsebuje manj kot 39 % mlečne maščobe, uporabiti prodajno označbo „mlečni namaz X %“. Izdelek s prodajno označbo „mazavo maslo“ se ne daje na trg pod to označbo, zato so zgoraj navedene določbe prava Unije kršene.
 Izdelke je mogoče izjemoma dajati na trg pod prodajno označbo „maslo“, tudi če ne izpolnjujejo zgoraj navedenih meril, če so izpolnjene zahteve iz točke I(2), tretji pododstavek, (a) Priloge XV k Uredbi (ES) št. 1234/2007. Taki izdelki so izčrpno navedeni na seznamu izdelkov v Prilogi I k Uredbi Komisije (ES) št. 445/2007 (2). Prodajna označba „mazavo maslo“ ni navedena na tem seznamu, saj ne izpolnjuje pogojev iz točke I(2), tretji pododstavek, (a) Priloge XV k Uredbi (ES) št. 1234/2007. Teh izjem torej ni mogoče uporabiti za prodajno označbo „mazavo maslo“.
 (1) UL 2007 L 299, 16.11.2007, str. 1.
 (2) UL 2007 L 106, 24.4.2007, str. 24.
 Sklep predsednika Sodišča z dne 22. septembra 2010 – Evropska komisija proti Republiki Poljski
 (Zadeva C-455/09) (1)
 Sklep predsednika šestega senata Sodišča z dne 28. septembra 2010 – Evropska komisija proti Portugalski republiki
 (Zadeva C-525/09) (1)
 ASodba Splošnega sodišča z dne 2. februarja 2011 – Oyster Cosmetics proti UUNT – Kadabell (Oyster cosmetics)
 (Zadeva T-437/09) (1)
 (Znamka Skupnosti - Postopek z ugovorom - Prijava figurativne znamke Skupnosti Oyster cosmetics - Prejšnja figurativna znamka Skupnosti Kadus oystra AUTO STOP PROTECTION - Relativni razlog za zavrnitev - Verjetnost zmede - Podobnost znakov - Člen 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009)
 Tožeča stranka: Oyster Cosmetics SpA (Castiglione delle Stiviere, Italija) (zastopnika: A. Perani in P. Pozzi, odvetnika)
 Druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe UUNT, intervenientka pred Splošnim sodiščem: Kadabell GmbH Co. KG (Darmstadt, Nemčija) (zastopnik: K. Sandberg, odvetnik)
 Tožba zoper odločbo prvega odbora za pritožbe UUNT z dne 5. avgusta 2009 (zadeva R 1367/2008-1) o postopku z ugovorom med družbama Kadabell GmbH Co. KG in Oyster Cosmetics SpA.
 Oyster Cosmetics SpA se naloži plačilo stroškov.
 (1) UL C 11, 16.1.2010.
 Sklep Splošnega sodišča z dne 21. januarja 2011 – Vtesse Networks proti Komisiji
 (Zadeva T-54/07) (1)
 (Ničnostna tožba - Državne pomoči - Telekomunikacije - Davek na nestanovanjsko lastnino podjetij v Združenem kraljestvu - Odločba o ugotovitvi, da zadevni ukrep ne pomeni pomoči - Neobstoj posamične prizadetosti - Nedopustnost)
 Tožeča stranka: Vtesse Networks Ltd (Hertford, Hertfordshire, Združeno kraljestvo) (zastopnika: H. Mercer, barrister, in J. Ballard, solicitor)
 Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: N. Khan in H. van Vliet, zastopnika)
 Intervenienti v podporo tožeče stranke: AboveNet Communications UK Ltd (London, Združeno kraljestvo), Gamma Telecom Ltd (Newbury, Berkshire, Združeno kraljestvo) in VTL (UK) Ltd (Egham, Surrey, Združeno kraljestvo) (zastopniki: I. Forrester, QC, C. Arhold in K. Struckmann, odvetniki)
 Intervenientki v podporo tožene stranke: British Telecommunications plc (London) (zastopnika: G. Robert in C. Berg, solicitors) in Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska (zastopniki: V. Jackson, zastopnik, skupaj s C. Vajda, QC, in T. Morshead, barrister)
 Predlog za razglasitev delne ničnosti Odločbe Komisije 2006/951/ES z dne 12. oktobra 2006 o davku na nestanovanjsko lastnino, ki ga Združeno kraljestvo odmerja za telekomunikacijsko infrastrukturo v Združenem kraljestvu (C-4/2005 (prej NN 57/2004, prej CP 26/2004)) (UL L 383, str. 70).
 Družba Vtesse Networks Ltd nosi svoje stroške in stroške, ki jih je v tem postopku priglasila Evropska komisija.
 Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska, družbe AboveNet Communications UK Ltd, Gamma Telecom Ltd, VTL (UK) Ltd in British Telecommunications plc nosijo svoje stroške.
 Tožba, vložena 22. decembra 2010 – Aktieselskabet af 21. november 2001 proti UUNT – Parfums Givenchy (only givenchy)
 (Zadeva T-586/10)
 Tožeča stranka: Aktieselskabet af 21. november 2001 (Brande, Danska) (zastopnik: C. Christiansen, odvetnik)
 Druga stranka pred odborom za pritožbe: Parfums Givenchy SA (Levallois Perret, Francija)
 Odločba drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 7. oktobra 2010 v zadevi R 1556/2009-2 naj se razveljavi; in
 Zadevna znamka Skupnosti: barvna figurativna znamka „only givenchy“ za izdelke iz razreda 3 – prijava besedne znamke Skupnosti št. 3980241
 Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: danska registracija št. VR 2001 03359 besedne znamke „ONLY“, med drugim za izdelke iz razredov 3 in 9; danska registracija št. VR 2000 02183 besedne znamke „ONLY“ za izdelke iz razreda 25; registracija Skupnosti št. 638833 besedne znamke „ONLY“ za izdelke iz razredov 14, 18 in 25
 Odločba oddelka za ugovore: zavrnitev ugovora v celoti
 Navajani tožbeni razlogi: kršitev členov 8(1)(b) in 8(5) Uredbe Sveta št. 207/2009, saj je odbor za pritožbe napačno ugotovil, da ni verjetnosti zmede in da upoštevna javnost ne bi povezala prejšnjih znamk in sporne znamke.
 Tožba, vložena 27. decembra 2010 – El Corte Inglés proti UUNT – Technisynthese (BTS)
 (Zadeva T-592/10)
 Tožeča stranka: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španija) (zastopnika: M. E. López Camba in J. L. Rivas Zurdo, odvetnika)
 Druga stranka pred odborom za pritožbe: Technisynthese SARL (Saint Pierre Montlimart, Francija)
 Odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 23. septembra 2010 v zadevi R 1380/2009-1 naj se v celoti razveljavi, in
 toženi stranki in morebitnim intervenientom na njeni strani naj se naloži plačilo vseh stroškov postopka.
 Zadevna znamka Skupnosti: besedna znamka „BTS“ za proizvode iz razredov 14, 18, 25 in 28
 Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Technisynthese SARL
 Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: figurativne nacionalne znamke in figurativne znamke Skupnosti, ki vsebujejo besedni element „TBS“ za proizvode iz razredov 18 in 25
 Odločba odbora za pritožbe: razveljavitev odločbe oddelka za ugovore in ugoditev pritožbi
 Navajani tožbeni razlogi: pomanjkanje dokazov o ugledu in uporabi prej obstoječih znamk in kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (1), saj naj med nasprotujočima si znamkama ne bi obstajala verjetnost zmede
 Tožba, vložena 29. decembra 2010 – El Corte Inglés proti UUNT – Ruan (B)
 (Zadeva T-593/10)
 Tožeča stranka: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španija) (zastopnika: J. L. Rivas Zurdo in E. Seijo Veiguela, odvetnika)
 Druga stranka pred odborom za pritožbe: Jian Min Ruan (Mem Martins, Portugalska)
 Razveljavi naj se odločba drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 4. oktobra 2010 v zadevi R 576/2010-2 in razglasi naj se, da bi moralo biti ob uporabi člena 8(1)(b) Uredbe o blagovni znamki Skupnosti pritožbi nasprotne stranke pred UUNT ugodeno, odločba oddelka za ugovore o podelitvi v celoti znamke Skupnosti številka 6.379.721 „B“ (mešana) pa bi morala biti razveljavljena, in
 nasprotni stranki oz. strankam naj se naloži plačilo stroškov postopka.
 Prijavitelj znamke Skupnosti: Jian Min Ruan
 Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka rdeče in bele barve, ki vsebuje črko „B“ za proizvode iz razreda 25
 Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: figurativna znamka, ki vsebuje črko „B“ za proizvode iz razreda 25
 Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (1), saj naj bi med spornima znamkama obstajala verjetnost zmede.
 Tožba, vložena 28. decembra 2010 – Almunia Textil proti UUNT – FIBA Europe (EuroBasket)
 (Zadeva T-596/10)
 Tožeča stranka: Almunia Textil, SA (La Almunia de Doña Godina, Španija) (zastopnik: Sr. J. E. Astiz Suárez, odvetnik)
 Druga stranka pred odborom za pritožbe: FIBA Europe eV (Műnchen, Nemčija)
 Razveljavitev odločbe prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 6. oktobra 2010 v zadevi R 280/2010-1.
 Prijavitelj znamke Skupnosti: FIBA Europe eV.
 Zadevna znamka Skupnosti: Besedna znamka „EuroBasket“ za proizvode in storitve iz razredov 9, 14, 16, 24, 25, 26, 28, 35, 38 in 41.
 Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Tožeča stranka.
 Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: Figurativna znamka Skupnosti in nacionalna figurativna znamka, ki vsebuje besedni element „Basket“, za proizvode iz razredov 18, 25 in 28.
 Odločba oddelka za ugovore: Delna ugoditev ugovoru in delna zavrnitev zahteve za registracijo znamke Skupnosti za proizvode iz razredov 9, 25, 28 in 41.
 Odločba odbora za pritožbe: Ugoditev pritožbi in zavrnitev ugovora.
 Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 8(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (1), saj naj bi med nasprotujočima si znamkama obstajala verjetnost zmede.
 Tožba, vložena 27. decembra 2010 – Biodes proti UUNT – Manasul International (BIESUL)
 (Zadeva T-597/10)
 Tožeča stranka: Biodes, SL (Madrid, Španija) (zastopnik: Sr. E. Manresa Medina, odvetnik)
 Druga stranka pred odborom za pritožbe: Manasul International, SL (Ponferrada, Španija)
 Odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 23. septembra 2010 v zadevi R 1519/2009-1 naj se razveljavi, in
 toženi stranki in potencialnim intervenientom na njeni strani naj se naloži plačilo vseh stroškov postopka.
 Zadevna znamka Skupnosti: Figurativna znamka, ki vsebuje besedni element „BIESUL“ za proizvode iz razredov 5, 30 in 31.
 Imetnik znamke ali znaka, navajanega v postopku z ugovorom: Manasul International, SL
 Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: Nacionalne figurativne znamke, ki vsebujejo besedna elementa „MANASUL“ in „MANASUL ORO“, za proizvode iz razredov 5, 30 in 31.
 Odločba oddelka za ugovore: Zavrnitev ugovora.
 Odločba odbora za pritožbe: Ugoditev pritožbi in zavrnitev registracije prijavljene znamke.
 Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 8(1)(b) in (5) Uredbe (ES) št. 207/2009 (1), ker naj ne bi obstajala podobnost med nasprotujočima si znamkama in ker naj Odbor za pritožbe ne bi analiziral dokazov o uporabi prejšnjih znamk
 Tožba, vložena 27. decembra 2010 – Biodes proti UUNT – Manasul International (LINEASUL)
 (Zadeva T-598/10)
 Odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 23. septembra 2010 v zadevi R 1520/2009-1 naj se razveljavi, in
 Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka, ki vsebuje besedni element „LINEASUL“ za proizvode iz razredov 5, 30 in 31
 Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: nacionalne figurativne znamke, ki vsebujejo besedna elementa „MANASUL“ in „MANASUL ORO“, za proizvode iz razredov 5, 30 in 31
 Odločba odbora za pritožbe: ugoditev pritožbi in zavrnitev registracije prijavljene znamke
 Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 8(1)(b) in 8(5) Uredbe (ES) št. 207/2009 (1), ker naj ne bi obstajala podobnost med spornima znamkama in ker naj Odbor za pritožbe ne bi analiziral dokazov o uporabi obstoječih znamk.
 Tožba, vložena 11. januarja 2011 – Timab Industries in CFPR proti Komisiji
 (Zadeva T-14/11)
 Tožeči stranki: Timab Industries (Dinard, Francija) in Cie financière et de participations Roullier (CFPR) (Saint-Malo, Francija) (zastopnik: N. Lenoir, odvetnik)
 Tožeči stranki predlagata razglasitev ničnosti Sklepa Komisije z dne 17. novembra 2010 v zvezi z zavrnitvijo zaradi molka Komisije, ki se nanaša na dostop do dokumentov Komisije v zvezi s postopkom, ki ga je Komisija začela v zadevi COMP/38.866 glede kartela na evropskem trgu fosfatov za krmo.
 Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata dva tožbena razloga.
 Prvi tožbeni razlog se nanaša na kršitev obveznosti obrazložitve, ker Komisija ni odgovorila na potrdilno prošnjo za dostop do njenega (ali njenih) sklepa (sklepov) o določitvi razpona verjetnih glob za naslovnike sklepa C(2010) 5004 konč., sprejetega po zaključku postopka poravnave.
 Drugi tožbeni razlog se nanaša na napačno uporabo prava in očitne napake pri presoji, ker se je Komisija med postopkom preučitve prošnje za dostop do dokumentov sklicevala na člen 4(2), prva in tretja alinea, ter 4(3), drugi pododstavek, Uredbe št. 1049/2001 (1), da bi utemeljila zavrnitev dostopa. Tožeči stranki trdita, da dokumenti, za katere je zaprosila,:
 niso mnenja, ampak sklepi, glede katerih ni dokazano, da bi njihova sporočitev lahko resno ogrožala odločanje;
 ne vsebujejo nobenih občutljivih poslovnih podatkov;
 nimajo nobene zveze z inšpekcijami, preiskavami in revizijami.
 (1) Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL L 145, str. 43)
 Tožba, vložena 17. januarja 2011 – El Corte Inglés proti UUNT – BA&SH (ba&sh)
 (Zadeva T-23/11)
 Tožeča stranka: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španija) (zastopnika: M. López Camba and J. Rivas Zurdo, odvetnika)
 Druga stranka pred odborom za pritožbe: BA&SH SAS (Pariz, Francija)
 Odločba drugega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 7. oktobra 2010 v zadevi R 94/2010-2 naj se razveljavi;
 Zadevna znamka Skupnosti: figurativna znamka „ba&sh“ za izdelke iz razredov 3, 14, 18 in 25 – prijava besedne znamke Skupnosti št. 5679758
 Znamka ali znak, navajan v postopku z ugovorom: španska registracija št. 2211312 barvne figurativne znamke „BASS10“ za izdelke iz razreda 3; španska registracija št. 2140717 barvne figurativne znamke „BASS10“ za izdelke iz razreda 18; španska registracija št. 2140718 barvne figurativne znamke „BASS10“ za izdelke iz razreda 25; španska registracija št. 2223832 barvne figurativne znamke „BASS10“ za izdelke iz razreda 14
 Navajani tožbeni razlogi: tožeča stranka meni, da izpodbijana odločba krši člena 42(2) in 42(3) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009, saj je odbor za pritožbe napačno ugotovil, da resna in dejanska uporaba zadevnih izdelkov ni bila dokazana. Tožeča stranka meni tudi, da izpodbijana odločba krši člen 8(1)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009, saj je zadevni znamki mogoče zamenjati, izdelki, ki jih pokriva sporna znamka, pa so deloma enaki in deloma podobni izdelkov, ki jih pokrivajo prejšnje registracije.
 Tožba, vložena 19. januarja 2011 – Bank Refah Kargaran proti Svetu
 (Zadeva T-24/11)
 Tožeča stranka: Bank Refah Kargaran (Téhéran, Iran) (zastopnik: J.-M. Thouvenin, odvetnik)
 razglasi ničnost Sklepa 2010/644/SZVP z dne 25. oktobra 2010 v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko;
 razglasi ničnost Uredbe Sveta (EU) 961/2010 z dne 25. oktobra 2010 v delu, v katerem se nanaša na tožečo stranko;
 razglasi, da se Sklep 2010/413/SZVP glede tožeče stranke ne uporablja;
 Tožbeni razlogi in bistvene trditve tožeče stranke so v glavnem enaki ali podobni tistim, ki so bili navedeni v zadevi Export Development Bank of Iran proti Svetu (T-4/11).
 Tožba, vložena 17. januarja 2011 – Germans Boada proti UUNT (Forma de una cortadora de cerámica)
 (Zadeva T-25/11)
 Tožeča stranka: Germans Boada, SA (Rubí, Španija) (zastopnik: J. Carbonell Callicó, odvetnik)
 odločbo prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 28. oktobra 2010 v zadevi R 771/2010-1 v skladu s členom 65(3) Uredbe št. 207/2009 o blagovni znamki Skupnosti (v nadaljevanju tudi: UZS) in zaradi kršitve načela enakosti ter člena 7(1) in (3) UZS spremeni in odobri registracijo tridimenzionalne znamke 7.317.911;
 podredno in zgolj v primeru zavrnitve prvega predloga, razveljavi odločbo prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 28. oktobra 2010 v zadevi R 771/2010-1 zaradi kršitve členov 75 in 76 UZS;
 toženi stranki v skladu s členom 87(2) UZS naloži plačilo stroškov postopka.
 Zadevna znamka Skupnosti: Tridimenzionalna znamka, ki predstavlja orodje za rezanje ploščic, za proizvode iz razreda 8.
 Odločba preizkuševalca: Zavrnitev prijave za registracijo.
 Navajani tožbeni razlogi: Kršitev člena 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009 (1), ker naj bi imela prijavljena znamka razlikovalni učinek, in kršitev člena 7(3) iste Uredbe, ker naj bi znamka pridobila razlikovalni učinek z uporabo. Kršitev načela enakosti in člena 14 Konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, ker bi moral Urad upoštevati samo dejstva in dokaze, ki so jih stranke pravočasno predložile. Kršitev členov 75 in 76 Uredbe (ES) št. 207/2009, ker naj Urad ne bi upošteval dejstev in dokazov, ki jih je pravilno in pravočasno predložila tožeča stranka.
 Tožba, vložena 14. januarja 2011 – Technische Universität Dresden proti Komisiji
 (Zadeva T-29/11)
 Tožeča stranka: Technische Universität Dresden (Dresden, Nemčija) (zastopnik: G. Brüggen, odvetnik)
 naj se Odločba Komisije z dne 4. novembra 2010, obvestilo o bremepisu št. 3241011712, o vračilu zneska v višini 55 377,62 EUR razglasi za nično;
 Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja naslednje:
 Kršitev prava Skupnosti zaradi zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja
 Tožeča stranka navaja, da je bilo dejansko stanje glede upravičenosti nekaterih osebnih stroškov, stroškov bivanja in stroškov potovanja ugotovljeno zmotno oziroma sploh ni bilo ugotovljeno. Prav tako navaja zmotno oziroma nepopolno ugotovitev dejanskega stanja v zvezi z različnimi storitvami.
 Kršitev prava Skupnosti zaradi resnih pomanjkljivosti obrazložitve
 Tožeča stranka v zvezi s tem navaja, da obvestilo o bremepisu ni obrazloženo, da so razlogi v zvezi s priznanjem in zavrnitvijo priznanja stroškov bivanja in stroškov potovanja nezadostni in da niso navedeni razlogi za zvišanje nepriznanega zneska iz rubrike „različne storitve“.
 Tožba, vložena 24. januarja 2011 – Peeters Landbouwmachines proti UUNT – Fors MW (BIGAB)
 (Zadeva T-33/11)
 Tožeča stranka: Peeters Landbouwmachines BV (Etten-Leur, Nizozemska) (zastopnik: P.N.A.M. Claassen, odvetnik)
 Druga stranka pred odborom za pritožbe: AS Fors MW (Saue, Republika Estonija)
 Odločba prvega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) z dne 4. novembra 2010 v zadevi R 210/2010-123 naj se razveljavi;
 toženi stranki naj se naloži, naj ugotovi ničnost registrirane znamke Skupnosti, ki je bila predmet zahteve za ugotovitev ničnosti; ali toženi stranki naj se naloži, naj ugotovi ničnost registrirane znamke Skupnosti, ki je bila predmet zahteve za ugotovitev ničnosti, v delu, ki zadeva registracijo za razred 7, in
 Znamka Skupnosti, ki je predmet zahteve za ugotovitev ničnosti: besedna znamka „BIGAB“ za izdelke iz razredov 6, 7 in 12 – registracija znamke Skupnosti št. 4363842
 Pravica iz znamke, ki jo ima stranka, ki zahteva ugotovitev ničnosti: stranka, ki zahteva ugotovitev ničnosti, svojo zahtevo utemeljuje na absolutnih in relativnih razlogih za ničnost v skladi s členoma 52(1)(b) in 53(1)(b) v povezavi s členom 8(4) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009.
 Odločba oddelka za izbris: zavrnitev zahteve za ugotovitev ničnosti v celoti
 Navajani tožbeni razlogi: tožeča stranka navaja, da je odbor za pritožbe napačno presodil slabo vero in ni prepoznal pomena podobnosti izdelkov, ki jih pokrivajo primerjane znamke.
 Tožba, vložena 24. januarja 2011 – Canon Europa proti Komisiji
 (Zadeva T-34/11)
 Tožeča stranka: Canon Europa NV (Amstelveen, Nizozemska), (zastopnika: P. De Baere in P. Muñiz, odvetnika)
 Tožbo naj se razglasi za nedopustno;
 Uredbo Komisije (EU) št. 861/2010 z dne 5. oktobra 2010 o spremembi Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL 2010, L 284, str. 1) ter zlasti pododdelke, uvedene pod podštevilko 8443 31 harmoniziranega sistema (v nadaljevanju: HS), in ustrezne stopnje dajatev naj se razglasi za nične; in
 Tožeča stranka s tožbo na podlagi člena 263 PDEU predlaga razglasitev ničnosti Uredbe Komisije (EU) št. 861/2010 z dne 5. oktobra 2010 o spremembi Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL 2010, L 284, str. 1) in zlasti pododdelkov, uvedenih pod podštevilko 8443 31 HS, in ustreznih stopenj dajatev.
 Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja naslednje tožbene razloge:
 Najprej, tožeča stranka trdi, da je tožba za razglasitev ničnosti dopustna na podlagi člena 265 PDEU, ker je izpodbijani ukrep regulativni akt, ki neposredno zadeva tožečo stranko in ne potrebuje nobenih nadaljnjih izvedbenih ukrepov.
 Dalje, tožeča stranka trdi, da je izpodbijani akt neveljaven, ker z izključitvijo večnamenskih naprav (v nadaljevanju: VN), ki so bile prej uvrščene v podštevilko 8471 60 HS 2002, s področja uporabe zmanjšuje obseg podštevilke 8443 31 HS 2007, medtem ko tožena stranka v skladu s členom 3 Konvencije o HS (1) in členom 1(2)(a) Uredbe Sveta (EGS) št. 2658/87 (2) ne sme spremeniti obsega podštevilk HS.
 Poleg tega tožeča stranka trdi, da je izpodbijani akt neveljaven, ker spreminja stopnje dajatev, ki se uporabljajo za nekatere VN, ki so se prej uvrščale v podštevilki 8471 60 in 8517 21 iz HS 2002, in s tem krši člen 9(2) Uredbe Sveta (EGS) št. 2658/87.
 Nazadnje, izpodbijani akt krši člen II GATT 1994 (3) in obveznosti, za katere se je EU zavezala v svojem seznamu koncesij, ker nalaga dajatve za nekatere VN, za katere se je EU zavezala, da bo odpravila vse carine.
 (1) Mednarodna konvencija o harmoniziranem poimenovanju in šifrskih oznakah blaga z dne 14. junija 1983.
 (2) Uredba Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL L 256, str. 1).
 (3) Splošni sporazum o tarifah in trgovini iz leta 1994.
 Tožba, vložena 24. januarja 2011 – Kyocera Mita Europe proti Komisiji
 (Zadeva T-35/11)
 Tožeča stranka: Kyocera Mita Europe BV (zastopnika: P. De Baere in P. Muñiz, odvetnika)
 Tožbo naj se razglasi za dopustno;
 Uredbo Komisije (EU) št. 861/2010 z dne 5. oktobra 2010 o spremembi Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (1), zlasti v obsegu, v katerem pododdelke uvaja v podštevilko 8443 31 harmoniziranega sistema (HS) in ustrezne stopnje dajatev naj se razglasi za nične; in
 Tožeča stranka se v utemeljitev tožbe sklicuje na tožbene razloge, ki so enaki tistim, na katere se sklicuje tožeča stranka iz zadeve Canon Europa proti Komisiji, T-34/11.
 (1) UL 2010, L 284, str. 1.
 Tožba, vložena 24. januarja 2011 – Japan Airlines proti Komisiji
 (Zadeva T-36/11)
 Tožeča stranka: Japan Airlines International Co., Ltd. (zastopniki: J.-F. Bellis in K. Van Hove, odvetnika, in R. Burton, solicitor)
 Sklep Komisije z dne 9. novembra 2010 naj se razglasi za ničen;
 alternativno, globa, naložena tožeči stranki, družbi AL in družbi Japan Airlines Corporation, naj se ob izvajanju neomejene pristojnosti Splošnega sodišča zmanjša; in
 Tožba zaradi razglasitve ničnosti Sklepa Komisije št. C(2010) 7694 konč. z dne 9. novembra 2010 v zadevi COMP/39.258 – Tovorni letalski promet. S tem sklepom je ugotovljeno, da je tožeča stranka skupaj z družbo Japan Airlines Corporation (JAC) (ki jo je tožeča stranka prevzela in je prenehala obstajati) kršila člen 101 PDEU in člen 53 Sporazuma EGP, ker se je z drugimi prevozniki usklajevala glede cenovnega obnašanja na področju storitev tovornega letalskega prometa glede (i) dodatnih taks za gorivo, (ii) dodatnih varnostnih taks in (iii) zavrnitve plačil provizij od dodatnih taks.
 V utemeljitev tožbe tožeča stranka navaja osem tožbenih razlogov.
 Prvi tožbeni razlog, da je s sklepom kršen člen 101 PDEU in člen 53 Sporazuma EGP glede določitve razsežnosti kršitve, za katero je bilo ugotovljeno, da je pri njej sodelovala tožeča stranka, ker so vključene poti, ki jih tožeča stranka ni uporabljala in tudi ni imela zakonite pravice za uporabo.
 Drugi tožbeni razlog, da je s sklepom kršen člen 101 PDEU in člen 53 Sporazuma EGP, ker je Komisija izvajala pristojnosti nad storitvami vhodnega tovornega letalskega prometa na poteh EGP-tretje države za storitve, ki se opravljajo za stranke s sedežem zunaj EGP.
 Tretji tožbeni razlog, da sta s sklepom kršeni načeli prepovedi diskriminacije in sorazmernosti, ker se za različne prevoznike uporabljajo različni dokazni standardi.
 Četrti tožbeni razlog, da so s sklepom kršene Smernice o načinu določanja glob iz leta 2006 in načelo sorazmernosti, ker so v upoštevno vrednost prodaje, ki je temelj za izračun globe, vključeni prihodki od elementov cene storitev tovornega letalskega prevoza, ki niso povezani s kršitvijo;
 Peti tožbeni razlog, da so s sklepom kršene Smernice o načinu določanja glob iz leta 2006 in načelo zaupanja v pravo, ker so v upoštevno vrednost od prodaje, ki je temelj za izračun globe, vključeni prihodki od storitev letalskega tovornega prometa na vhodnih poteh med EGP in tretjimi državami.
 Šesti tožbeni razlog, da je s sklepom kršeno načelo sorazmernosti, ker je zmanjšanje globe, ki je bilo tožeči stranki odobreno na podlagi pravnega okvirja, omejeno na 15 %.
 Sedmi tožbeni razlog, da je s sklepom kršeno načelo prepovedi diskriminacije, ker tožeči stranki ni bilo odobreno 10-odstotno zmanjšanje globe na podlagi omejene vpletenosti v kršitev, pri čemer je bilo tako zmanjšanje odobreno drugim naslovnikom sklepa, katerih položaj je objektivno podoben položaju tožeče stranke.
 Osmi tožbeni razlog, da je s sklepom kršeno načelo sorazmernosti, ker niso upoštevane posebne okoliščine primera.
 Tožba, vložena 24. januarja 2011 – Cargolux Airlines proti Komisiji
 (Zadeva T-39/11)
 Tožeča stranka: Cargolux Airlines International SA (Sandweiler, Luksemburg) (zastopnika: J. Joshua, Barrister, in G. Goeteyn, Solicitor)
 členi od 1 do 4 naj se v celoti ali v delu, ki se nanaša na tožečo stranko, razglasijo za nične;
 globa, naložena tožeči stranki v členu 5, naj se razglasi za nično;
 alternativno, globa naj se glede na neomejeno pristojnost Splošnega sodišča močno zmanjša;
 Predlog za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije št. C(2010) 7694 konč. z dne 9. novembra 2010 v zadevi COMP/39.258 – Tovorni letalski promet v delu, v katerem je ugotovljeno, da je tožeča stranka kršila člen 101 PDEU in člen 53 Sporazuma EGP, ker se je z drugimi prevozniki usklajevala glede cenovnega obnašanja na področju storitev tovornega letalskega prometa glede (i) dodatnih taks za gorivo, (ii) dodatnih varnostnih taks in (iii) zavrnitve plačil provizij od dodatnih taks.
 V utemeljitev tožbe tožeča stranka navaja pet tožbenih razlogov:
 Prvi tožbeni razlog, ki se nanaša na očitno napako pri presoji, ker je Komisija napačno opredelila ravnanje kot omejitev po cilju in ni dokazala nobenega protikonkurenčnega učinka. Glede tega tožeča stranka trdi, da:
 koncept omejitve po cilju ne pomeni, da Komisija ni dolžna opraviti kakršnekoli presoje, česar ni storila;
 v sklepu ni navedena nobena teorije o škodi, zlasti ker so bile vse navedbe glede določitve osnovnih stopenj opuščene.
 Drugi tožbeni razlog, ki se nanaša na bistveno kršitev postopka, na pomanjkanje obrazložitve, na kršitev pravice do obrambe in na očitno napako pri presoji, ker Komisija ni dovolj natančno določila razsežnosti in kazalcev ravnanja, ki domnevno pomeni del enotne in trajajoče kršitve.
 Tretji tožbeni razlog, ki se nanaša na očitno napako pri presoji, ker Komisija ni dokazala zanesljive dokazne podlage za svoje ugotovitve ali ni dokazala, da dejstva, s katerimi utemeljuje svoje ugotovitve, ustrezajo zahtevanemu dokaznemu standardu. Glede tega tožeča stranka trdi, da:
 v sklepu ni bila odpravljena nobena od napak v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah, na katere je bila Komisija takrat opozorjena;
 je Komisija zlorabila koncept enotne in trajajoče kršitve, ker je menila, da lahko povsem nedolžno ravnanje pomeni del nezakonitega ravnanja in je izrabila opredelitev „globalni kartel“ za to, da je lahko navedla povsem pristranske in nepomembne dokaze.
 Četrti tožbeni razlog, da je Komisija napačno uporabila pravo, ko je uveljavljala pristojnost nad domnevnim protikonkurenčnim usklajevanjem glede letov iz letališč v tretjih državah na letališča v EGP („vhodni leti“). V skladu s trditvami tožeče stranke so te dejavnosti zunaj krajevne uporabe člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma EGP.
 Peti tožbeni razlog, ki se nanaša na očitno napako pri presoji in kršitev načela sorazmernosti ob ponovni presoji globe v okviru izvajanja neomejene pristojnosti Splošnega sodišča. Glede tega tožeča stranka trdi, da:
 Smernice o načinu določanja glob iz leta 2006 niso v skladu z zahtevo iz člena 23(2) Uredbe št. 1/2003 (1), da se globa določi glede na težo in trajanje;
 je Komisija močno precenila splošno težo domnevne kršitve. Niti odstotek (16 % vrednosti prodaje) niti dodatni znesek v tem primeru nista upravičena;
 je glede tožeče stranke Komisija napačno določila trajanje kršitve, napačno zavrnila olajševalne dejavnike in ni upoštevala vseh upoštevnih okoliščin, vključno z vsesplošno pravičnostjo sankcij in gospodarskim položajem tožeče stranke.
 (1) Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe, UL 2003, L 1, str. 1.
 Tožba, vložena 24. januarja 2011 – Lan Airlines in Lan Cargo proti Komisiji
 (Zadeva T-40/11)
 Tožeči stranki: Lan Airlines SA in Lan Cargo SA (Santiago, Čile) (zastopnika: B. Hartnett, Barrister, in O. Geiss, odvetnik)
 izpodbijani sklep naj se v delu, ki se nanaša na tožeči stranki, razglasi za ničen;
 alternativno, globa, naložena tožečima strankama, naj se zmanjša; in
 S to tožbo tožeči stranki na podlagi člena 263 PDEU predlagata razglasitev ničnosti Sklepa Komisije z dne 9. novembra 2010 v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU), člena 53 Sporazuma EGP in člena 8 Sporazuma med Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o letalskem prometu (zadeva COMP/39.258 – Tovorni letalski promet) v delu, ki se nanaša na tožeči stranki.
 V utemeljitev tožbe tožeči stranki navajata šest tožbenih razlogov.
 Prvi tožbeni razlog, da Komisija ni dokazala v pravno zadostni meri, da sta tožeči stranki sodelovali pri enotni in trajajoči kršitvi, zaradi česar je napačno uporabila pravo in napačno ugotovila dejansko stanje pri uporabi člena 101 PDEU, ker:
 Komisija ni dokazala, da je družba Lan Cargo vedela ali bi morala vedeti za obstoj skupnega protikonkurenčnega načrta;
 Komisija ni dokazala, da je družba Lan Cargo s svojim ravnanjem nameravala prispevati k temu skupnemu protikonkurenčnemu načrtu; in
 Komisija ni dokazala, da se je družba Lan Cargo zavedala kršitve v zvezi z varnostno takso ali s plačili provizij od dodatnih taks.
 Drugi tožbeni razlog, da je Komisija kršila pravico tožečih strank do obrambe:
 Komisija je kršila pravico tožečih strank do obrambe, ker je upoštevala dokaze, na katere se ni sklicevala v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah;
 Komisija je kršila pravico tožečih strank do obrambe, ker je upoštevala razlago dokazov, ki ni bila jasno izražena v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah;
 Komisija je kršila pravico tožečih strank do obrambe, ker je v izpodbijanem sklepu navedla očitke, o katerih se tožeči stranki nista mogli izjaviti.
 Tretji tožbeni razlog, da je Komisija pri določitvi osnovnega zneska globe, ki jo je naložila tožečima strankama, kršila načela enakega obravnavanja, individualne odgovornosti in sorazmernosti, ker:
 trajanje kršitve, kot ga je določila Komisija, ni ustrezalo niti seznanitvi z domnevnim skupnim protikonkurenčnim načrtom niti sodelovanju pri njem;
 je Komisija napačno izračunala osnovni znesek;
 izračun osnovnega elementa globe Komisije ni odražal omejenega sodelovanja tožečih strank pri domnevni kršitvi; in
 izračun osnovnega elementa globe Komisije ni odražal dejstva, da domnevna kršitev ni zajemala celotne cene zadevnih storitev.
 Četrti tožbeni razlog, da je Komisija kršila načelo enakega obravnavanja in da ob prilagoditvi osnovnega zneska globe zaradi olajševalnih okoliščin ni podala obrazložitve, ker:
 Komisija ni upoštevala zelo velikih razlik med stopnjo sodelovanja tožečih strank ter bistveno intenzivnejšim sodelovanjem drugih letalskih družb; in
 Komisija ni objektivno upravičila enakega obravnavanja različnih letalskih družb kljub njihovim občutno različnim položajem.
 Peti tožbeni razlog, da Komisija ni obrazložila, zakaj v izpodbijan sklep ni vključila enajst naslovnikov obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah, ugotovitve, da sta bili tožeči stranki vpleteni v enotno in trajajočo kršitev, in izračuna naložene globe, ker:
 Komisija ni obrazložila, zakaj v izpodbijan sklep ni vključila enajst prevoznikov, ki so bili naslovniki obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah;
 Komisija ni podala obrazložitve glede zahtevanih konstitutivnih elementov, ki jih Splošno sodišče potrebuje za ugotovitev, da sta bili tožeči stranki vpleteni v enotno in trajajočo kršitev; in
 Komisija ni obrazložila, na čem temelji njen izračun globe, ki jo je v členu 5 izpodbijanega sklepa naložila tožečima strankama.
 Šesti tožbeni razlog, da je Komisija kršila pravico tožečih strank do poštenega sojenja, zaradi česar je kršila člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in člen 6 Evropske konvencije o človekovih pravicah, ker:
 tožeči stranki nista imeli priložnost zaslišati ali navzkrižno zaslišati prič;
 se tožeči stranki nista imeli priložnost izjaviti o izračunu globe, ki jima je bila naložena;
 je bila globa naložena po ustnem zaslišanju, ki ni bilo javno in ki se ga Komisija ni udeležila; in
 je izpodbijan sklep sprejel upravni organ, pri čemer nobeno sodno telo nima polne pristojnosti za ponovno presojo vseh njegovih vidikov.
 Tožba, vložena 19. januarja 2011 – Universal proti Komisiji
 (Zadeva T-42/11)
 Tožeča stranka: Universal Corp. (Richmond, Združene države) (zastopnik: C.R.A. Swaak, odvetnik)
 Za nično naj se razglasi odločba, zajeta v dopisih z dne 12. in 30. novembra 2010, in/ali
 ugotovi naj se, da tožeča stranka globe, naložene v tej zadevi, ni dolžna v celoti ali delno plačati do pravnomočnosti sodbe v zadevi Deltafina proti Komisiji, T-12/06, ali v vsakem poznejšem postopku; in
 Tožeča stranka s svojo tožbo želi v skladu s členom 263 PDEU doseči razglasitev ničnosti Komisijine odločbe iz njenega dopisa z dne 12. novembra 2010, naslovljenega na družbo Universal Corporation, ki je bila potrjena z dopisom z dne 30. novembra 2010, na podlagi katere mora slednja po umiku tožbe v zadevi Universal Corp. proti Komisiji, T-34/06, globo, naloženo solidarno Universal Corporation in Deltafina SpA v zadevi COMP/C.38.281/B.2 – surov tobak – Italija, z dne 20. oktobra 2005, plačati pred koncem zadeve Deltafina proti Komisiji, T-12/06, ali vsakega poznejšega postopka.
 Prvi tožbeni razlog: nepravilnost odločbe;
 izpodbijana odločbe je nepravilna, ker je globa v celoti predmet poroštva njene hčerinske družbe Deltafina. Tožeča stranka je le kot 100-odstotna matična družba solidarno odgovorna za plačilo globe, ki jo je Komisija naložila družbi Deltafina za njeno neposredno udeležbo pri kršitvi. Posledično umik ničnostne tožbe, ki jo je vložila tožeča stranka, ne vpliva na vprašanje, kdaj je treba plačati globo.
 Drugi tožbeni razlog: kršitev načela varstva legitimnih pričakovanj;
 izpodbijana odločba krši načelo varstva legitimnih pričakovanj v zvezi z veljavnostjo bančnega poroštva do končanja postopka v zvezi z družbo Deltafina. Komisija je s tem, ko je sprejela bančno poroštvo, povezano z ničnostno tožbo, ki jo je vložila družba Deltafina, ustvarila legitimno pričakovanje o tem, da se bo vzdržala zahtevati plačilo pred dokončno sodbo v zadevi T-12/06. Komisija je poleg tega kršila legitimno pričakovanje tožeče stranke o tem, da bo Komisija – glede odgovornosti in prisilne izvršbe – tožečo stranko in družbo Deltafina obravnavala usklajeno, in sicer kot enotno podjetje.
 Tretji tožbeni razlog: kršitev obveznosti dobrega upravljanja, ki izhaja iz člena 266 PDEU;
 izpodbijana odločba krši obveznost dobrega upravljanja, ki izhaja iz člena 266 PDEU, in sicer s tem ko plačilo solidarno naložene globe zahteva pred končanjem postopka v zvezi z družbo Deltafina, katerega izid zavezuje Komisijo. Če bo družba Deltafina z zahtevkom v celoti ali delno uspela, bo Komisija dolžna zmanjšati ali odpraviti znesek, za plačilo katerega je družba Universal solidarno odgovorna.
 Tožba, vložena 17. januarja 2011 – Italija proti Komisiji
 (Zadeva T-44/11)
 Tožeča stranka: Italijanska republika (zastopnik: L. Ventrella, avvocato dello Stato)
 Sklep Komisije z dne 4. novembra 2010 o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS), Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) iz financiranja Skupnosti (notificirano pod dokumentarno številko C(2010) 7555), razglasi za ničen v delu, ki se nanaša na tožečo stranko.
 Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja tri tožbene razloge:
 Prvi tožbeni razlog: bistvena kršitev postopka (člen 269 PDEU, prej člen 253 ES) z vidika pomanjkljivosti obrazložitve. Izkrivljanje dejstev. Kršitev načela sorazmernosti. Kršitev člena 24(2) Uredbe Komisije (ES) št. 2799/1999 z dne 17. decembra 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo Uredbe (ES) št. 1255/1999 glede dodeljevanja pomoči za posneto mleko in posneto mleko v prahu, ki je namenjeno za krmo za živali, in o prodaji takšnega posnetega mleka v prahu (UL L 340, str. 3).
 V zvezi s tem trdi, da je Komisija sprejela nekatere finančne korekcije na področju posnetega mleka v prahu zaradi domnevnega nepravilnega izvajanja znižanj pomoči in sankcij, določenih z zakonodajo. Zlasti je na podlagi ozke razlage člena 24(2) Uredbe (ES) 2799/1999, ki je napačna in v nasprotju s smislom tega predpisa, menila, da četrtletni pregled, opravljen v tednu po neobičajnem vzorcu, ni posebno preverjanje, določeno z zakonodajo Skupnosti, in ga torej ne more nadomestiti. Poleg tega je Komisija na podlagi posameznih manj pomembnih primerov posplošeno sklepala o morebitnih, povsem hipotetičnih pomanjkljivostih italijanskih organov pri sankcioniranju, pri čemer je prišlo tudi do izkrivljanja dejstev. Nazadnje, ker so zneski sankcij, ki naj ne bi bile naložene, veliko nižji od skupnega zneska globe, ki jo Komisija namerava naložiti Italiji, ni razumljivo, zakaj so bile sprejete pavšalne korekcije, ki so vsekakor nesorazmerne in pretirane. Zato je torej poleg očitne pomanjkljivosti obrazložitve prišlo tudi do kršitve načela sorazmernosti.
 Drugi tožbeni razlog: bistvena kršitev postopka (člen 269 PDEU, prej člen 253 ES) z vidika pomanjkljivosti obrazložitve. Kršitev načela sorazmernosti. Kršitev člena 6(3) PEU z vidika kršitve bistvenih načel zaupanja v pravo, pravne varnosti, prepovedi retroaktivnosti materialnopravnih določb. Kršitev člena 32(5) Uredbe Sveta (ES) št. 1290/2005 z dne 21. junija 2005 o financiranju skupne kmetijske politike (UL L 209, str. 1). Kršitev načela „ne bis in idem“.
 Tožeča stranka v zvezi s tem trdi, da je Komisija na podlagi preiskave, začete leta 2003, sprejela korekcijo za državo članico za proračunsko leto 2009 v zvezi z organizacijo sistema povračil plačilnih agencij, ki je bila izračunana glede na primere, za katere Komisija – ker jih ni pravočasno obravnavala v skladu s skupnostnimi določbami, veljavnimi v času dejanskega stanja – šteje, da zanje velja nova ureditev, in da se torej zanje uporablja tako imenovano pravilo 50-50, določeno z Uredbo (ES) št. 1290/05. Zadevna finančna korekcija je nezakonita, ker državi članici avtomatsko nalaga kritje 50 % zadevnih zneskov, določeno v členu 32(5) Uredbe (ES) št. 1290/05, ki se nezakonito retroaktivno uporablja glede preiskave o upravljanju z dolgovi, katere predmet je predvsem „položaj, ugotovljen v letih 2002/2003“, kar je izrecno priznala sama Komisija. Poleg tega je bila Italijanski republiki za primere, ki so bili predmet pregleda, z Odločbo Komisije C(2007) 1901 z dne 27. aprila 2007 že naložena 50-odstotna finančna korekcija na podlagi člena 32 Uredbe 1290/05. Tako je Komisija z izpodbijanim sklepom za iste primere in na podlagi istih očitkov uporabila dodatno finančno korekcijo, ki dosega 100 % znesek neizterjanih dolgov. Zato je po več letih nezakonito in nesorazmerno naložiti dodatno sankcijo v višini 50 %, ob očitnem kršenju načela „ne bis in idem“.
 Tretji tožbeni razlog: prenehanje pristojnosti Komisije za sankcioniranje. Potek razumnega roka za dokončanje zadevnih preiskav. Kršitev člena 32(5) Uredbe (ES) št. 1290/05. Kršitev načela „ne bis in idem“.
 Tožeča stranka podredno, za primer, da bi se člen 32(5) Uredbe (ES) št. 1290/05, ki ga je Komisija v okviru zadevnih preiskav uporabila retroaktivno, štel za procesno določbo, zatrjuje nezakonitost zgoraj navedene korekcije, ker je potekel štiriletni rok za izvajanje pristojnosti Komisije za sankcioniranje. Še bolj podredno se tožeča stranka sklicuje na nezakonitost zadevnih korekcij, ker je potekel razumen rok za zadevne preiskave. Ker preiskave niso bile končane v razumnem času (od njihovega začetka je poteklo celih osem let), je za državni proračun že nastala znatna škoda zaradi Odločbe Komisije C(2007) 1901 o 50-odstotni finančni korekciji, ki se nanaša na iste primere kot izpodbijani sklep, ob očitnem kršenju načela „ne bis in idem“.
 Tožba, vložena 21. januarja 2011 – Italija proti Komisiji
 (Zadeva T-45/11)
 Sklep Komisije C(2010) 7893 konč. z dne 10. novembra 2010, o katerem je bila Italijanska republika uradno obveščena z dopisom SG-Greffe (2010) D/18018 z dne 11. novembra 2010 in s katerim je bila zavrnjena napotitev zadeve COMP/M.5960 – Crédit Agricole/Cassa di Risparmio della Spezia/Agenzie Intesa Sanpaolo, razglasi za ničen;
 Ta tožba je vložena zoper sklep Komisije, s katerim je bil zavrnjen predlog italijanskega organa, pristojnega za konkurenco, za napotitev v smislu člena 9 Uredbe Sveta (ES) št. 139/2004 z dne 20. januarja 2004 o nadzoru koncentracij podjetij (UL L 24, str. 1) glede koncentracije, priglašene Komisiji, s katero bi družba Crédit Agricole S.A. prek odvisne družbe Cassa di Risparmio di Parma e Piacenza S.p.A. pridobila izključen nadzor nad družbo Cassa di Risparmio della Spezia S.p.A., ki je trenutno pod nadzorom družbe Intesa Sanpaolo.
 Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja pet tožbenih razlogov:
 Prvi tožbeni razlog se nanaša na kršitev člena 9 Uredbe (ES) št. 139/2004, ker je Komisija štela, da je predlog za napotitev prepozen in neobrazložen.
 Drugi tožbeni razlog se nanaša na kršitev člena 9(2)(a) in (b) ter (3), prvi pododstavek, točka (b), in drugi pododstavek, Uredbe (ES) št. 139/2004 ter na pomanjkljivost obrazložitve.
 Tožeča stranka v zvezi s tem trdi, da je Komisija napačno pripisala pomen dejstvu, da naj se tržni deleži po koncentraciji ne bi spremenili. Družba Crédit Agricole naj bi namreč te tržne deleže dosegla s koncentracijo in ne z notranjo širitvijo, kot družba Intesa Sanpaolo pred koncentracijo. Torej je to imelo posledice za trg storitev bančnega poslovanja s prebivalstvom v pokrajini.
 Tretji tožbeni razlog se nanaša na kršitev člena 9(2)(a) in (b) ter (3), prvi pododstavek, točka (b), in drugi pododstavek, Uredbe (ES) št. 139/2004 ter na pomanjkljivost obrazložitve.
 Tožeča stranka meni, da v nasprotju s tem, kar trdi Komisija, pokrajinski trg storitev bančnega poslovanja s prebivalstvom obstaja: uporabniki takih storitev se namreč neradi premikajo, drugi ponudniki pa težko vstopijo na pokrajinski trg, ki je že zasičen. Torej je obstajal zaprti trg, ki ni sestavni del skupnega trga.
 Četrti tožbeni razlog se nanaša na kršitev člena 9(2)(a) in (b) ter (3), prvi pododstavek, točka (b), in drugi pododstavek, Uredbe (ES) št. 139/2004 ter na pomanjkljivost obrazložitve.
 Tožeča stranka v zvezi s tem trdi, da Komisija ni upoštevala postopka za ugotavljanje kršitve, ki ga je organ, pristojen za konkurenco, začel proti družbama Crédit Agricole in Intesa Sanpaolo, ki bi ju bilo zato treba z vidika vpliva na trg šteti za povezani stranki in ne za konkurentki.
 Peti tožbeni razlog se nanaša na kršitev členov 1 in 9(2) in (3) Uredbe (ES) št. 139/2004 ter kršitev načel subsidiarnosti in sorazmernosti.
 Tožeča stranka meni, da koncentracija nima pomena za Skupnost in da je bil nacionalni organ, pristojen za konkurenco, v boljšem položaju za odločanje o njej. Komisija bi morala nanj napotiti vsaj del koncentracije, ki se je nanašal na pokrajinske trge, navedene v odločbi.
 Tožba, vložena 24. januarja 2011 – Deutsche Lufthansa in drugi proti Komisiji
 (Zadeva T-46/11)
 Tožeče stranke: Deutsche Lufthansa AG (Köln, Nemčija), Lufthansa Cargo AG (Kelsterbach, Nemčija) in Swiss International Air Lines AG (Basel, Švica) (zastopniki: S. Völcker, F. Louis, E. Arsenidou in A. Israel, odvetniki)
 členi od 1 do 4 izpodbijanega sklepa naj se razglasijo za nične;
 Predlog za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije št. C(2010) 7694 konč. z dne 9. novembra 2010 v zadevi COMP/39.258 – Tovorni letalski promet v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma EGP.
 V utemeljitev tožbe tožeče stranke navajajo štiri tožbene razloge:
 Prvi tožbeni razlog, da sta z izpodbijanim sklepom kršena člena 11(2) in 11(1) Sporazuma med ES in Švico, ker so v njem upoštevani stiki v Švici med konkurenti.
 Drugi tožbeni razlog, da je z izpodbijanim sklepom kršen člen 1(2) Uredbe št. 3975/87 (1), ker so v njem upoštevani stiki med konkurenti pred 1. majem 2004 zunaj ozemlja EGP, da bi se lahko ugotovilo:
 kršitev člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma EGP, v katero so bili vpleteni evropski prevozniki (vključno s tožečimi strankami) pred 1. majem 2004;
 izvor enotne in trajajoče kršitve pred 1. majem 2004, da bi se lahko določil začetek kršitve s tem datumom.
 Tretji tožbeni razlog, da je z izpodbijanim sklepom kršen člen 101 PDEU, člen 53 Sporazuma EGP in člen 8 Sporazuma med ES in Švico, ker so bili stiki med konkurenti zunaj ozemlja EGP opredeljeni kot konstitutivni element iste enotne in trajajoče kršitve, s katero so zajeti stiki med konkurenti na ravni sedeža.
 Četrti tožbeni razlog, da je z izpodbijanim sklepom kršen člen 101 PDEU in člen 53 Sporazuma EGP, ker temelji na tem, da stiki med konkurenti zunaj EGP sami zase pomenijo kršitev člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma EGP ne glede na to, ali so del iste enotne in trajajoče kršitve, s katero so zajeti stiki med konkurenti na ravni sedeža. Sporazumi in usklajena ravnanja glede tovora, namenjenega v EGP, ne omejujejo konkurence v EGP niti ne vplivajo na trgovino med državami članicami. Poleg tega je z intervencijo vlad na mnogih upoštevnih ozemljih preprečena uporaba člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma EGP.
 (1) Uredba Sveta (EGS) št. 3975/87 z dne 14. decembra 1987 o postopku za uporabo pravil o konkurenci za podjetja v sektorju zračnega prevoza (UL L 374, str. 1).
 Tožba, vložena 24. januarja 2011 – British Airways proti Komisiji
 (Zadeva T-48/11)
 Tožeča stranka: British Airways plc (Harmondsworth, Združeno kraljestvo) (zastopniki: K. Lasok, QC, R. O’Donoghue, Barristers, in B. Louveaux, solicitor)
 razglasitev ničnosti sklepa v delu, v katerem je ugotovljeno, da je tožeča stranka sodelovala pri kršitvi glede provizij od dodatnih taks, in/ali vrnitev zadeve Komisiji v ponovno presojo odločitve o tem vprašanju;
 razglasitev ničnosti sklepa v delu, v katerem je ugotovljeno, da se je kršitev tožeče stranke začela 22. januarja 2001, in nadomestitev tega datuma z datumom 1. oktober 2001 in/ali vrnitev zadeve Komisiji v ponovno presojo odločitve o tem vprašanju;
 razglasitev ničnosti sklepa v delu, v katerem je ugotovljeno, da je bil z zadevami v povezavi s Hong Kongom, Japonsko, Indijo, Tajsko, Singapurjem, Korejo in Brazilijo kršen člen 101 PDEU, člen 53 Sporazuma EGP in člen 8 Švicarskega sporazuma, in/ali vrnitev zadeve Komisiji v ponovno presojo odločitve o tem vprašanju;
 razglasitev ničnosti ali občutno zmanjšanje globe, ki je bila s sklepom naložena tožeči stranki, ob upoštevanju vsake in vseh zgornjih točk in/ali neomejene pristojnosti Splošnega sodišča;
 naložitev Komisiji plačila sodnih in drugih stroškov tožeče stranke v zvezi s to zadevo.
 Tožeča stranka želi doseči razglasitev delne ničnosti Sklepa Komisije C(2010) 7694 konč. z dne 9. novembra 2010 v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 Pogodbe o delovanju Evropske unije, člena 53 Sporazuma EGP in člena 8 Sporazuma med Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o letalskem prometu (zadeva COMP/39.258 – Tovorni letalski promet) glede usklajevanja različnih elementov cene za storitve tovornega letalskega prometa na: (i) poteh med letališči v EGP; (ii) poteh med letališči v EU in letališči zunaj EGP; (iii) poteh med letališči v državah v EGP, ki niso članice EU, in tretjimi državami; ter na poteh med letališči v EU in Švico. Usklajevanje, ugotovljeno v sklepu, se nanaša na dodatno takso za gorivo, varnostno takso in na plačilo provizij od dodatnih taks špediterjem.
 V utemeljitev tožbe tožeča stranka navaja sedem tožbenih razlogov.
 Prvi tožbeni razlog, ki se nanaša na očitne napake pri presoji in na pomanjkljivo obrazložitev, ker Komisija ni predložila dovolj natančnih dokazov, da je tožeča stranka sodelovala pri usklajevanju plačila provizij od dodatnih taks, pri čemer ni upoštevala številnih dokazov, s katerimi je razpolagala, ki so dokazovali nasprotno.
 Drugi tožbeni razlog, ki se nanaša na očitno napako pri presoji in na kršitev dolžnosti tožene stranke, da bi v pravno zadostni meri dokazala začetni datum kršitve tožeče stranke. Glede tega tožeča stranka trdi, da:
 predloženi dokazi ne izpolnjujejo meril natančnosti in skladnosti glede trajanja kršitve;
 je ugotovitev Komisije glede začetnega datuma v nasprotju z načelom in dubio pro reo.
 Tretji tožbeni razlog, ki se nanaša na napačno uporabo prava in na napačno ugotovitev dejanskega stanja ter na očitne napake pri presoji, ker Komisija ni imela pristojnosti za uporabo člena 101 PDEU in/ali člena 53 Sporazuma EGP glede razmer v zvezi z regulativno zakonodajo in upravnimi pravili na področju letalstva v Hong Kongu, Japonski, Indiji, Tajski, Singapurju, Koreji in Braziliji in/ali ni izvajala svojih pooblastil v skladu z načelom mednarodne vljudnosti in/ali ni upoštevala, ali ni dovolj upoštevala, načela mednarodne vljudnosti pri izvajanju svoji pooblastil.
 Četrti tožbeni razlog, ki se nanaša na kršitev načela sorazmernosti, načela o individualizaciji kazni in sankcij in načela enakega obravnavanja, ker je globa, ki je bila naložena tožeči stranki, nesorazmerna s težo kršitve. Glede tega tožeča stranka trdi, da:
 mora Komisija ob objektivni kršitvi pri oceni in preverjanju njene teže upoštevati njeno „naravo“ in „zmožnost“ na ustreznem trgu in v ustreznem gospodarskem okviru;
 ob pravilni analizi v tem primeru obstajajo močni razlogi za to, da se kršitev tožeče stranke opredeli za manj težko, kot jo je opredelila Komisija z uporabo multiplikatorja teže.
 Peti tožbeni razlog, ki se nanaša na kršitev obveznosti obrazložitve in načela sorazmernosti, ker je bil osnovni znesek globe zaradi odvračalnega učinka povečan za 16 %.
 Šesti tožbeni razlog, ki se nanaša na napačno uporabo prava in na napačno ugotovitev dejanskega stanja, na očitne napake pri presoji, na kršitve načela legitimnih pričakovanj in/ali načela enakega obravnavanja ter na kršitev Obvestila o ugodni obravnavi, ker je Komisija tožeči stranki odobrila najnižjo stopnjo zmanjšanja globe na podlagi prizanesljivosti, čeprav je bila prvo podjetje, ki je zaprosilo za zmanjšanje globe na podlagi Obvestila o ugodni obravnavi.
 Sedmi tožbeni razlog, ki se nanaša na očitno napako pri presoji in na kršitev načel enakega obravnavanja in sorazmernosti, ker tožeči stranki ni bilo odobreno zmanjšanje globe na podlagi olajševalnih okoliščin, saj Komisija ni v enaki meri upoštevala dejstva, da je tožeča stranka pri kršitvi sodelovala omejeno in da ni sodelovala pri vseh elementih kršitve.
 Tožba, vložena 27. januarja 2011 – Španija proti Komisiji
 (Zadeva T-54/11)
 Tožeča stranka: Kraljevina Španija (zastopnik: M. Muñoz Pérez, zastopnik)
 Sklep Komisije C(2010) 7700 z dne 16. novembra 2010, s katero je bila zmanjšana pomoč iz Evropskega sklada za regionalni razvoj (ESRR) za operativni integrirani program cilj 1 za Andaluzijo (2000 2006) No de CCI 2000.ES.16.1.PO.003 v delu, v katerem nalaga stoodstotni finančni popravek za izdatke, financirane iz ESRR v zvezi s pogodbama št. 2075/2003 in št. 2120/2005, razglasi za nično.
 V utemeljitev tožbe tožeča stranka navaja dva tožbena razloga.
 Prvi tožbeni razlog temelji na kršitvi člena 39(3) Uredbe Sveta (ES) št. 1260/1999 z dne 21. junija 1999 o splošnih določbah o Strukturnih skladih (UL L 161, str. 1), ker Komisija ni spoštovala roka treh mesecev za sprejetje izpodbijane odločbe, od zaslišanja, ali kot je v tem primeru, od predložitve dodatnih informacij s strani španskih organov.
 Drugi tožbeni razlog temelji na kršitvi zaradi nepravilne uporabe člena 39(3)(b) zgoraj navedene Uredbe 1260/1999, ker je Komisija uporabila finančni popravek za pogodbi št. 2075/2003 in št. 2120/2005, ker naj bi obstajale nepravilnosti v postopku, ki jim je sledila oddaja teh pogodb, medtem ko naj bi bila v celoti upravičena uporaba postopka s pogajanjem brez predhodne objave iz člena 6(3)(b) in (c) Direktive Sveta 93/36/EGS z dne 14. junija 1993 o usklajevanju postopkov oddaje javnih naročil blaga (UL L 199, str. 1).
 Tožba, vložena 27. januarja 2011 – Castelnou Energía proti Komisiji
 (Zadeva T-57/11)
 Tožeča stranka: Castelnou Energía, SL (Madrid, Španija) (zastopnik: E. Garayar, odvetnik)
 Ugotovi dopustnost ničnostne tožbe;
 na podlagi člena 263 Pogodbe o delovanju Evropske unije sklep razglasi za ničen, in
 Evropski Komisiji naloži plačilo stroškov družbe Castelnou Energía S.L. v tem postopku.
 V utemeljitev svoje tožbe tožeča stranka navaja osem razlogov.
 Prvi tožbeni razlog je kršitev člena 108(2) PDEU in člena 4(4) Uredbe Sveta (ES) 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (UL L 83, str. 1) ker pred sprejetjem odločbe ni bil uveden postopek uradne preiskave, kljub obstoju resnih dvomov glede združljivosti zadevnega ukrepa.
 Drugi tožbeni razlog je kršitev člena 106(2) PDEU, člena 107 PDEU v zvezi s členom 108(2) PDEU in členom 4(4) Uredbe 659/1999, saj je Komisija opravila necelovito analizo zadevnega ukrepa, ker ni opravila analize združljivosti obravnavanega ukrepa v celoti, ki obsega tri ločene elemente (tj. finančna kompenzacija proizvajalcem električne energije, mehanizem preferenčnega vstopa in obveznost nakupa domačega premoga).
 Tretji tožbeni razlog je kršitev obveznosti obrazložitve iz člena 296 PDEU, saj Komisija ni pojasnila razlogov za to, da ni analizirala združljivosti vseh elementov ukrepa.
 Četrti tožbeni razlog je kršitev splošnih načel in sicer pravice do obrambe in dobrega upravljanja, ki se morajo spoštovati v upravnem postopku, saj družbi Castelnou ni bila dana možnost, da v uradnem postopku preiskave, ki bi ga Komisija morala uvesti, navaja trditve.
 Peti tožbeni razlog je kršitev člena 106(2) PDEU, Okvira Skupnosti za državne pomoči v obliki nadomestila za javne storitve (UL C 297, 29.11.2005, str. 4) in člena 11(4) Direktive 2003/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2003 o skupnih pravilih za notranji trg z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 96/92/ES (UL L 176, str. 37), ob tem, da (i) ukrepa ne upravičuje obstoj tveganj glede dobave električne energije, ki bi terjala, kot zatrjuje Komisija, storitev v splošnem gospodarskem interesu in (ii) je ukrep, tudi če bi tveganja glede dobave električne energije obstajala (quod non), v vsakem primeru nesorazmeren glede na cilj zagotavljanja dobave električne energije in je zato nezakonit.
 Šesti tožbeni razlog je zloraba pooblastil s strani Komisije, saj je ta institucija kljub obstoju objektivnih, upoštevnih in doslednih indicev, ki kažejo na to, da ukrep ni namenjen zagotavljanju dobave električne energije temveč podpori rudarstvu, odločbo o združljivosti ukrepa oprla na razlog za katerega je vedela, da ni resničen, zaradi česar je tako sprejela sklep na podlagi drugih razlogov kot so navedeni.
 Sedmi tožbeni razlog je nezakonitost sklepa, saj ima njegovo sprejetje za posledico kršitev določb PDEU, ki zagotavljajo prosti pretok blaga (člena 28 in 34 PDEU) in svobodo ustanavljanja (člen 49 PDEU) s strani Komisije.
 Osmi tožbeni razlog je napačna uporaba prava s stani Komisije, saj odobritev zadevnega ukrepa krši nekatere določbe sekundarnega prava Unije in sicer: Direktive 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. oktobra 2003 o vzpostavitvi sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Skupnosti in o spremembi Direktive Sveta 96/61/ES (UL L 275, str. 32), spremenjene z Direktivo 2009/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 (UL L 140, str. 63); Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2005/89/ES z dne 18. januarja 2006 o ukrepih za zagotavljanje zanesljivosti oskrbe z električno energijo in naložb v infrastrukturo (UL L 33, str. 22); in Uredbe Sveta (ES) št. 1407/2002 z dne 23. julija 2002 o državni pomoči za premogovništvo (UL L 205, str. 1).
 Sklep Splošnega sodišča z dne 25. januarja 2011 – Basell Polyolefine proti Komisiji
 (Zadeva T-399/07) (1)
 Predsednik prvega razširjenega senata je odredil izbris zadeve.
 (1) UL C 315, 22.12.2007.