type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 |
 52013PC0260
 Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om djurhälsa /* COM/2013/0260 final - 2013/0136 (COD) */
 MOTIVERING
 1. MOTIV OCH SYFTE
 Djurhälsa är en viktig fråga för alla i EU. Detta
 beror inte bara på att djurhälsan påverkar folkhälsan, livsmedelssäkerheten och
 livsmedelsförsörjningen, utan också på att utbrott av djursjukdomar har
 ekonomiska konsekvenser och att åtgärder som vidtas för att bekämpa sjukdomar
 kan ha konsekvenser för djurskyddet.
 Förslaget till förordning om djurhälsa är utformat
 utifrån prioriteringarna för smart lagstiftning[1] och syftar både
 till att förenkla det nuvarande regelverket och att ta hänsyn till de berörda
 parternas önskemål om en förenklad administrativ börda.
 Det återspeglar även kommissionens prioriteringar,
 t.ex. målet smart tillväxt i Europa 2020-strategin[2],
 genom att det bidrar till att stärka sektorn med hjälp av aktiva förebyggande
 åtgärder och större flexibilitet vad gäller riskhantering.
 Bakgrund
 EU:s befintliga rättsliga regelverk för djurhälsa
 består av nästan 50 grunddirektiv och grundförordningar samt cirka 400
 sekundärrättsakter – vissa av dem antagna redan 1964.
 Kommissionen lät 2004 utföra en extern utvärdering
 för att i grunden se över resultaten av EU:s insatser på djurhälsoområdet.
 Utvärderingen utmynnade i en strategi för djurhälsa som antogs 2007. En
 kombination av olika faktorer gör det nödvändigt att återigen se över EU:s
 politik:
 ·
 Huvudlinjerna i den nuvarande politiken drogs
 mellan 1988 och 1995, då EU fortfarande hade bara tolv medlemsstater.
 ·
 Det finns nya utmaningar. Sjukdomar som var okända
 för tio år sedan har dykt upp, medan andra, t.ex. mul- och klövsjuka, blåtunga
 och fågelinfluensa, nyligen har medfört helt nya utmaningar, vilket varit en
 påminnelse om att de fortfarande utgör allvarliga risker.
 ·
 Handelsförutsättningarna har också förändrats
 radikalt och volymen på handeln med djur och animaliska produkter har ökat
 kraftigt både inom EU och med länder utanför.
 ·
 Forskningen, tekniken och de institutionella ramar
 inom vilka EU verkar har utvecklats avsevärt.
 Den befintliga lagstiftningen har visat sig ha
 flera brister. Vissa av dem har att göra med den allmänna politiska strategin:
 –
 EU:s nuvarande djurhälsopolitik är oerhört komplex.
 –
 En övergripande strategi saknas.
 –
 Det fokuseras inte tillräckligt på förebyggande av
 sjukdomar, särskilt inte på behovet av ökad biosäkerhet.
 Andra brister har att göra med vissa specifika
 problem vad gäller den nuvarande lagstiftningens funktion:
 –
 Problem vid handeln med levande djur inom unionen.
 Både allmänna och specifika brister åtgärdas i
 denna förordning, eller kommer att åtgärdas i delegerade akter och genomförandeakter.
 Målen med förslaget
 Förordningen om djurhälsa är den rättsliga ram som
 kompletterar EU:s strategi för djurhälsa från 2007. Strategin
 har följande allmänna mål:
 ·
 Säkerställa en hög nivå i fråga om folkhälsa och
 livsmedelssäkerhet genom att minimera förekomsten av biologiska och kemiska
 risker för människors hälsa.
 ·
 Främja djurhälsa genom att förebygga eller minska
 förekomsten av djursjukdomar och på detta sätt stödja jordbruket och
 landsbygdsekonomin.
 ·
 Stärka den ekonomiska tillväxten, sammanhållningen
 och konkurrenskraften samt garantera fri rörlighet för varor och proportionell
 rörlighet för djur.
 ·
 Främja sådana metoder inom jordbruk och djurskydd
 som förebygger djurhälsorelaterade hot, minimerar miljökonsekvenserna och
 stöder EU:s strategi för en hållbar utveckling.
 Förordningen om djurhälsa har följande särskilda
 mål:
 ·
 Att skapa ett enda förenklat, öppet och tydligt
 regelverk där målen, tillämpningsområdet och principerna för regleringen
 beskrivs systematiskt. Regelverket ska bygga på goda styrelseformer och vara
 förenligt med internationella normer (t.ex. OIE). Det ska fokusera på
 långsiktiga förebyggande åtgärder och samarbete med alla berörda parter.
 ·
 Att införa överordnade allmänna principer som
 möjliggör ett förenklat regelverk och förbättrar beredskapen inför nya
 utmaningar, t.ex. förmågan att snabbt reagera vid nya sjukdomar, utan att
 insatserna är av sämre kvalitet än enligt den nuvarande lagstiftningen.
 ·
 Att se till att de övergripande principerna i
 lagstiftningen om djurhälsa stämmer överens med principerna i politiken för
 djurhälsa, djurskydd och livsmedelssäkerhet samt i EU:s allmänna politik för
 klimatfrågor, jordbruk och hållbarhet.
 ·
 Att så långt som möjligt minska konsekvenserna av
 djursjukdomar på människors och djurs hälsa, djurskydd, ekonomi och samhälle
 genom att öka medvetenheten om och beredskapen inför sjukdomar samt
 övervakningen och systemen för nödåtgärder både i medlemsstaterna och i EU som
 helhet.
 ·
 Att se till att den inre marknaden för djur och
 animaliska produkter fungerar väl, att djurs och människors hälsa skyddas samt
 att Europa 2020-målen stöds.
 Förordningen om djurhälsa har följande konkreta
 mål:
 ·
 Att förankra det nya tänkandet, som är inriktat på
 förebyggande och incitament, i djurhälsopolitiken.
 ·
 Att möjliggöra en tydlig och jämn fördelning av
 uppgifter och skyldigheter mellan behöriga myndigheter, EU-institutionerna,
 jordbrukssektorn, djurägare m.fl.
 ·
 Att dela in sjukdomar i olika kategorier som grund
 för insatser på EU-nivå.
 ·
 Införa effektiva mekanismer för snabb respons på sjukdomsutbrott,
 även när det gäller utmaningar som nya sjukdomar.
 ·
 Att se till att det finns god beredskap för
 nödsituationer och tidiga insatser vid djursjukdomar och zoonoser, t.ex.
 användning av vacciner.
 ·
 Att införa förenklade förfaranden när tekniska och
 andra omständigheter tillåter det, med beaktande av de särskilda behov som
 småbrukare och mikroföretag har, och att avlägsna omotiverade administrativa
 bördor och kostnader när det är möjligt.
 ·
 Att se till att det nya regelverket är tillräckligt
 flexibelt för en smidig anpassning till den framtida vetenskapliga och tekniska
 utvecklingen.
 ·
 Att minska risken för störningar i handeln genom
 att försöka nå en lämplig nivå av konvergens med relevanta internationella
 normer, men samtidigt fortsätta verka för stränga djurhälsokrav.
 2. RÄTTSLIGA ASPEKTER
 Rättslig grund
 Den rättsliga grunden för EU:s lagstiftning om
 djurhälsa är artiklarna 43, 114 och 168 i fördraget om Europeiska unionens
 funktionssätt, eftersom de utgör en viktig del av EU:s politik för jordbruk, folkhälsa
 och konsumentskydd, handel och den inre marknaden.
 –
 Artikel 43 utgör den rättsliga grunden för EU:s
 lagstiftning om den gemensamma jordbrukspolitiken. Samma artikel utgör även
 grunden för veterinärlagstiftningen genom att EU:s djurhälsopolitik i rättsligt
 hänseende betraktas som en del av den gemensamma jordbrukspolitiken och den
 därför omfattas av samma lagstiftningsförfaranden och administrativa
 förfaranden.
 –
 Artikel 114 utgör den rättsliga grunden för
 inrättandet av den inre marknaden och dess funktion och för tillnärmning av
 bestämmelser om detta i lagar och andra författningar.
 –
 Artikel 168 om hälsoskydd gäller skydd av folkhälsa
 från alla skadliga faktorer, även sådana som rör djurhälsa. Veterinära åtgärder
 som direkt syftar till att skydda folkhälsan har också antagits enligt
 medbeslutandeförfarandet på basis av denna artikel.
 Förenlighet med Europeiska unionens politik på
 andra områden
 Förordningen om djurhälsa växelverkar med den
 rättsliga ramen för djurskydd, livsmedelssäkerhet, folkhälsa, foder,
 veterinärmedicinska produkter, miljöskydd, offentlig kontroll, den gemensamma
 fiskeripolitiken och den gemensamma jordbrukspolitiken.
 Koppling till andra förslag som ingår i paketet
 Förslaget är en del av ett paket med fyra
 rättsakter om djurhälsa, växters hälsa, kvaliteten på växtförökningsmaterial
 samt offentlig kontroll av växter, djur, livsmedel och foder.
 Översynen av förordningen om offentlig kontroll
 innebär att offentlig kontroll kan användas mer systematiskt för att skydda
 djurhälsa och ligger i linje med förordningen om djurhälsa.
 3. SUBSIDIARITET OCH PROPORTIONALITET
 Subsidiaritet
 God djurhälsa innebär inte bara fördelar för
 enskilda utan är också en kollektiv nyttighet med bredare samhälleliga
 fördelar. Många djursjukdomar är överförbara och därför kan man nå de bästa
 resultaten med en gemensam strategi snarare än med enskilda insatser.
 Fördelarna med en harmoniserad strategi på EU-nivå
 är allmänt erkända. Strategin har bidragit till att minska den administrativa
 bördan för aktörer, företag, veterinärer och sektorer relaterade till
 veterinärmedicin. Den har också varit viktig för den inre marknaden eftersom
 harmoniserade djurhälsovillkor har underlättat handeln med djur och animaliska
 produkter (kött, mjölk m.m.) inom EU. Den gemensamma jordbrukspolitiken har
 också gynnats.
 Enhetliga bestämmelser på EU-nivå om förebyggande,
 anmälan, bekämpning och utrotning av djursjukdomar har visat sig ha fördelar
 vid de utbrott av djursjukdomar som skett på senare tid. Det står klart att EU
 kan reagera snabbt på kriser av detta slag och begränsa sjukdomarnas spridning
 och därmed minimera konsekvenserna av dem. Detta beror till stor del på att man
 haft en gemensam strategi för bekämpning av sjukdomar, som bland annat
 inneburit att jordbruksföretagen erbjudits ekonomisk ersättning för de
 förluster som orsakats av åtgärder för bekämpning av sjukdom. Om man ser till
 hela den inre marknaden kan en sjukdom som inte bekämpas i en medlemsstat
 allvarligt påverka unionens hälsostatus och skada dess exportmöjligheter. Mot
 denna bakgrund är det motiverat med åtgärder på EU-nivå, eftersom målet för
 åtgärderna inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna, och
 EU på ett mer effektivt och ändamålsenligt sätt kan åstadkomma ett enhetligt
 tillvägagångssätt.
 Proportionalitet
 Förordningen om djurhälsa skapar en allmän ram för
 förebyggande, bekämpning och utrotning av djursjukdomar. Ramen bygger på
 resultatinriktade bestämmelser som inte är alltför detaljerade utan ger den
 flexibilitet som behövs för att medlemsstaterna vid behov ska kunna anta mer
 ingående lagstiftning och anpassa bestämmelserna till nationella, regionala
 eller lokala förhållanden. Å andra sidan måste handelsbestämmelserna vara så
 pass exakta att de minskar risken för att aktörerna och de behöriga
 myndigheterna tillämpar dem på olika sätt, vilket skulle leda till en
 snedvridning av konkurrensen och möjligen till en mindre enhetlig hållning till
 sjukdomsbekämpning. I förordningen har man strävat efter balans mellan
 proportionalitetsprincipen och nödvändiga åtgärder.
 4. SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH
 KONSEKVENSBEDÖMNINGAR
 Samrådsförfarande
 Förordningen om djurhälsa är resultatet av en rad
 noggranna analyser.
 Kommissionen lät 2004 utföra en oberoende
 utvärdering av hur EU:s djurhälsopolitik[3] fungerat under
 det föregående årtiondet och hur väl den stämmer överens med EU:s politiska
 insatser på andra områden. Syftet var att kartlägga vilka aspekter av
 djurhälsopolitiken som kunde förbättras ytterligare och att föreslå hur dessa
 förbättringar skulle kunna göras.
 Utvärderingen ledde bland annat till en
 rekommendation om att det borde utarbetas en enhetlig strategi för djurhälsa
 för att förhindra att utvecklingen av politiken sker utan systematik som
 respons på kriser. Rekommendationen resulterade i en EU-strategi för djurhälsa
 2007–2013 enligt principen ”Det är bättre att förebygga än att behandla”[4].
 I djurhälsostrategin konstateras att EU ska sträva
 mot ett enda regelverk för djurhälsa där större tonvikt läggs vid incitament
 snarare än vid straffavgifter. Regelverket ska vara mer samstämmigt med EU:s
 politik på andra områden och ska också anpassas till internationella standarder
 och omfatta de gemensamma principerna och kraven i gällande lagstiftning.
 Europaparlamentet[5], rådet[6]
 och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén[7] var positiva till
 initiativ såsom det presenterades i kommissionens meddelande. I handlingsplanen
 för genomförandet av EU:s djurhälsostrategi[8] bekräftades det
 att huvudsyftet med djurhälsostrategin är att utarbeta en djurhälsolagstiftning
 för EU.
 Från första början har de viktigaste berörda
 parterna, medlemsstaterna, de behöriga myndigheterna, internationella
 organisationer och handelspartner deltagit aktivt och haft stor betydelse i de
 diskussioner som förts. Ekonomiska och samhälleliga intressenter, t.ex.
 europeiska organisationer som arbetar med djurhälsa och djurskydd, och
 allmänheten har dessutom getts möjlighet att inkomma med synpunkter, i enlighet
 med kommissionens regler för samråd.
 5. DELARNA I FÖRSLAGET
 Del I: Allmänna bestämmelser
 I förordningen om djurhälsa fastställs
 EU-lagstiftningens allmänna principer för god djurhälsa. Den innehåller
 bestämmelser både om landlevande och vattenlevande djur.
 I del I ingår också bestämmelser om prioritering
 och förtecknande av sjukdomar som sannolikt kan få betydande konsekvenser.
 Detta betyder att unionen för första gången kommer att kunna prioritera sina
 resurser systematiskt utifrån vetenskapliga och faktabaserade belägg.
 Det är även första gången som skyldigheterna för
 olika parter som är avgörande för skydd av djurhälsan, t.ex. aktörer,
 veterinärer och sällskapsdjurshållare, fastställs. Det krävs till exempel att
 aktörer och djuryrkesverksamma personer måste ha grundläggande kunskaper om
 djurhälsa och frågor som hör samman med det.
 Del II: Anmälan, övervakning,
 utrotningsprogram, sjukdomsfri status
 I del II preciseras skyldigheterna avseende
 anmälan och övervakning, inbegripet djurhälsobesök. Aktörernas, de behöriga
 myndigheternas och andra parters skyldigheter vad gäller övervakning av
 djurhälsosituationen i unionen förtydligas också. Det nya systemet innebär att
 synergieffekterna mellan den övervakning som utförs av olika aktörer på området
 kan tillvaratas bättre så att man kan säkerställa att resurserna för
 övervakning används så väl och kostnadseffektivt som möjligt.
 En annan viktig förändring är att delområden, som
 för närvarande endast är tillåtna vid åtgärder mot fågelinfluensa och inom
 vattenbruk, kommer att kunna användas mer allmänt. Detta innebär större
 flexibilitet vid åtgärder för sjukdomsbekämpning genom att förflyttningar och
 handel under vissa omständigheter – baserat på riskbedömning – kommer att kunna
 fortsätta.
 Del III: Medvetenhet om, beredskap inför och bekämpning av sjukdomar
 I del III föreskrivs att medlemsstaterna liksom tidigare måste utforma
 beredskapsplaner för vissa sjukdomar och öva på genomförandet av dem.
 Ett tydligt och enhetligt regelverk för
 vaccinering fastställs också.
 Användningen av banker för antigener, vacciner och
 diagnostiska reagens regleras också.
 Bestämmelser om bekämpningsåtgärder som måste
 vidtas vid ett misstänkt eller bekräftat utbrott av vissa sjukdomar fastställs,
 men innebär inga större förändringar av det nuvarande systemet eftersom det
 fungerar väl.
 Del IV: Krav avseende registrering,
 godkännande, spårbarhet och förflyttningar
 Del IV är uppdelad i tre avdelningar med skilda
 bestämmelser för landlevande djur, vattenlevande djur och andra djur. På grund
 av olika produktionsmetoder och epidemiologi måste dessa behandlas separat. I
 avdelningarna om vattenlevande respektive landlevande djur ingår bestämmelser
 som underlättar identifiering och spårning av djur och anläggningar.
 Möjligheten att spåra djur är av största vikt vid ett sjukdomsutbrott så att
 man får större kunskaper om sjukdomens epidemiologi och kan bekämpa den bättre.
 Vidare införs genom bestämmelserna i dessa avdelningar en möjlighet att
 registrera och spåra fler djur med hjälp av elektroniska metoder, vilket leder
 till förenkling och bättre lagstiftning. Utnyttjandet av tekniska möjligheter
 minskar dessutom den administrativa bördan. Den tredje avdelningen om andra
 djur ingår endast med tanke på eventuella framtida bestämmelser, ifall nya hot
 skulle uppstå för dessa djur.
 Del V: Införsel till unionen och export
 I del V fastställs de normer och krav som måste
 uppfyllas av tredjeländer som sänder djur, avelsmaterial, animaliska produkter
 och annat material som kan sprida djursjukdomar till unionen, i syfte att
 hindra introduktion av sjukdomar. Dessutom ingår bestämmelser om export. Dessa
 innebär inga praktiska förändringar i förhållande till den gällande
 lagstiftningen som fungerar väl.
 Del VI: Nödåtgärder
 Nödåtgärder är en viktig del av
 sjukdomsbekämpning. De förfaranden som ska följas i nödsituationer för att
 säkerställa snabba och enhetliga reaktioner inom unionen fastställs i del VI.
 Dessa innebär endast ett fåtal praktiska förändringar i förhållande till den
 gällande lagstiftningen, som fungerar väl.
 Del VII: Övergångs- och slutbestämmelser
 Slutbestämmelserna och övergångsbestämmelserna
 gäller nationella bestämmelser, villkoren för antagande av delegerade akter,
 upphävanden och andra nödvändiga rättsliga bestämmelser.
 6. BUDGETKONSEKVENSER
 Förslaget medför inga utgifter som inte redan redovisats i
 finansieringsöversikten för den gemensamma finansieringsramen för
 livsmedelskedjan, djurhälsa och djurskydd samt växthälsa och
 växtförökningsmaterial.
 2013/0136
 (COD)
 Förslag till
 EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING
 om djurhälsa
 EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA
 UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
 med beaktande av fördraget om Europeiska
 unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 43.2, 114.3 och 168.4 b,
 med beaktande av Europeiska kommissionens
 förslag,
 efter översändande av utkastet till
 lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,
 med beaktande av Europeiska ekonomiska och
 sociala kommitténs yttrande[9],
 med beaktande av Regionkommitténs yttrande[10],
 i enlighet med det ordinarie
 lagstiftningsförfarandet, och
 av följande skäl:
 (1) Effekterna av överförbara
 djursjukdomar och de åtgärder som krävs för att begränsa dessa sjukdomar kan
 vara förödande för enskilda djur, djurpopulationer, djurhållare och ekonomin.
 (2) Som den senaste tidens
 erfarenheter har visat kan överförbara djursjukdomar också ha en betydande effekt
 på människors hälsa, till exempel när det gäller aviär influensa och
 salmonella.
 (3) Dessutom finns negativa
 interaktiva effekter när det gäller biologisk mångfald, klimatförändringen och
 andra miljöaspekter. Klimatförändringen kan påverka uppkomsten av nya
 sjukdomar, prevalensen av befintliga sjukdomar och den geografiska utbredningen
 av sjukdomsagens och vektorer, inklusive de som kan drabba vilda djur.
 (4) För att garantera en hög
 standard för djurs och människors hälsa i unionen och en rationell utveckling
 av jordbruks- och vattenbrukssektorn samt för att öka produktiviteten, bör
 djurhälsobestämmelser fastställas på unionsnivå. Dessa bestämmelser behövs
 bland annat för att bidra till förverkligandet av den inre marknaden och för
 att förhindra spridningen av infektiösa sjukdomar.
 (5) Den befintliga
 unionslagstiftningen om djurhälsa består av en rad sammankopplade och inbördes
 relaterade grundläggande rättsakter i vilka fastställs djurhälsobestämmelser
 som gäller för handel inom unionen, införsel till unionen av djur och
 produkter, utrotning av sjukdomar, veterinärkontroller, anmälan av sjukdomar
 och finansiellt stöd till olika djurarter, men det saknas en övergripande
 rättslig ram som ger harmoniserade principer för hela sektorn.
 (6) I strategin för djurhälsa för
 Europeiska unionen (2007–2013) föreslås att ”Det är bättre att förebygga än att
 behandla” och kommissionen antog strategin genom sitt meddelande till
 Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt
 Regionkommittén av den 19 september 2007[11]. Strategins
 målsättning är att öka inriktningen på förebyggande åtgärder, övervakning av
 sjukdomar, sjukdomsbekämpning och forskning i syfte att minska förekomsten av
 djursjukdomar och minimera effekterna av utbrott när de inträffar. I strategin
 föreslås att ett enda och förenklat regelverk för djurhälsa antas, vilket
 skulle innebära en anpassning till internationella standarder och ett fast
 åtagande för en hög standard på djurhälsan.
 (7) Syftet med denna förordning
 är att genomföra åtagandena och visionerna i strategin för djurhälsa, inklusive
 ”One Health”-principen, och att konsolidera den rättsliga ramen för unionens
 gemensamma politik på djurhälsoområdet genom ett enda, förenklat och flexibelt
 regelverk för djurhälsa.
 (8) Djur kan drabbas av ett brett
 spektrum av infektiösa eller icke-infektiösa sjukdomar. Många sjukdomar kan
 behandlas, påverka endast det enskilda berörda djuret eller sprids inte till
 andra djur eller till människor. Överförbara sjukdomar kan å andra sidan ha större
 inverkan på djurs eller människors hälsa och ha effekter på populationsnivå.
 Djurhälsobestämmelserna i denna förordning bör begränsas till endast dessa
 sistnämnda sjukdomar.
 (9) Vid fastställandet av dessa
 bestämmelser för djurhälsa är det viktigt att beakta sambandet mellan djurhälsa
 och människors hälsa, miljö, livsmedels- och fodersäkerhet, djurskydd, tryggad
 livsmedelsförsörjning samt ekonomiska, sociala och kulturella aspekter.
 (10) Genom rådets beslut 94/800/EG
 av den 22 december 1994 om ingående, på Europeiska gemenskapens vägnar –
 vad beträffar frågor som omfattas av dess behörighet – av de avtal som är
 resultatet av de multilaterala förhandlingarna i Uruguayrundan (1986-1994)[12]
 godkänns på den dåvarande Europeiska gemenskapen vägnar, vad gäller den del som
 omfattas av dess behörighet, avtalet om upprättande av
 Världshandelsorganisationen (WTO) och avtalen i bilagorna 1, 2 och 3 till
 det avtalet vilka omfattar avtalet om tillämpning av sanitära och fytosanitära
 åtgärder (SPS-avtalet). SPS-avtalet reglerar användningen av åtgärder som är
 nödvändiga för att skydda människors, djurs eller växters liv eller hälsa så
 att de inte godtyckligt eller otillbörligt diskriminerar mellan
 WTO-medlemmarna. Om det finns internationella standarder bör de användas som
 utgångspunkt. Medlemmarna får dock fastställa sina egna relevanta standarder
 under förutsättning att dessa standarder grundas på vetenskapliga fakta.
 (11) När det gäller djurhälsa
 hänvisas det i SPS-avtalet till standarderna från Världsorganisationen för
 djurhälsa (OIE) vad gäller djurhälsovillkor för internationell handel. För att
 minska risken för störningar i handeln bör EU:s åtgärder avseende djurhälsa
 sträva efter lämplig överensstämmelse med OIE:s standarder.
 (12) I särskilda fall där det finns
 en betydande risk för djurs eller människors hälsa men där det råder
 vetenskaplig osäkerhet är det enligt artikel 5.7 i SPS-avtalet, som har
 tolkats för unionen i kommissionens meddelande av den 2 februari 2000 om
 försiktighetsprincipen[13], möjligt för en part i
 det avtalet att anta tillfälliga åtgärder på grundval av tillgängliga och
 relevanta uppgifter. Under sådana omständigheter måste WTO-medlemmen få fram de
 ytterligare uppgifter som krävs för en mer opartisk riskbedömning och se över
 åtgärden i enlighet med detta inom rimlig tid.
 (13) Riskbedömningen, som utgör
 grunden för att åtgärder enligt denna förordning vidtas, bör bygga på
 tillgängliga vetenskapliga fakta och bör utföras på ett självständigt,
 objektivt och öppet sätt. Vederbörlig hänsyn bör även tas till yttranden från
 Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet, som inrättades genom
 artikel 22.1 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG)
 nr 178/2002 av den 28 januari 2002 om allmänna principer och krav för
 livsmedelslagstiftning, om inrättande av Europeiska myndigheten för
 livsmedelssäkerhet och om förfaranden i frågor som gäller livsmedelssäkerhet[14].
 (14) I Europaparlamentets och
 rådets förordning (EG) nr 1069/2009 av den 21 oktober 2009 om
 hälsobestämmelser för animaliska biprodukter och därav framställda produkter
 som inte är avsedda att användas som livsmedel och om upphävande av förordning
 (EG) nr 1774/2002 (förordning om animaliska biprodukter)[15]
 fastställs bestämmelser för både människors och djurs hälsa i samband med
 animaliska biprodukter och framställda produkter för att förebygga och minimera
 risker för människors och djurs hälsa av dessa produkter och framför allt
 skydda säkerheten i livsmedels- och foderkedjan. För att undvika överlappningar
 i unionslagstiftningen bör den här förordningen endast tillämpas på animaliska
 biprodukter och framställda produkter då särskilda bestämmelser inte fastställs
 i förordning (EG) nr 1069/2009 och då det finns en djurhälsorisk. I
 förordning (EG) nr 1069/2009 regleras till exempel inte hur animaliska biprodukter
 och framställda produkter ska hanteras i samband med åtgärder för
 sjukdomsbekämpning, och därför omfattas dessa frågor av den här förordningen.
 (15) Dessutom har redan särskilda
 bestämmelser för överförbara djursjukdomar, inklusive sådana som kan överföras
 till människor (nedan kallade zoonoser), fastställts i
 Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 999/2001 av den
 22 maj 2001 om fastställande av bestämmelser för förebyggande, kontroll
 och utrotning av vissa typer av transmissibel spongiform encefalopati[16],
 Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/99/EG av den 17 november 2003
 om övervakning av zoonoser och zoonotiska smittämnen, om ändring av rådets
 beslut 90/424/EEG och om upphävande av rådets direktiv 92/117/EEG[17]
 och Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2160/2003 av den
 17 november 2003 om bekämpning av salmonella och vissa andra
 livsmedelsburna zoonotiska smittämnen[18] och särskilda
 bestämmelser för överförbara sjukdomar hos människor i Europaparlamentets och
 rådets beslut nr 2119/98/EG av den 24 september 1998 om att bilda ett
 nätverk för epidemiologisk övervakning och kontroll av smittsamma sjukdomar i
 gemenskapen[19]. Dessa rättsakter bör
 fortsätta att gälla efter antagandet av den här förordningen. För att undvika
 överlappningar i unionslagstiftningen bör den här förordningen därför endast
 gälla zoonoser i den mån särskilda bestämmelser inte redan har fastställts i
 dessa andra unionsakter.
 (16) Sjukdomar som förekommer hos
 vilda djurpopulationer kan ha en skadlig effekt på jordbruks- och
 vattenbrukssektorerna, människors hälsa, miljön och den biologiska mångfalden.
 Denna förordnings tillämpningsområde bör därför i sådana fall omfatta vilda
 djur, både som potentiella offer för dessa sjukdomar och som deras vektorer.
 (17) Djursjukdomar överförs inte
 bara genom direkt kontakt mellan djur eller mellan djur och människor. De
 förflyttas också med vatten och luft, vektorer såsom insekter eller sperma, ägg
 och embryon som används vid artificiell inseminering, äggdonation eller överföring
 av embryon. Sjukdomsagens kan också finnas i livsmedel och andra produkter av
 animaliskt ursprung, t.ex. läder, päls, fjädrar, horn och andra material från
 kroppen av ett djur. Dessutom kan flera andra
 föremål, t.ex. transportfordon, utrustning, foder samt hö och halm, sprida
 sjukdomsagens. Effektiva djurhälsobestämmelser måste därför omfatta alla
 infektionsvägar och berörda material.
 (18) Djursjukdomar kan ha en
 skadlig inverkan på djurarters utbredning i naturen och därmed påverka den
 biologiska mångfalden. Mikroorganismer som orsakar djursjukdomar kan därför
 omfattas av definitionen av invasiva främmande arter i Förenta nationernas
 konvention om biologisk mångfald. De åtgärder som föreskrivs i denna förordning
 beaktar även biologisk mångfald och därmed bör denna förordning omfatta
 djurarter och sjukdomsagens, inklusive de som definieras som invasiva
 djurarter, vilka spelar en roll i överföringen av eller drabbas av de sjukdomar
 som omfattas av denna förordning.
 (19) I den unionslagstiftning som
 antagits före denna förordning fastställs separata djurhälsobestämmelser för
 landlevande och vattenlevande djur. I rådets direktiv 2006/88/EG av den
 24 oktober 2006 om djurhälsokrav för djur och produkter från vattenbruk
 och om förebyggande och bekämpning av vissa sjukdomar hos vattenlevande djur[20]
 fastställs särskilda bestämmelser för vattenlevande djur. Likväl gäller de
 huvudsakliga principerna för god förvaltning av djurhälsa i de flesta fall för
 båda grupperna av djurarter. Följaktligen bör den här förordningens
 tillämpningsområde omfatta både landlevande och vattenlevande djur och
 djurhälsobestämmelserna bör göras enhetliga i tillämpliga fall. För vissa
 aspekter, särskilt registrering och godkännande av anläggningar samt spårbarhet
 och förflyttning av djur inom unionen, följer dock denna förordning det
 tillvägagångssätt som använts tidigare, vilket var att fastställa olika
 djurhälsobestämmelser för landlevande och vattenlevande djur på grund av deras
 olika miljöer och därmed olika krav för att skydda hälsan.
 (20) I unionslagstiftning som
 antagits före denna förordning, särskilt i rådets direktiv 92/65/EEG av den
 13 juli 1992 om fastställande av djurhälsokrav i handeln inom och importen
 till gemenskapen av djur, sperma, ägg (ova) och embryon som inte faller under
 de krav som fastställs i de specifika gemenskapsbestämmelser som avses i bilaga
 A.I till direktiv 90/425/EEG[21], fastställs även
 grundläggande djurhälsobestämmelser för andra djurarter som inte regleras i
 andra unionsakter, t.ex. reptiler, amfibier, marina däggdjur och djurarter som
 varken är vattenlevande eller landlevande enligt definitionen i denna
 förordning. Dessa arter utgör vanligtvis inte någon betydande hälsorisk för
 människor eller andra djur och därför gäller i förekommande fall endast ett fåtal
 djurhälsobestämmelser. För att undvika onödiga administrativa bördor och
 kostnader bör denna förordning följa det tillvägagångssätt som använts
 tidigare, vilket är att tillhandahålla den rättsliga ramen för att kunna
 fastställa detaljerade djurhälsobestämmelser för förflyttningar av dessa djur
 och produkter därav om riskerna kräver det.
 (21) Det innebär i allmänhet en
 lägre hälsorisk att hålla sällskapsdjur, inklusive vattenlevande prydnadsdjur i
 hushåll och icke-kommersiella akvarier för prydnadsdjur, både inomhus och
 utomhus jämfört med andra sätt att hålla eller flytta djur i större skala,
 t.ex. de sätt som är vanliga inom jordbruket. De allmänna bestämmelserna om
 registrering, journalföring och förflyttningar inom unionen bör därför inte
 gälla dessa djur, eftersom det skulle utgöra en omotiverad administrativ börda
 och kostnad. Krav på registrering och journalföring bör därför inte gälla för
 sällskapsdjurshållare. Dessutom bör särskilda bestämmelser fastställas för
 förflyttningar av sällskapsdjur utan kommersiellt syfte inom unionen.
 (22) Vissa definierade grupper av
 djur, för vilka särskilda djurhälsobestämmelser finns i denna förordning, måste
 förtecknas som art i en bilaga på grund av gruppens omfattning. Detta gäller
 för gruppen av däggdjur med hovar och klövar som klassificeras som hov- och
 klövdjur. Denna förteckning kan behöva ändras i framtiden på grund av förändrad
 taxonomi, vetenskaplig utveckling eller tekniska uppdateringar motiverade av
 vetenskapen. Även förteckningen över sällskapsdjursarter kan behöva justeras på
 grund av samhällsutvecklingen eller ändrade vanor vad gäller sällskapsdjur,
 särskilt när dessa djur överför sjukdomar. I syfte att beakta sådana
 förändringar bör därför befogenheten att anta akter i enlighet med
 artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt delegeras
 till kommissionen med avseende på förteckningarna över sällskapsdjur och hov-
 och klövdjur i bilagorna I och II till denna förordning.
 (23) Inte alla överförbara
 djursjukdomar kan eller bör förebyggas och bekämpas genom
 lagstiftningsåtgärder, t.ex. om sjukdomen är alltför utbredd, diagnostiska
 verktyg inte finns tillgängliga eller om den privata sektorn på egen hand kan
 vidta åtgärder för att bekämpa sjukdomen. Lagstiftningsåtgärder för att
 förebygga och bekämpa överförbara djursjukdomar kan få allvarliga ekonomiska
 konsekvenser för de relevanta sektorerna och störa handeln. Det är därför
 viktigt att dessa åtgärder endast tillämpas när de är proportionerliga och
 nödvändiga, t.ex. när en sjukdom utgör eller misstänks utgöra en betydande risk
 för människors eller djurs hälsa.
 (24) Dessutom bör åtgärder för att
 förebygga och bekämpa varje enskild överförbar djursjukdom vara skräddarsydda
 efter sjukdomens unika epidemiologiska profil och dess konsekvenser. De bestämmelser
 för förebyggande och bekämpning som gäller för var och en av dem bör därför
 vara sjukdomsspecifika.
 (25) För överförbara djursjukdomar
 förknippas ett sjukdomsvillkor vanligtvis med infektionens kliniska eller
 patologiska manifestationer. För syftet med denna förordning, som är att
 bekämpa spridning av och att utrota vissa överförbara djursjukdomar, bör
 definitionen av sjukdomen vara mer omfattande för att även innefatta andra
 bärare av sjukdomsagenset.
 (26) Vissa överförbara
 djursjukdomar sprider sig inte lätt till andra djur eller människor, och de
 skadar följaktligen inte ekonomin eller den biologiska mångfalden i stor skala.
 Därför utgör de inte ett allvarligt hot mot människors eller djurs hälsa i
 unionen och de kan således vid behov åtgärdas genom nationella bestämmelser.
 (27) För överförbara djursjukdomar
 som inte omfattas av åtgärder på unionsnivå men som har en viss ekonomisk
 betydelse för den privata sektorn på lokal nivå, bör den senare med bistånd av
 medlemsstaternas behöriga myndigheter vidta åtgärder för att förhindra eller
 bekämpa dessa sjukdomar, t.ex. genom självreglering eller utarbetande av
 riktlinjer för god praxis.
 (28) I motsats till de överförbara
 djursjukdomar som beskrivs i skälen 26 och 27 kan mycket överförbara
 djursjukdomar lätt spridas över gränserna, och om de dessutom är en zoonos kan
 de även ha konsekvenser för människors hälsa och livsmedelssäkerheten. Därför
 bör mycket överförbara djursjukdomar och zoonoser omfattas av denna förordning.
 (29) Åtgärd 5 i kommissionens
 meddelande till Europaparlamentet och rådet Handlingsplan mot antimikrobiell
 resistens[22] betonar denna
 förordnings förebyggande roll och den därigenom förväntade minskade
 användningen av antibiotika för djur. Mikroorganismers resistens mot
 antimikrobiella medel som de tidigare svarat på ökar. Denna resistens försvårar
 behandlingen av infektiösa sjukdomar hos människor och djur. Därför bör
 mikroorganismer som har utvecklat resistens mot antimikrobiella medel behandlas
 som om de vore överförbara sjukdomar och därmed omfattas av denna förordnings
 tillämpningsområde.
 (30) Nya faror i samband med vissa
 sjukdomar eller arter kan uppstå särskilt på grund av miljöförändringar,
 klimatet, djurhållning och jordbrukstraditioner, men också genom sociala
 förändringar. Den vetenskapliga utvecklingen kan också leda till ny kunskap och
 ökad medvetenhet om befintliga sjukdomar. Dessutom kan sjukdomar och arter som
 är viktiga i dag marginaliseras i framtiden. Därför bör denna förordnings
 tillämpningsområde vara brett och de bestämmelser som fastställs bör fokusera
 på sjukdomar som påverkar allmänheten i stor utsträckning. Världsorganisationen
 för djurhälsa (OIE) har med stöd av Europeiska kommissionen utvecklat ett
 system för sjukdomsprioritering och sjukdomskategorisering genom att lägga fram
 en undersökning om förtecknande och kategorisering av prioriterade
 djursjukdomar, även de som kan överföras till människor (Listing and
 categorisation of priority animal diseases, including those transmissible to
 humans)[23] och ett verktyg för
 detta arbete. Denna förordning bör införa ett sådant tillvägagångssätt i
 unionslagstiftningen.
 (31) För att säkerställa enhetliga
 villkor för genomförandet av denna förordning vad gäller överförbara
 djursjukdomar på unionsnivå bör det upprättas en harmoniserad förteckning över
 överförbara djursjukdomar (nedan kallade förtecknade sjukdomar).
 Följaktligen bör kommissionen ges genomförandebefogenheter att fastställa en
 sådan förteckning.
 (32) Nya sjukdomar som kan orsaka
 allvarliga risker för människors eller djurs hälsa och påverka hälsan, ekonomin
 eller miljön kan uppträda i framtiden. Efter bedömningen av sådana sjukdomar
 och efter, i förekommande fall, antagande av tillfälliga nödåtgärder kan det
 behövas en snabb reaktion och att en sådan sjukdom tas upp på förteckningen
 över förtecknade sjukdomar. Därför bör befogenheten att anta akter i enlighet
 med det skyndsamma förfarandet delegeras till kommissionen i dessa
 vederbörligen motiverade fall av risker för människors eller djurs hälsa.
 (33) De förtecknade sjukdomarna
 kommer att kräva olika strategier för hantering. Vissa mycket smittsamma
 sjukdomar som för närvarande inte förekommer i unionen kräver stränga åtgärder
 så att de omedelbart utrotas när de påvisas. För andra sjukdomar som eventuellt
 redan förekommer i delar av unionen krävs obligatorisk eller frivillig
 utrotning. I båda fallen är det lämpligt att införa restriktioner för
 förflyttningar av djur och produkter, t.ex. ett förbud mot förflyttningar till
 och från drabbade områden, eller helt enkelt testning före avsändandet. I andra
 fall kan det vara lämpligt att bara övervaka sjukdomens utbredning utan att
 vidta ytterligare åtgärder. Detta gäller särskilt nya sjukdomar om vilka det
 finns begränsat med information.
 (34) Kriterier bör föreskrivas för att
 säkerställa att alla relevanta aspekter beaktas vid fastställandet av vilka
 överförbara djursjukdomar som bör förtecknas i enlighet med denna förordning
 och för att fastställa tillämpningen av bestämmelserna för förebyggande och
 bekämpning av sjukdom i denna förordning avseende de olika förtecknade
 sjukdomarna, för att garantera samstämmighet och konsekvens. I syfte att
 säkerställa att de tekniska och vetenskapliga framstegen samt utvecklingen av
 relevanta internationella standarder beaktas, bör befogenheten att anta akter i
 enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt
 delegeras till kommissionen med avseende på eventuella ändringar av dessa
 kriterier.
 (35) Bestämmelserna för
 förebyggande och bekämpning i denna förordning avseende en specifik överförbar
 djursjukdom bör tillämpas på djurarter som kan överföra sjukdomen i fråga,
 antingen genom att vara mottagliga för den eller genom att fungera som dess
 vektor. För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av denna förordning
 är det nödvändigt att fastställa en harmoniserad förteckning över de arter för
 vilka åtgärderna avseende specifika förtecknade sjukdomar bör tillämpas på
 unionsnivå (nedan kallade förtecknade arter), och därmed bör
 kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter med avseende på att upprätta en
 sådan förteckning.
 (36) Beroende på en förtecknad
 sjukdoms betydelse och inverkan, dess utbredning, prevalens och incidens i
 unionen samt de åtgärder som är tillgängliga för förebyggande och bekämpning av
 sjukdomen i fråga bör olika kategorier av bestämmelser för förebyggande och
 bekämpning av sjukdom i denna förordning tillämpas på ett samordnat och
 konsekvent sätt för varje förtecknad sjukdom.
 (37) För att säkerställa enhetliga
 villkor för genomförandet av denna förordning med avseende på de åtgärder för
 förebyggande och bekämpning av sjukdom som är tillämpliga för förtecknade
 sjukdomar, är det nödvändigt att fastställa tillämpningen av de bestämmelser
 som anges i denna förordning på förtecknade sjukdomar på unionsnivå.
 Kommissionen bör därmed tilldelas genomförandebefogenheter med avseende på att
 fastställa vilka förtecknade sjukdomar som ska omfattas av vilka bestämmelser.
 (38) Aktörer, djuryrkesverksamma
 personer och sällskapsdjurshållare som arbetar med djur är de som bäst kan
 bevaka och säkerställa hälsan hos de djur och produkter som de ansvarar för. De
 bör därför ha det primära ansvaret för att genomföra åtgärder för att förhindra
 och bekämpa att sjukdomar sprids bland de djur och produkter som de ansvarar
 för.
 (39) Biosäkerhet är ett av de
 viktigaste förebyggande verktyg som aktörerna och andra som arbetar med djur
 förfogar över för att förhindra introduktion, utveckling och spridning av
 överförbara djursjukdomar till, från och inom en djurpopulation. Biosäkerhetens
 betydelse erkänns också i konsekvensbedömningen för antagandet av EU:s
 djurhälsolagstiftning och möjliga konsekvenser bedöms särskilt. I syfte att
 säkerställa att de biosäkerhetsåtgärder som tillämpas av aktörer,
 djuryrkesverksamma personer och sällskapsdjurshållare är tillräckligt flexibla,
 att de anpassas efter typen av produktion och de berörda djurarterna och
 djurkategorierna samt att de beaktar de lokala förhållandena och den tekniska
 utvecklingen, bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i
 fördraget om Europeiska unionens funktionssätt delegeras till kommissionen med
 avseende på kompletterande och mer detaljerade biosäkerhetskrav.
 (40) Biocidprodukter, t.ex.
 desinfektionsmedel för veterinärhygienområdet eller livsmedels- och
 foderområdet, insekticider, avskräckningsmedel eller medel mot gnagare, spelar
 en viktig roll för biosäkerhetsstrategier, både på gårdsnivå och under
 djurtransporter. De bör därför betraktas som en del av biosäkerheten.
 (41) Kunskap om djurhälsa (inklusive
 sjukdomssymtom), om följder av sjukdomar samt om metoder att förebygga
 (inklusive biosäkerhet), behandla och bekämpa är en förutsättning för effektiv
 förvaltning av djurhälsa och nödvändigt för att säkerställa att djursjukdomar
 påvisas tidigt. Aktörer och andra djuryrkesverksamma personer bör därför vid
 behov inhämta sådan kunskap. Denna kunskap kan inhämtas på olika sätt,
 exempelvis genom formell utbildning, jordbrukssektorns system för
 jordbruksrådgivning eller informell utbildning där nationella och europeiska
 lantbruksorganisationer samt andra organisationer kan vara värdefulla
 bidragsgivare. Dessa alternativa sätt att inhämta sådan kunskap bör också
 erkännas av denna förordning.
 (42) Veterinärer och yrkesverksamma
 inom vattenlevande djurs hälsa spelar en avgörande roll för alla delar av
 förvaltningen av djurhälsa, och allmänna bestämmelser om deras uppgifter och
 ansvarsområden bör fastställas i denna förordning.
 (43) Veterinärer har den utbildning
 och de yrkeskvalifikationer som garanterar att de har inhämtat nödvändig
 kunskap, färdighet och kompetens för att bland annat diagnostisera sjukdomar
 och behandla djur. I vissa medlemsstater finns dessutom av historiska skäl
 eller på grund av bristen på veterinärer som arbetar med sjukdomar hos vattenlevande
 djur ett särskilt yrke, ”yrkesverksamma inom vattenlevande djurs hälsa”. Dessa
 yrkesverksamma personer är traditionellt sett inte veterinärer, men de utövar
 veterinärmedicin för vattenlevande djur. Denna förordning bör därför respektera
 dessa medlemsstaters beslut att erkänna det yrket. I sådana fall bör
 yrkesverksamma inom vattenlevande djurs hälsa ha samma ansvarsområden och
 skyldigheter som veterinärer med avseende på deras särskilda arbetsområde.
 Detta tillvägagångssätt ligger i linje med OIE:s Aquatic Animal Health Code.
 (44) I syfte att säkerställa att de
 veterinärer och yrkesverksamma inom vattenlevande djurs hälsa som utför
 verksamhet som omfattas av denna förordning är tillräckligt kvalificerade och
 får lämplig utbildning, bör befogenheten att anta akter i enlighet med
 artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt delegeras
 till kommissionen med avseende på deras kvalifikationer och utbildning.
 (45) Medlemsstaterna och särskilt
 medlemsstaternas behöriga myndigheter som ansvarar för djurhälsa hör till de
 viktigaste aktörerna för förebyggande och bekämpning av överförbara
 djursjukdomar. Den behöriga myndigheten för djurhälsa spelar en viktig roll vad
 gäller övervakning, utrotning, åtgärder för sjukdomsbekämpning,
 beredskapsplanering, ökad medvetenhet om sjukdomen, underlättande av
 djurförflyttningar och vid internationell handel genom utfärdandet av
 djurhälsointyg. För att kunna utföra sina uppgifter enligt denna förordning
 måste medlemsstaterna ha tillräckligt med ekonomiska resurser, infrastruktur
 och personal på sina territorier, inklusive laboratoriekapacitet samt
 vetenskapliga och andra relevanta kunskaper.
 (46) Den behöriga myndigheten kan
 inte alltid utföra all verksamhet som krävs enligt denna förordning på grund av
 begränsade resurser. Därför måste det fastställas en rättslig grund för att
 delegera utövandet av den verksamheten till veterinärer. I syfte att
 säkerställa att nödvändiga villkor fastställs för den allmänna tillämpningen av
 åtgärder för förebyggande och bekämpande av sjukdom i hela unionen, bör
 befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om
 Europeiska unionens funktionssätt delegeras till kommissionen med avseende på
 delegeringen av utförandet av den verksamheten till veterinärer och med avseende
 på deras lämpliga utbildning.
 (47) Optimal förvaltning av
 djurhälsa kan endast uppnås i samarbete med djurhållare, aktörer, övriga
 berörda parter och handelspartner. För att garantera deras stöd är det
 nödvändigt att organisera beslutsförfaranden och tillämpningen av åtgärderna i
 denna förordning på ett klart och öppet sätt. Därför bör den behöriga
 myndigheten vidta lämpliga åtgärder för att hålla allmänheten informerad,
 särskilt om det finns rimliga skäl att misstänka att djur eller produkter kan utgöra
 en risk för djurs eller människors hälsa och om ett fall är av allmänt
 intresse.
 (48) För att undvika utsläpp av
 sjukdomsagens från laboratorier, institut och andra lokaler som hanterar
 sjukdomsagens är det nödvändigt att de vidtar lämpliga åtgärder för
 biosäkerhet, bioskydd och biologisk inneslutning. Den här förordningen bör
 därför innehålla bestämmelser om säkerhetsåtgärder som ska iakttas vid
 hantering eller transport av sådana sjukdomsagens, vacciner och andra
 biologiska produkter. Denna skyldighet bör även gälla varje juridisk eller
 fysisk person som deltar i sådan verksamhet. I syfte att säkerställa att
 säkerhetsstandarder iakttas vid hantering av mycket smittsamma biologiska
 ämnen, vacciner och andra biologiska produkter, bör befogenheten att anta akter
 i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens
 funktionssätt delegeras till kommissionen med avseende på säkerhetsåtgärderna i
 dessa laboratorier, institut och lokaler samt vid förflyttningar av
 sjukdomsagens.
 (49) Ett tidigt påvisande och en
 tydlig struktur för anmälan och rapportering av sjukdom är avgörande för en
 effektiv sjukdomsbekämpning. För att uppnå en effektiv och snabb reaktion bör
 varje misstanke om eller bekräftelse av ett utbrott av vissa förtecknade
 sjukdomar omedelbart anmälas till den behöriga myndigheten. Denna
 anmälningsskyldighet bör gälla alla fysiska och juridiska personer för att
 garantera att inget sjukdomsutbrott passerar obemärkt.
 (50) Veterinärer har stor betydelse
 för undersökningen av sjukdomar och är en väsentlig förbindelse mellan
 aktörerna och den behöriga myndigheten. Aktören bör därför underrätta dem vid
 fall av onormal dödlighet, andra allvarliga sjukdomar eller väsentligt minskad
 produktionstakt där orsaken inte kan fastställas.
 (51) I syfte att säkerställa en
 effektiv och ändamålsenlig anmälan och för att klargöra olika omständigheter
 som rör onormal dödlighet och andra allvarliga sjukdomstecken, bör befogenheten
 att anta akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska
 unionens funktionssätt delegeras till kommissionen med avseende på kriterier
 för att fastställa när relevanta omständigheter för anmälan föreligger och
 bestämmelser för ytterligare undersökningar, om detta är relevant.
 (52) För vissa förtecknade
 sjukdomar är det mycket viktigt att kommissionen och övriga medlemsstater
 omedelbart underrättas om dem. En sådan anmälan inom unionen kommer att göra
 det möjligt för angränsande eller andra drabbade medlemsstater att vidta
 förebyggande åtgärder när så är motiverat. För att säkerställa enhetliga
 villkor för genomförandet av en sådan unionsanmälan bör kommissionen tilldelas
 genomförandebefogenheter.
 (53) För vissa sjukdomar är det
 däremot inte nödvändigt med omedelbar anmälan och åtgärd. I dessa fall är det
 nödvändigt att samla in uppgifter och rapportera i samband med förekomsten av
 dessa sjukdomar för att kontrollera sjukdomssituationen och vid behov vidta
 åtgärder för förebyggande och bekämpning av sjukdom. Denna
 rapporteringsskyldighet kan också gälla sjukdomar som omfattas av anmälan inom
 unionen, men där ytterligare uppgifter behövs för genomförandet av effektiva
 åtgärder för förebyggande och bekämpning av sjukdom. I syfte att säkerställa
 att de uppgifter och data som är nödvändiga för att förhindra spridning av
 eller bekämpa varje enskild sjukdom samlas in i rätt tid, bör befogenheten att
 anta akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens
 funktionssätt delegeras till kommissionen med avseende på vad som ska
 rapporteras.
 (54) Ett centralt syfte med anmälan
 och rapportering av sjukdom är att generera tillförlitliga, tydliga och
 tillgängliga epidemiologiska data. Ett elektroniskt informationssystem för en
 effektiv insamling och hantering av övervakningsdata bör upprättas på
 unionsnivå för förtecknade sjukdomar och i tillämpliga fall för nya sjukdomar
 eller patogener som är resistenta mot antimikrobiella medel. Systemet bör
 främja en optimal datatillgänglighet, underlätta datautbyte och minska den
 administrativa bördan för medlemsstaternas behöriga myndigheter genom att slå
 samman anmälan och rapportering av sjukdom på unionsnivå och internationell
 nivå till en enda process (dvs. OIE:s databas WAHIS/WAHID). Förenlighet med
 informationsutbytet enligt direktiv 2003/99/EG[24] bör också
 säkerställas.
 (55) I syfte att säkerställa
 enhetliga villkor för genomförandet av bestämmelserna för anmälan och
 rapportering av sjukdom inom unionen, bör kommissionen tilldelas
 genomförandebefogenheter att upprätta en förteckning över sjukdomar som
 omfattas av de bestämmelser för anmälan och rapportering inom unionen som
 föreskrivs i denna förordning och att fastställa nödvändiga förfaranden, format
 samt data- och informationsutbyten vad gäller anmälan och rapportering av
 sjukdom.
 (56) Övervakningen är en viktig del
 i strategin för sjukdomsbekämpning. Den bör möjliggöra tidigt påvisande av
 överförbara djursjukdomar och effektiv anmälan så att sektorn och den behöriga
 myndigheten, där så är möjligt, kan vidta snabba åtgärder för förebyggande och
 bekämpning samt utrotning av en sjukdom. Vidare bör övervakningen
 tillhandahålla uppgifter om djurhälsostatusen i varje medlemsstat och unionen
 så att sjukdomsfrihet kan styrkas och handeln med tredjeländer underlättas.
 (57) Aktörer iakttar sina djur
 regelbundet, och det är de som bäst kan påvisa onormal dödlighet eller andra
 allvarliga sjukdomssymtom. Aktörerna är därför en hörnsten i all övervakning
 och grundläggande för den övervakning som den behöriga myndigheten utför.
 (58) För att säkerställa nära
 samarbete och informationsutbyte mellan aktörer och veterinärer eller
 yrkesverksamma inom vattenlevande djurs hälsa och för att komplettera
 aktörernas övervakning bör anläggningar, med beaktande av typen av produktion
 och andra relevanta faktorer, vara föremål för djurhälsobesök. I syfte att
 säkerställa att övervakningen står i proportion till de risker som är
 förknippade med olika typer av anläggningar, bör befogenheten att anta akter i
 enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt
 delegeras till kommissionen med avseende på kriterier för och innehållet i
 dessa djurhälsobesök i olika typer av anläggningar.
 (59) Den behöriga myndigheten bör
 ha ett övervakningssystem för de förtecknade sjukdomar som omfattas av
 övervakning. Detta bör även gälla för nya sjukdomar, då den sjukdomens
 potentiella hälsorisk bör bedömas och epidemiologiska data bör samlas in för
 denna bedömning. För att säkerställa bästa möjliga resursanvändning bör
 uppgifter samlas in, utbytas och används så effektivt och ändamålsenligt som
 möjligt.
 (60) Övervakningens metodik,
 frekvens och intensitet bör anpassas till varje specifik sjukdom och beakta det
 särskilda ändamålet med övervakningen, djurhälsostatusen i den berörda regionen
 och eventuell ytterligare övervakning som aktörer utför.
 (61) I vissa fall och beroende på
 sjukdomens epidemiologiska profil och relevanta riskfaktorer behöver eventuellt
 ett strukturerat övervakningsprogram införas. I sådana fall bör medlemsstaten
 utarbeta övervakningsprogram som är epidemiologiskt baserade. Befogenheten att
 anta akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens
 funktionssätt bör delegeras till kommissionen med avseende på övervakningens
 utformning, kriterierna för officiell bekräftelse av utbrott, dessa sjukdomars
 falldefinitioner och krav för övervakningsprogram avseende innehåll, uppgifter
 som ska ingå och tillämpningsperiod.
 (62) För att främja samordning
 mellan medlemsstaterna och se till att dessa övervakningsprogram överensstämmer
 med unionens mål bör de lämnas till kommissionen och övriga medlemsstater för
 kännedom. Vidare bör den medlemsstat som genomför ett övervakningsprogram också
 lämna regelbundna rapporter om resultaten av övervakningsprogrammet till
 kommissionen. I syfte att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av
 övervakningsprogram bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter att
 upprätta en förteckning över sjukdomar som är föremål för övervakningsprogram
 och att fastställa harmoniserade förfaranden, format samt data- och
 informationsutbyten.
 (63) Det bör krävas av de medlemsstater
 som inte är fria eller inte visats vara fria från de förtecknade sjukdomar som
 omfattas av utrotningsåtgärder enligt denna förordning att de inför
 obligatoriska utrotningsprogram för de sjukdomar för vilka utrotning är
 obligatorisk i unionen; alternativt kan de införa frivilliga utrotningsprogram
 för de sjukdomar som bör utrotas framöver, men för vilka utrotning inte är
 obligatorisk. För att säkerställa enhetliga villkor för den allmänna
 tillämpningen i hela unionen är det nödvändigt att fastställa harmoniserade
 krav för sådana obligatoriska eller frivilliga utrotningsprogram. I syfte att
 säkerställa en effektiv sjukdomsutrotning bör befogenheten att anta akter i
 enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt
 delegeras till kommissionen med avseende på målen för strategier för
 sjukdomsbekämpning, åtgärder för sjukdomsbekämpning enligt de obligatoriska
 eller frivilliga utrotningsprogrammen och krav i sådana program.
 (64) I syfte att säkerställa
 enhetliga villkor för genomförandet av sjukdomsutrotningprogrammen bör
 kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter att fastställa förfaranden för
 inlämnande av sådana program, resultatindikatorer och rapportering.
 (65) Medlemsstaterna bör dessutom
 ha möjlighet att förklara hela sitt territorium, eller zoner eller delområden
 därav, som fritt eller fria från en eller flera av de förtecknade sjukdomar som
 omfattas av bestämmelser om obligatoriska eller frivilliga utrotningsprogram,
 för att vara skyddade mot att förtecknade sjukdomar introduceras från andra
 delar av unionen eller från tredjeländer eller tredjeterritorier. Ett tydligt
 harmoniserat förfarande, inklusive nödvändiga kriterier för sjukdomsfri status,
 bör fastställas för detta ändamål. I syfte att säkerställa enhetliga villkor
 för erkännandet av sjukdomsfri status i unionen är det nödvändigt att en sådan
 sjukdomsfri status godkänns officiellt, och följaktligen bör kommissionen
 tilldelas genomförandebefogenheter att godkänna en sådan status.
 (66) OIE har infört begreppet
 indelning i delområden i Terrestrial Animal Health Code respektive Aquatic
 Animal Health Code (OIE:s hälsokodexar för djur). I unionslagstiftning som
 antagits före denna förordning erkänns det begreppet endast för vissa djurarter
 och djursjukdomar vilka anges i särskild unionslagstiftning, nämligen aviär
 influensa och sjukdomar hos vattenlevande djur. I denna förordning bör
 möjligheten fastställas att använda systemet med delområden för andra djurarter
 och djursjukdomar. I syfte att fastställa närmare villkor för erkännandet av,
 bestämmelser för godkännande av och krav för delområden, bör befogenheten att
 anta akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens
 funktionssätt delegeras till kommissionen.
 (67) Medlemsstaterna bör
 offentliggöra sitt sjukdomsfria territorium och sina sjukdomsfria zoner och
 delområden därav för att hålla handelspartner underrättade och underlätta
 handeln.
 (68) I syfte att fastställa närmare
 villkor för erkännande om sjukdomsfri status bör befogenheten att anta akter i
 enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt
 delegeras till kommissionen med avseende på kriterierna för att erhålla sådan
 status, de belägg som behövs för att styrka frihet från sjukdom, särskilda
 åtgärder för förebyggande och bekämpning av sjukdom, begränsningar, uppgifter
 som ska lämnas, undantag samt villkor för hur den sjukdomsfria statusen
 upprätthålls, tillfälligt upphävs, återkallas eller återutfärdas.
 (69) I syfte att säkerställa
 enhetliga villkor för genomförandet av förfaranden för att erhålla sjukdomsfri
 status bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter att upprätta en
 förteckning över de förtecknade sjukdomar som kan bli föremål för indelning i
 delområden och att fastställa närmare bestämmelser om format för inlämnande av
 ansökningar och informationsutbyte.
 (70) Förekomsten av en helt
 icke-immun djurpopulation som är mottaglig för vissa förtecknade sjukdomar
 kräver en ständig medvetenhet om och beredskap inför sjukdom. Beredskapsplaner
 har tidigare visat sig vara ett avgörande verktyg för en framgångsrik
 sjukdomsbekämpning vid nödsituationer. I syfte att säkerställa att det finns
 ett sådant effektivt och ändamålsenligt verktyg för sjukdomsbekämpning som kan
 anpassas till nödsituationerna, bör befogenheten att anta akter i enlighet med
 artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt delegeras
 till kommissionen med avseende på närmare krav och villkor för
 beredskapsplaner.
 (71) Tidigare djurhälsokriser har
 visat fördelarna med att ha särskilda, detaljerade och snabba förfaranden för
 att hantera nödsituationer avseende sjukdom. Dessa organisatoriska förfaranden
 bör säkerställa en snabb och effektiv reaktion och förbättra samordningen av
 alla inblandades insatser, särskilt de behöriga myndigheternas och de berörda
 parternas.
 (72) För att garantera att
 beredskapsplanerna fungerar i riktiga nödsituationer är det viktigt att öva och
 testa att systemen fungerar. Därför bör medlemsstaternas behöriga myndigheter
 utföra simuleringsövningar i samarbete med de behöriga myndigheterna i
 angränsande medlemsstater, tredjeländer och tredjeterritorier, där det är
 genomförbart och relevant.
 (73) I syfte att säkerställa
 enhetliga villkor för genomförandet av beredskapsplaner och simuleringsövningar
 bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter att fastställa bestämmelser
 för det praktiska genomförandet av dessa planer och övningar.
 (74) Veterinärmedicinska läkemedel,
 såsom vacciner, hyperimmunserum och antimikrobiella medel, spelar en viktig
 roll vid förebyggande och bekämpning av överförbara djursjukdomar.
 Konsekvensbedömningen för antagandet av EU:s djurhälsolagstiftning betonar
 särskilt betydelsen av vacciner som ett verktyg när det gäller att förebygga,
 bekämpa och utrota djursjukdomar.
 (75) Vid bekämpningsstrategier för
 vissa överförbara djursjukdomar krävs dock förbud mot eller begränsning av
 användningen av vissa veterinärmedicinska läkemedel, eftersom deras användning
 skulle minska strategiernas effektivitet. Exempelvis kan hyperimmunserum eller
 antimikrobiella medel dölja sjukdomstecknen, vilket gör det omöjligt att påvisa
 ett sjukdomsagens eller svårt att ställa en snabb differentialdiagnos, och
 detta kan därför äventyra ett korrekt påvisande av sjukdom.
 (76) Dessa bekämpningsstrategier
 kan dock variera kraftigt mellan olika förtecknade sjukdomar. Således bör det i
 denna förordning föreskrivas bestämmelser om användning av veterinärmedicinska
 läkemedel för förebyggande och bekämpning av förtecknade sjukdomar samt om
 harmoniserade kriterier att beakta när man ska avgöra huruvida och hur
 vacciner, hyperimmunserum och antimikrobiella medel ska användas. I syfte att
 säkerställa ett flexibelt tillvägagångssätt samt för att hantera särdragen hos
 de olika förtecknade sjukdomarna och tillgången till effektiva behandlingar,
 bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om
 Europeiska unionens funktionssätt delegeras till kommissionen med avseende på
 begränsningar av, förbud mot eller krav på användning av vissa
 veterinärmedicinska läkemedel för bekämpning av vissa förtecknade sjukdomar. I
 brådskande fall och för att bemöta nya risker som kan få förödande konsekvenser
 för djurs eller människors hälsa, ekonomin, samhället eller miljön bör det vara
 möjligt att anta dessa åtgärder genom det skyndsamma förfarandet.
 (77) Enligt slutsatserna i
 expertutlåtandet om vaccin och/eller diagnostiska banker för betydelsefulla
 djursjukdomar[25] bör det också vara
 möjligt för unionen och medlemsstaterna att upprätta förråd av antigener,
 vacciner och diagnostiska reagens för de förtecknade sjukdomar som utgör ett
 allvarligt hot mot djurs eller människors hälsa. Inrättandet av en bank för
 antigener, vacciner och diagnostisk reagens i unionen skulle främja unionens
 djurhälsomål genom att möjliggöra en snabb och effektiv reaktion när dess
 resurser behövs, och det utgör en effektiv användning av begränsade resurser.
 (78) I syfte att säkerställa en
 snabb och effektiv reaktion bör befogenheten att anta akter i enlighet med
 artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt delegeras
 till kommissionen med avseende på att inrätta och förvalta sådana banker samt
 med avseende på säkerhetsstandarder och krav för driften av sådana. Denna
 förordning bör emellertid inte innehålla några bestämmelser om finansieringen
 av åtgärder för förebyggande och bekämpning av sjukdom, inklusive vaccinering.
 (79) Kriterier för prioriterad
 tillgång till resurserna vid unionsbankerna för antigener, vacciner och
 diagnostiska reagens bör fastställas för att garantera en effektiv distribution
 i nödsituationer.
 (80) Av säkerhetsskäl när det
 gäller bioterrorism och agroterrorism bör vissa närmare uppgifter om
 unionsbankerna för antigener, vacciner och diagnostiska reagens behandlas som
 sekretessbelagda uppgifter och får inte offentliggöras.
 (81) I syfte att säkerställa
 enhetliga villkor för förvaltningen av unionsbankerna för antigener, vacciner
 och diagnostiska reagens bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter
 att fastställa närmare bestämmelser om vilka biologiska produkter som ska ingå i
 dessa banker och för vilka sjukdomar samt närmare bestämmelser om tillgång,
 mängder, lagring, leverans, formföreskrifter och tekniska krav för vacciner,
 antigener och diagnostiska reagens samt frekvensen för och innehållet i
 inlämnande av uppgifter till kommissionen.
 (82) Vid utbrott av en förtecknad
 sjukdom som anses utgöra en hög risk för djurs eller människors hälsa i unionen
 är det nödvändigt att vidta omedelbara åtgärder för sjukdomsbekämpning för att
 utrota den förtecknade sjukdomen i syfte att skydda djurs och människors hälsa
 och de relevanta sektorerna.
 (83) Aktörer, djuryrkesverksamma
 personer och sällskapsdjurshållare bör ha det främsta ansvaret för att bekämpa
 och förhindra spridning av överförbara djursjukdomar. De bör vidta omedelbara
 åtgärder vid misstanke om eller bekräftelse av mycket smittsamma sjukdomar.
 (84) Den behöriga myndigheten bör
 ansvara för att inleda de första undersökningarna för att bekräfta eller
 utesluta ett utbrott av en mycket smittsam förtecknad sjukdom som anses utgöra en
 hög risk för djurs eller människors hälsa i unionen.
 (85) Den behöriga myndigheten bör
 införa preliminära åtgärder för sjukdomsbekämpning för att förhindra en
 eventuell spridning av den förtecknade sjukdomen och utföra en epidemiologisk
 undersökning.
 (86) Så snart som en förtecknad
 sjukdom bekräftas bör den behöriga myndigheten vidta nödvändiga åtgärder för
 sjukdomsbekämpning och vid behov upprätta restriktionszoner, för att utrota och
 förhindra ytterligare spridning av sjukdomen.
 (87) Förekomsten av en förtecknad
 sjukdom hos vilda djur kan utgöra en risk för människors och hållna djurs
 hälsa. Särskilda bestämmelser bör därför vid behov fastställas för åtgärder för
 bekämpning och utrotande av sjukdomar hos vilda djur.
 (88) För förtecknade sjukdomar som inte
 är mycket smittsamma och som är föremål för obligatorisk utrotning, bör
 åtgärder för sjukdomsbekämpning vidtas för att förhindra spridning av de
 förtecknade sjukdomarna, särskilt till områden som inte är infekterade. De
 åtgärderna får dock vara måttfullare än eller skilja sig från dem som tillämpas
 för de farligaste förtecknade sjukdomarna. I denna förordning bör det därför
 fastställas särskilda bestämmelser för de sjukdomarna. Medlemsstater som har
 ett frivilligt utrotningsprogram, bör också genomföra sådana åtgärder för
 sjukdomsbekämpning. Nivån på och intensiteten hos åtgärderna för
 sjukdomsbekämpning bör vara proportionerliga och beakta den berörda förtecknade
 sjukdomens egenskaper, utbredning samt betydelse för den berörda medlemsstaten
 och för unionen som helhet.
 (89) I syfte att säkerställa att
 aktörer, sällskapsdjurshållare och de behöriga myndigheterna tillämpar de
 åtgärder för sjukdomsbekämpning som föreskrivs i denna förordning effektivt
 samt med beaktande av särdragen hos åtgärderna för sjukdomsbekämpning för vissa
 förtecknade sjukdomar och de berörda riskfaktorerna, bör befogenheten att anta
 akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens
 funktionssätt delegeras till kommissionen med avseende på närmare åtgärder för
 sjukdomsbekämpning vid misstanke om eller bekräftad förekomst av en förtecknad
 sjukdom i anläggningar, andra platser och restriktionszoner.
 (90) I syfte att göra det möjligt
 för kommissionen att anta särskilda åtgärder för sjukdomsbekämpning på
 tillfällig basis, om de åtgärder för sjukdomsbekämpning som fastställs i denna
 förordning är otillräckliga eller olämpliga för att hantera risken, bör
 kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter att fastställa särskilda
 åtgärder för sjukdomsbekämpning under en begränsad tidsperiod.
 (91) Det är nödvändigt att
 registrera vissa transportörer och anläggningar som håller landlevande djur,
 hanterar avelsmaterial eller transporterar dem, för att de behöriga
 myndigheterna ska kunna utföra lämplig övervakning och för att förebygga,
 bekämpa och utrota överförbara djursjukdomar.
 (92) Om en viss typ av anläggning
 som håller landlevande djur eller hanterar eller lagrar avelsmaterial utgör en
 särskild risk för djurs hälsa, bör den godkännas av den behöriga myndigheten.
 (93) För att undvika omotiverade
 administrativa bördor och kostnader, särskilt för små och medelstora företag,
 bör medlemsstaterna ges flexibilitet att anpassa systemet för registrering och
 godkännande till lokala och regionala förhållanden och produktionsmönster.
 (94) För att minska de
 administrativa bördorna bör registrering och godkännande i tillämpliga fall
 integreras i ett befintligt system för registrering eller godkännande som
 medlemsstaterna redan använder för andra ändamål.
 (95) Aktörer har förstahandsinformation
 om de djur som de har hand om. De bör därför föra aktuella journaler med
 uppgifter som är relevanta för att bedöma djurhälsostatusen, för spårbarhet och
 för en epidemiologisk undersökning vid förekomst av en förtecknad sjukdom.
 Dessa journaler bör vara lätt tillgängliga för den behöriga myndigheten.
 (96) För att säkerställa
 allmänhetens tillgång till aktuella uppgifter om registrerade anläggningar och
 transportörer och godkända anläggningar bör de behöriga myndigheterna upprätta
 och föra ett register över sådana anläggningar och transportörer. Befogenheten
 att anta akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska
 unionens funktionssätt bör delegeras till kommissionen med avseende på de
 uppgifter som ska finnas i registret över anläggningar och transportörer samt
 med avseende på kraven på journalföring vad gäller de uppgifter som ska
 registreras, undantag från kraven på journalföring och de särskilda ytterligare
 kraven för avelsmaterial.
 (97) I syfte att säkerställa
 enhetliga villkor för genomförandet av de krav som föreskrivs i denna
 förordning på registrering och godkännande av anläggningar samt på
 journalföring och register, bör kommissionen ges genomförandebefogenheter att
 fastställa bestämmelser om skyldighet att lämna uppgifter, undantag och andra
 bestämmelser, format på och praktiska anvisningar för register och journaler.
 (98) Ändamålsenlig spårbarhet är en
 viktig del i strategin för sjukdomsbekämpning. Krav på identifiering och
 registrering som är specifika för olika arter av hållna landlevande djur och
 avelsmaterial bör införas för att underlätta den effektiva tillämpningen av de
 bestämmelser för förebyggande och bekämpning av sjukdom som föreskrivs i denna
 förordning. Dessutom är det viktigt att möjliggöra upprättandet av ett system för
 identifiering och registrering av de arter för vilka sådana förfaranden inte
 finns för närvarande eller när förändrade omständigheter och risker motiverar
 detta.
 (99) I syfte att säkerställa att
 systemet för identifiering och registrering fungerar väl samt att säkerställa
 spårbarhet, bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i
 fördraget om Europeiska unionens funktionssätt delegeras till kommissionen med
 avseende på skyldigheter vad gäller databaser, utseende av behöriga myndigheter
 samt närmare identifierings- och registreringskrav för olika djurarter och
 dokument.
 (100) De administrativa bördorna och
 kostnaderna bör minska och systemet bör vara flexibelt i fall då
 spårbarhetskraven kan uppnås på andra sätt än de som anges i denna förordning.
 Kommissionen bör därför ges befogenhet att anta delegerade akter enligt
 artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt med avseende
 på undantag från identifierings- och registreringskraven.
 (101) I syfte att säkerställa
 enhetliga villkor för genomförandet av systemet för identifiering och
 registrering samt spårbarhet, bör kommissionen ges genomförandebefogenheter att
 fastställa bestämmelser om tekniska specifikationer för databaser,
 identifieringsmärken, dokument och format, tidsfrister samt kriterier för
 undantag från sådana system.
 (102) Ett viktigt verktyg för att
 förhindra att en överförbar djursjukdom introduceras och sprids är
 restriktioner för förflyttningar av djur och produkter som kan överföra
 sjukdomen. Emellertid kan restriktioner för förflyttningar av djur och
 produkter få allvarliga ekonomiska konsekvenser och störa den inre marknadens
 funktion. Sådana restriktioner bör därför endast tillämpas vid behov och i
 proportion till den aktuella risken. Detta tillvägagångssätt ligger i linje med
 de principer som fastställs i SPS-avtalet och OIE:s internationella standarder.
 (103) De allmänna krav som fastställs
 i denna förordning bör tillämpas på alla förflyttningar av djur, t.ex. förbud
 mot förflyttningar av djur från en anläggning med onormal dödlighet eller andra
 sjukdomssymtom vars orsak inte har kunnat fastställas eller krav på
 förebyggande av sjukdom under transport.
 (104) I den nuvarande
 unionslagstiftningen om förflyttning av landlevande djur fastställs
 harmoniserade bestämmelser främst för förflyttning av landlevande djur och
 produkter mellan medlemsstater, medan medlemsstaterna själva får fastställa
 nödvändiga krav för förflyttningar inom sina territorier. I
 konsekvensbedömningen för EU:s djurhälsolagstiftning finns en mycket genomarbetad
 jämförelse mellan den nuvarande situationen och ett alternativ där
 bestämmelserna för förflyttningar inom medlemsstater också skulle harmoniseras
 på unionsnivå. Där konstateras att det nuvarande tillvägagångssättet bör
 bibehållas, eftersom en fullständig harmonisering av alla förflyttningar skulle
 vara väldigt komplicerad och fördelarna i form av enklare förflyttningar mellan
 medlemsstaterna inte uppväger de negativa konsekvenser som detta kan ha på
 möjligheten att bekämpa sjukdomar.
 (105) För djur som flyttas mellan
 medlemsstaterna gäller en uppsättning grundläggande djurhälsokrav. I synnerhet
 får inte djur flyttas från anläggningar med onormal dödlighet eller
 sjukdomstecken av okänd orsak. Dödlighet, även onormal, som har samband med
 vetenskapliga försök som är godkända enligt Europaparlamentets och rådets
 direktiv 2010/63/EU av den 22 september 2010 om skydd av djur som används
 för vetenskapliga ändamål[26] och som inte har ett
 infektiöst ursprung som är kopplat till de förtecknade sjukdomarna, bör dock
 inte vara ett skäl att förhindra förflyttningar av djur avsedda för
 vetenskapliga ändamål.
 (106) Denna förordning bör emellertid
 vara flexibel för att underlätta förflyttningen av landlevande djurarter och
 djurkategorier som utgör en låg risk för spridning av förtecknade sjukdomar
 mellan medlemsstater. Vidare bör det finnas ytterligare möjligheter till
 undantag då medlemsstater eller aktörer framgångsrikt infört alternativa
 riskreducerande åtgärder, t.ex. höga biosäkerhetsnivåer och effektiva övervakningssystem.
 (107) Hov- och klövdjur och fjäderfä
 är grupper av djurarter med stor ekonomisk betydelse, och de omfattas av
 särskilda krav för förflyttning enligt den unionslagstiftning som antagits före
 denna förordning, nämligen rådets direktiv 64/432/EEG den 26 juni 1964 om
 djurhälsoproblem som påverkar handeln med nötkreatur och svin inom gemenskapen[27],
 rådets direktiv 91/68/EEG av den 28 januari 1991 om djurhälsovillkor för
 handeln med får och getter inom gemenskapen[28], rådets direktiv
 2009/156/EG av den 30 november 2009 om djurhälsovillkor vid förflyttning
 och import av hästdjur från tredjeland[29], rådets direktiv
 2009/158/EG av den 30 november 2009 om djurhälsovillkor för handel inom
 gemenskapen med och för import från tredjeland av fjäderfä och kläckägg[30]
 och delvis rådets direktiv 92/65/EEG av den 13 juli 1992 om fastställande
 av djurhälsokrav i handeln inom och importen till gemenskapen av djur, sperma,
 ägg (ova) och embryon som inte faller under de krav som fastställs i de
 specifika gemenskapsregler som avses i bilaga A.I till direktiv 90/425/EEG[31].
 De viktigaste bestämmelserna för förflyttning av dessa arter bör fastställas i
 denna förordning. De närmare krav som till stor del beror på de sjukdomar som
 kan överföras genom olika djurarter och djurkategorier bör regleras i senare
 kommissionsrättsakter, med beaktande av särdragen hos sjukdomarna samt hos de
 berörda djurarterna och djurkategorierna.
 (108) Det finns en särskilt hög
 sjukdomsrisk vid uppsamling av hov- och klövdjur och fjäderfä, och därför bör
 det i denna förordning fastställas särskilda bestämmelser för att skydda de
 berörda djurens hälsa och förhindra spridning av överförbara djursjukdomar.
 (109) Beroende på de förtecknade
 sjukdomarna och de förtecknade arterna bör det fastställas särskilda djurhälsokrav
 för vissa andra djurarter än hållna hov- och klövdjur och fjäderfä. Det har
 också fastställts bestämmelser för dessa arter i den lagstiftning som
 tillämpades före denna förordning, särskilt i direktiv 92/65/EEG. I det
 direktivet fastställs särskilda bestämmelser för förflyttning av djurarter,
 bl.a. bin, humlor, apor, hundar och katter, och denna förordning bör därför
 innehålla en rättslig grund för antagandet av delegerade akter och
 genomförandeakter med särskilda bestämmelser för förflyttning av dessa
 djurarter.
 (110) Avgränsade anläggningar, som
 vanligtvis används för att hålla försöksdjur eller djurparksdjur, har normalt
 sett en hög biosäkerhetsnivå, en gynnsam och välkontrollerad hälsostatus samt
 färre förflyttningar eller förflyttningar enbart inom dessa anläggningar.
 Statusen avgränsad anläggning som aktörer kan ansöka om på frivillig basis
 infördes för första gången i direktiv 92/65/EEG, där bestämmelser och krav för
 godkännande samt krav avseende förflyttning för godkända organ, institut och
 centrum fastställs. Detta system gör det möjligt för dessa anläggningar att
 utbyta djur sinsemellan med färre krav avseende förflyttning och det ger
 samtidigt hälsogarantier inom kretsen av avgränsade anläggningar. Systemet har
 därför blivit allmänt accepterat av aktörerna och används som ett frivilligt
 alternativ. Därför bör begreppet avgränsade anläggningar bevaras och
 bestämmelser för förflyttning mellan dessa anläggningar bör fastställas i denna
 förordning.
 (111) För vetenskapliga ändamål,
 t.ex. forskning eller diagnostik, och särskilt ändamål som godkänts i enlighet
 med direktiv 2010/63/EU, kan det vara nödvändigt att flytta djur som inte
 uppfyller de allmänna djurhälsokraven i denna förordning och som utgör en
 större djurhälsorisk. Dessa typer av förflyttningar bör inte förbjudas eller
 begränsas på ett otillbörligt sätt genom bestämmelserna i denna förordning,
 eftersom det skulle kunna hindra forskning som i övrigt är tillåten och försena
 vetenskapens framåtskridande. Det är trots det nödvändigt att bestämmelser
 fastställs i denna förordning för att se till att förflyttningar av dessa djur
 sker på ett säkert sätt.
 (112) Förflyttningsmönstren för
 cirkusdjur, djur som hålls i djurparker, djur som är avsedda för utställningar
 och vissa andra djur avviker ofta från förflyttningsmönstren för andra hållna
 arter. Särskild hänsyn bör tas när unionsbestämmelser om förflyttning av sådana
 djur anpassas, med beaktande av specifika risker och alternativa
 riskreducerande åtgärder.
 (113) I syfte att säkerställa att
 målen i skälen 102–112 i denna förordning uppnås, bör befogenheten att
 anta akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens
 funktionssätt delegeras till kommissionen med avseende på åtgärder för
 förebyggande av sjukdom vid transport, särskilda bestämmelser för förflyttning
 av vissa djurarter och för särskilda omständigheter, t.ex. uppsamling eller
 avvisade sändningar, samt särskilda krav eller undantag för andra typer av
 förflyttningar, t.ex. förflyttning för vetenskapliga ändamål.
 (114) I syfte att säkerställa
 möjligheten för särskilda bestämmelser för förflyttning när bestämmelserna för
 förflyttning är otillräckliga eller olämpliga för att begränsa spridning av en
 viss sjukdom, bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter att fastställa
 särskilda bestämmelser för förflyttning under en begränsad tidsperiod.
 (115) Hållna landlevande djur som
 flyttas mellan medlemsstater bör uppfylla kraven för sådana förflyttningar. De
 arter som utgör en hälsorisk och som har en större ekonomisk betydelse bör
 åtföljas av ett djurhälsointyg som den behöriga myndigheten utfärdat.
 (116) I den mån det är tekniskt,
 praktiskt och ekonomiskt genomförbart bör den tekniska utvecklingen användas
 för att minska aktörernas och den behöriga myndighetens administrativa bördor i
 fråga om intyg och anmälan genom att använda informationsteknik för att ersätta
 pappersdokumentationen och förenkla anmälningsförfaranden samt att i möjligaste
 mån använda intygen för flera ändamål.
 (117) Om det inte krävs ett
 djurhälsointyg som den behöriga myndigheten utfärdat bör en aktör som flyttar
 djur till andra medlemsstater utfärda en egenförsäkran som bekräftar att djuren
 uppfyller kraven för förflyttning i denna förordning.
 (118) I syfte att säkerställa att
 målen i skälen 115, 116 och 117 i denna förordning uppnås, bör
 befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om
 Europeiska unionens funktionssätt delegeras till kommissionen med avseende på
 bestämmelser om innehåll, skyldighet att lämna uppgifter, undantag från kravet
 på djurhälsointyg, särskilda bestämmelser för intyg och officiella veterinärers
 skyldighet att utföra lämpliga kontroller innan de undertecknar
 djurhälsointyget.
 (119) Det är nödvändigt att
 förflyttningar av djur och avelsmaterial mellan medlemsstater och i vissa fall
 inom medlemsstaternas nationella territorier anmäls för att säkerställa
 spårbarhet för djur och avelsmaterial när dessa förflyttningar kan kopplas till
 en risk för spridning av överförbara djursjukdomar. Därför bör sådana förflyttningar
 anmälas och registreras. För detta ändamål bör man använda Imsoc-systemet, som
 föreskrivs i artikel 130.1 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU)
 nr xxx/xxx om offentlig kontroll och annan offentlig verksamhet för att
 säkerställa tillämpningen av livsmedels- och foderlagstiftning och av
 bestämmelser om djurhälsa, djurskydd, växtskydd, växtförökningsmaterial och
 växtskyddsmedel samt om ändring av förordningarna (EG) nr 999/2001, (EG)
 nr 1829/2003, (EG) nr 1831/2003, (EG) nr 1/2005, (EG) nr 396/2005,
 (EG) nr 834/2007, (EG) nr 1099/2009, (EG) nr 1069/2009 och (EG)
 nr 1107/2009, förordningarna (EU) nr 1151/2012, (EU)
 nr [....]/2013 och direktiven 98/58/EG, 1999/74/EG, 2007/43/EG, 2008/119/EG,
 2008/120/EG och 2009/128/EG (förordningen om offentlig kontroll)[32]
 [Publication office].
 (120) I syfte att säkerställa
 enhetliga villkor för genomförandet av de bestämmelser som fastställs i denna
 förordning om djurhälsointyg och anmälan av förflyttning, bör kommissionen
 tilldelas genomförandebefogenheter att fastställa bestämmelser om förlagor till
 djurhälsointyg, egenförsäkran, format och tidsfrister för anmälan av
 förflyttning för både landlevande och vattenlevande djur, avelsmaterial och i
 förekommande fall produkter av animaliskt ursprung.
 (121) Förflyttningar av sällskapsdjur
 är av sådan art att de utgör en djurhälsorisk som skiljer sig betydligt från
 den för andra hållna djur. Särskilda bestämmelser för sådana förflyttningar bör
 därför fastställas i denna förordning. I syfte att säkerställa att sällskapsdjur
 inte utgör en betydande risk för spridning av överförbara djursjukdomar, bör
 befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om
 Europeiska unionens funktionssätt delegeras till kommissionen med avseende på
 närmare bestämmelser för förflyttningar av dessa djur. I syfte att säkerställa
 enhetliga villkor för genomförandet av de djurhälsokrav som fastställs i denna
 förordning vad gäller förflyttningar av sällskapsdjur, bör kommissionen
 tilldelas genomförandebefogenheter att fastställa de bestämmelser om åtgärder
 för förebyggande och bekämpning av sjukdom som ska vidtas vid sådana
 förflyttningar.
 (122) Vilda djur kan av olika skäl
 utgöra en risk för djurs och människors hälsa, t.ex. om de flyttas till en
 anläggning eller från en miljö till en annan miljö. Det kan behöva vidtas
 lämpliga förebyggande åtgärder för förflyttning av dessa djur för att undvika
 spridning av överförbara djursjukdomar. I syfte att säkerställa att vilda djur
 inte utgör en betydande risk för spridning av överförbara djursjukdomar, bör
 befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om
 Europeiska unionens funktionssätt delegeras till kommissionen med avseende på
 ytterligare krav avseende förflyttningar av vilda landlevande djur.
 (123) Avelsmaterial kan utgöra en
 liknande risk för att spridning av överförbara djursjukdomar till levande djur.
 Dessutom har produktionen av avelsmaterial särdrag som har samband med de höga
 hälsokraven för avelsdjur och som fordrar strängare eller särskilda
 djurhälsokrav för donatordjuren. I syfte att säkerställa säker förflyttning av
 avelsmaterial och den förväntade höga hälsostandarden samt att beakta viss
 särskild användning, bör befogenheten att anta akter i enlighet med
 artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt delegeras
 till kommissionen med avseende på de närmare kraven avseende förflyttning av
 avelsmaterial från vissa djurarter och speciella krav, t.ex. vad gäller
 förflyttning för vetenskapliga ändamål, och undantag från kravet på
 djurhälsointyg.
 (124) Produkter av animaliskt
 ursprung kan utgöra en risk för spridning av överförbara djursjukdomar. De krav
 på livsmedelssäkerhet för produkter av animaliskt ursprung som föreskrivs i
 unionslagstiftningen säkerställer god hygienpraxis och minskar djurhälsoriskerna
 med sådana produkter. För vissa fall bör dock särskilda djurhälsoåtgärder,
 t.ex. åtgärder för förebyggande och bekämpning av sjukdom, fastställas i denna
 förordning för att säkerställa att produkter av animaliskt ursprung inte
 sprider djursjukdomar. I syfte att säkerställa säker förflyttning av produkter
 av animaliskt ursprung i dessa särskilda fall, bör befogenheten att anta akter
 i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens
 funktionssätt delegeras till kommissionen med avseende på de närmare kraven
 avseende förflyttningar av produkter av animaliskt ursprung vad gäller vidtagna
 åtgärder för sjukdomsbekämpning, skyldigheter avseende djurhälsointyg och
 undantag från dessa bestämmelser, när risken med sådana förflyttningar och de
 befintliga riskreducerande åtgärderna tillåter det.
 (125) När medlemsstaterna vidtar
 nationella åtgärder avseende förflyttningar av djur och avelsmaterial eller
 beslutar att vidta nationella åtgärder för att begränsa effekterna av andra
 överförbara djursjukdomar än de förtecknade sjukdomarna inom sitt territorium,
 bör dessa nationella åtgärder inte strida mot de bestämmelser om den inre
 marknaden som fastställs i unionslagstiftningen. Det är därför lämpligt att
 fastställa ramarna för sådana nationella åtgärder och se till att de håller sig
 inom de fastställda gränser som tillåts enligt unionslagstiftningen.
 (126) Det är nödvändigt att
 registrera och godkänna vattenbruksanläggningar för att de behöriga
 myndigheterna ska kunna utföra lämplig övervakning och för att förebygga,
 bekämpa och utrota överförbara djursjukdomar. Enligt direktiv 2006/88/EG ska
 alla anläggningar som flyttar vattenlevande djur godkännas. Systemet för
 godkännande bör bibehållas i denna förordning, trots att det på vissa
 officiella EU-språk används olika termer för detta system för godkännande i
 denna förordning och i direktiv 2006/88/EG.
 (127) När vattenbruksdjur som är
 föremål för åtgärder för sjukdomsbekämpning slaktas och bearbetas kan
 överförbara djursjukdomar spridas, t.ex. genom att utloppsvatten som innehåller
 patogener släpps ut från bearbetningsanläggningar. Det är därför nödvändigt att
 godkänna bearbetningsanläggningar som uppfyller de riskreducerande åtgärderna
 som behövs för att utföra sådan slakt och bearbetning. Denna förordning bör
 därför föreskriva godkännande av livsmedelsanläggningar för sjukdomskontroll av
 vattenlevande djur.
 (128) För att säkerställa
 allmänhetens tillgång till aktuella uppgifter om registrerade och godkända
 anläggningar bör de behöriga myndigheterna upprätta och föra ett sådant
 register. Befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i
 fördraget om Europeiska unionens funktionssätt bör delegeras till kommissionen
 med avseende på de uppgifter som ska ingå i register över
 vattenbruksanläggningar och kraven på journalföring för vattenbruksanläggningar
 och transportörer.
 (129) I syfte att säkerställa
 enhetliga villkor för genomförandet av de bestämmelser som fastställs i denna
 förordning om registrering och godkännande av vattenbruksanläggningar och
 livsmedelsanläggningar för sjukdomskontroll av vattenlevande djur samt
 journalföring och register över anläggningar, bör kommissionen ges
 genomförandebefogenheter att fastställa bestämmelser om skyldighet att lämna
 uppgifter, undantag och andra genomförandebestämmelser, format på och praktiska
 specifikationer för register och journaler.
 (130) Eftersom det i de flesta fall
 inte är möjligt att individuellt identifiera vattenlevande djur är
 journalföring på vattenbruksanläggningar och livsmedelsanläggning för sjukdomskontroll
 av vattenlevande djur samt av transportörer ett grundläggande verktyg för att
 säkerställa att vattenlevande djur kan spåras. Register är också värdefulla vid
 övervakningen av anläggningarnas hälsotillstånd.
 (131) Precis som för landlevande djur
 är det nödvändigt att fastställa harmoniserade bestämmelser om förflyttning av
 vattenlevande djur, inklusive bestämmelser om djurhälsointyg och anmälan av
 förflyttning.
 (132) I direktiv 2006/88/EG
 fastställs bestämmelser för förflyttningar av vattenlevande djur som gäller
 både inom och mellan medlemsstater. Den avgörande faktorn vad gäller
 bestämmelser för förflyttning av vattenlevande djur är hälsostatusen med
 avseende på de förtecknade sjukdomarna i destinationsmedlemsstaten,
 destinationszonen eller destinationsdelområdet.
 (133) Samma system bör också
 föreskrivas i denna förordning. För att uppmuntra medlemsstater att förbättra
 de vattenlevande djurpopulationernas hälsostatus bör emellertid vissa ändringar
 och större flexibilitet införas.
 (134) I syfte att säkerställa
 kontrollen av förflyttningar av vattenlevande djur, bör befogenheten att anta
 akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens
 funktionssätt delegeras till kommissionen med avseende på åtgärder för
 förebyggande av sjukdom tillämpliga på transport, särskilda bestämmelser för
 förflyttningar av vissa kategorier av vattenlevande djur för olika ändamål,
 särskilda krav eller undantag för vissa typer av förflyttningar, t.ex.
 förflyttning för vetenskapliga ändamål, och ytterligare krav avseende
 förflyttning av vilda vattenlevande djur.
 (135) I syfte att säkerställa
 möjligheten för tillfälliga undantag och särskilda krav avseende förflyttningar
 av vattenlevande djur när de bestämmelser för förflyttning som fastställs i
 denna förordning är otillräckliga eller olämpliga för att begränsa spridning av
 en viss förtecknad sjukdom, bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter
 att fastställa särskilda bestämmelser för förflyttning eller undantag under en
 begränsad tidsperiod.
 (136) Unionens vattenbruksproduktion
 är mycket mångskiftande när det gäller arter och produktionssystem, och denna
 diversifiering ökar snabbt. Detta kan motivera att nationella åtgärder avseende
 andra sjukdomar än de som är förtecknade sjukdomar i enlighet med denna
 förordning vidtas i medlemsstaterna. Dessa nationella åtgärder bör dock vara
 motiverade, nödvändiga och proportionerliga med hänsyn till de eftersträvade
 målen. Dessutom bör de inte påverka förflyttningar mellan medlemsstater om
 detta inte är nödvändigt för att förhindra introduktionen av sjukdomen eller
 för att bekämpa dess spridning. Nationella åtgärder som påverkar handeln mellan
 medlemsstater bör vara godkända och regelbundet ses över på unionsnivå.
 (137) För närvarande berör de
 förtecknade sjukdomarna endast i mycket begränsad utsträckning andra djurarter
 än de som definieras som landlevande och vattenlevande enligt denna förordning,
 t.ex. reptiler, amfibier och insekter. Det är därför inte lämpligt att kräva
 att alla bestämmelser i denna förordning ska tillämpas på dessa djur. Om en
 sjukdom som berör andra arter än landlevande och vattenlevande skulle
 förtecknas, bör emellertid de relevanta djurhälsokraven i denna förordning
 tillämpas på dessa arter för att säkerställa att lämpliga och proportionerliga
 åtgärder för förebyggande och bekämpning av sjukdom kan vidtas.
 (138) I syfte att säkerställa
 möjligheten att fastställa bestämmelser för förflyttning av de djur som varken
 definieras som landlevande eller vattenlevande i denna förordning samt av
 avelsmaterial och produkter av animaliskt ursprung därav när en risk motiverar
 det, bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i
 fördraget om Europeiska unionens funktionssätt delegeras till kommissionen med
 avseende på registrering och godkännande av anläggningar, journalföring och
 register, identifiering, registrering och spårbarhet, krav avseende
 förflyttning, djurhälsointyg och egenförsäkran samt skyldigheten att anmäla
 förflyttning av djur, avelsmaterial och produkter av animaliskt ursprung av
 dessa arter.
 (139) Om det är nödvändigt för att
 säkerställa enhetliga villkor för tillämpningen av djurhälsokraven för dessa
 andra djurarter samt avelsmaterial och produkter av animaliskt ursprung därav,
 bör kommissionen ges genomförandebefogenheter att fastställa närmare
 bestämmelser om dessa krav.
 (140) För att förhindra att
 förtecknade sjukdomar och nya sjukdomar introduceras till unionen är det
 nödvändigt att ha effektiva bestämmelser vad gäller införsel till unionen av
 djur, avelsmaterial och produkter av animaliskt ursprung som kan överföra
 sådana sjukdomar.
 (141) Kraven för införsel av djur och
 produkter till unionen bör avspegla kraven avseende förflyttningar av djur och
 produkter av samma kategori och art samt för samma avsedda användning inom unionen.
 (142) För att säkerställa att djur,
 avelsmaterial och produkter av animaliskt ursprung från tredjeländer och
 tredjeterritorier uppfyller de djurhälsokrav som ger garantier som är
 likvärdiga med de i unionslagstiftningen är det viktigt att de är föremål för
 lämplig kontroll av de behöriga myndigheterna i tredjeländer eller
 tredjeterritorier som exporterar till unionen. I förekommande fall bör
 hälsostatusen i ett ursprungstredjeland eller ursprungstredjeterritorium
 kontrolleras innan djur, avelsmaterial och produkter av animaliskt ursprung får
 föras in därifrån. Följaktligen bör endast de tredjeländer och
 tredjeterritorier som kan visa att de uppfyller djurhälsostandarderna för
 införsel av djur och produkter till unionen få exportera dem till unionen och
 förtecknas för detta ändamål.
 (143) För vissa djurarter och
 djurkategorier, visst avelsmaterial och vissa produkter av animaliskt ursprung
 har det inte upprättats några unionsförteckningar över tredjeländer och
 tredjeterritorier från vilka införsel till unionen är tillåten i de unionsakter
 som antagits före denna förordning. I sådana fall och i avvaktan på att
 bestämmelser ska antas enligt denna förordning får medlemsstaterna fastställa
 från vilka länder och territorier som djur, avelsmaterial och produkter av
 animaliskt ursprung får föras in på deras territorier. Vid det fastställandet
 bör medlemsstaterna beakta de kriterier som föreskrivs i denna förordning för
 unionsförteckningar över tredjeländer och tredjeterritorier.
 (144) För att säkerställa att de
 djurhälsokrav för införsel till unionen som anges i denna förordning är
 uppfyllda och att de är i linje med principerna i OIE:s hälsokodexar för djur,
 bör alla djur, allt avelsmaterial och alla produkter av animaliskt ursprung som
 förs in till unionen åtföljas av ett djurhälsointyg som utfärdats av den
 behöriga myndigheten i ursprungstredjelandet eller ursprungstredjeterritoriet
 och som bekräftar att samtliga djurhälsokrav för införsel till unionen är
 uppfyllda. Emellertid bör undantag från denna bestämmelse tillåtas för varor
 som utgör en låg djurhälsorisk.
 (145) Det kan vara tillräckligt med
 djurhälsointyg, men i unionslagstiftningen krävs ofta intyg för andra ändamål,
 t.ex. för att intyga att djur eller produkter uppfyller krav för folkhälsa
 eller djurskydd. Detta måste beaktas. För att minimera de administrativa
 bördorna och kostnaderna bör dessa djurhälsointyg också få innehålla uppgifter
 som krävs enligt annan unionslagstiftning om livsmedels- och fodersäkerhet.
 (146) Sjukdomar kan spridas på andra
 sätt än genom djur, avelsmaterial, produkter av animaliskt ursprung samt
 animaliska biprodukter och framställda produkter. Till exempel kan fordon,
 transportbehållare, hö, halm, växtprodukter samt material som kan ha varit i
 kontakt med smittade djur och utrustning också sprida sjukdom. Vid behov bör
 åtgärder vidtas för att förhindra att sjukdomar överförs på dessa sätt.
 (147) I syfte att säkerställa en
 lämplig detaljnivå för importkraven bör befogenheten att anta akter i enlighet
 med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt delegeras
 till kommissionen med avseende på komplettering och ändring av kriterierna för
 att ta upp tredjeländer och tredjeterritorier på förteckningen, kriterier för
 tillfälligt eller permanent avlägsnande från förteckningen, komplettering av
 bestämmelser för godkännande av anläggningar i tredjeländer och
 tredjeterritorier och undantag, djurhälsokrav för införsel till unionen av
 sändningar från tredjeländer och tredjeterritorier, innehållet i djurhälsointyg
 samt djurhälsokrav för sjukdomsagens, andra material, transportmedel och
 utrustning som kan överföra djursjukdomar.
 (148) I syfte att säkerställa
 enhetliga villkor för genomförandet av djurhälsokraven för införsel till
 unionen av sändningar av djur, avelsmaterial och produkter av animaliskt
 ursprung, bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter att fastställa
 bestämmelser om bl.a. förteckningar över tredjeländer och tredjeterritorier
 från vilka det är tillåtet att föra in till unionen djur, avelsmaterial och produkter
 av animaliskt ursprung samt förlagor till djurhälsointyg.
 (149) Tidigare erfarenheter har visat
 att när ett utbrott av en allvarlig sjukdom inträffar i de medlemsstater,
 tredjeländer eller tredjeterritorier från vilka djur eller produkter förs in till
 unionen, måste åtgärder för förebyggande och bekämpning av sjukdomar vidtas
 omedelbart för att begränsa dess introduktion och spridning. En sådan
 nödsituation kan omfatta förtecknade sjukdomar, nya sjukdomar eller andra
 djurhälsofaror. I detta sammanhang bör det klargöras vilka av de åtgärder för
 förebyggande och bekämpning av sjukdom som fastställs i denna förordning som
 får användas vid förekomst av en förtecknad eller ny sjukdom eller fara. I alla
 dessa fall är det mycket viktigt att åtgärder kan vidtas snabbt och utan
 dröjsmål. Eftersom sådana åtgärder skulle begränsa förflyttningar inom eller
 till unionen bör de om möjligt genomföras på unionsnivå.
 (150) I syfte att säkerställa en
 verkningsfull och snabb reaktion på nya risker bör kommissionen ges
 genomförandebefogenheter att fastställa nödåtgärder.
 (151) Kommissionen bör anta
 genomförandeakter med omedelbar verkan i vederbörligen motiverade fall som
 gäller bl.a. upptagande av sjukdomar och arter på förteckningar, de förtecknade
 sjukdomar som ska omfattas av bestämmelserna för förebyggande och bekämpning av
 sjukdom, anskaffning, tillgång, lagring, leverans och andra förfaranden
 avseende unionsbankerna för antigener, vacciner och diagnostiska reagens,
 fastställande av särskilda åtgärder för sjukdomsbekämpning och undantag under
 en begränsad tidsperiod, särskilda bestämmelser för förflyttning av landlevande
 och vattenlevande djur under en begränsad tidsperiod, nödåtgärder samt
 upptagande av tredjeländer och tredjeterritorier för införsel till unionen på
 förteckningen.
 (152) I denna förordning fastställs
 allmänna och särskilda bestämmelser för förebyggande och bekämpning av
 överförbara djursjukdomar, samtidigt som ett harmoniserat tillvägagångssätt vad
 gäller djurhälsa i hela unionen säkerställs. Inom vissa områden, t.ex. allmänna
 ansvarsområden för djurhälsa, anmälan, övervakning, registrering och
 godkännande eller spårbarhet, bör medlemsstaterna få tillåtelse att eller
 uppmuntras att tillämpa kompletterande eller strängare åtgärder. Sådana
 nationella åtgärder bör endast tillåtas om de inte äventyrar djurhälsomålen i
 denna förordning och inte strider mot de bestämmelser som fastställs däri samt
 under förutsättning att de inte förhindrar förflyttningar av djur eller
 produkter mellan medlemsstaterna, förutom om det är nödvändigt för att
 förhindra introduktion av sjukdomar eller för att bekämpa deras spridning.
 (153) De nationella åtgärder som
 avses i skäl 152 bör omfattas av ett förenklat anmälningsförfarande för
 att minska den administrativa bördan. Erfarenheten har visat att det allmänna
 anmälningsförfarande som föreskrivs i Europaparlamentets och rådets direktiv
 98/34/EG av den 22 juni 1998 om ett informationsförfarande beträffande
 tekniska standarder och föreskrifter och beträffande föreskrifter för informationssamhällets
 tjänster[33] har varit ett viktigt
 verktyg för att styra och förbättra kvaliteten på de nationella tekniska
 föreskrifterna – vad gäller ökad insyn, lättlästhet och effektivitet – på
 områden som inte eller bara delvis har harmoniserats. Därför bör det allmänna
 anmälningsförfarande som föreskrivs i direktiv 98/34/EG tillämpas.
 (154) För närvarande fastställs
 unionsbestämmelser om djurhälsa i följande rättsakter från Europaparlamentet
 och rådet och i rättsakter som kommissionen senare antagit i enlighet med dem:
 –
 Rådets direktiv 64/432/EEG av den 26 juni 1964
 om djurhälsoproblem som påverkar handeln med nötkreatur och svin inom
 gemenskapen[34].
 –
 Rådets direktiv 77/391/EEG av den 17 maj 1977
 om införande av gemenskapsåtgärder för utrotning av brucellos, tuberkulos och
 bovin leukos[35].
 –
 Rådets direktiv 78/52/EEG av den 13 december
 1977 om fastställande av gemenskapens kriterier som skall tillämpas vid
 upprättandet av nationella program för att påskynda utrotning av brucellos,
 tuberkulos och enzootisk bovin leukos[36].
 –
 Rådets direktiv 88/407/EEG av den 14 juni 1988
 om djurhälsokrav som är tillämpliga vid handel inom gemenskapen med och import
 av sperma från tamdjur av nötkreatur[37].
 –
 Rådets direktiv 80/1095/EEG av den 11 november
 1980 om fastställande av villkoren för att göra och hålla gemenskapens
 territorium fritt från klassisk svinpest[38].
 –
 Rådets direktiv 82/894/EEG av den 21 december
 1982 om anmälan av djursjukdomar inom gemenskapen[39].
 –
 Rådets direktiv 89/556/EEG av den 25 september
 1989 om djurhälsovillkor för handel inom gemenskapen med och import från tredje
 land av embryon från tamdjur av nötkreatur[40].
 –
 Rådets direktiv 90/429/EEG av den 26 juni 1990
 om djurhälsokrav som är tillämpliga vid handel inom gemenskapen med och import
 av sperma från tamdjur av svin[41].
 –
 Rådets direktiv 91/68/EEG av den 28 januari
 1991 om djurhälsovillkor för handeln med får och getter inom gemenskapen[42].
 –
 Rådets beslut 91/666/EEG av den 11 december
 1991 om att inom gemenskapen upprätta beredskapslager av vacciner mot mul- och
 klövsjuka[43].
 –
 Rådets direktiv 92/35/EEG av den 29 april 1992
 om kontrollregler och åtgärder för bekämpning av afrikansk hästpest[44].
 –
 Rådets direktiv 92/65/EEG av den 13 juli 1992
 om fastställande av djurhälsokrav i handeln inom och importen till gemenskapen
 av djur, sperma, ägg (ova) och embryon som inte faller under de krav som
 fastställs i de specifika gemenskapsregler som avses i bilaga A.I till
 direktiv 90/425/EEG[45].
 –
 Rådets direktiv 92/66/EEG av den 14 juli 1992
 om införande av gemenskapsåtgärder för bekämpning av Newcastlesjukan[46].
 –
 Rådets direktiv 92/118/EEG av den 17 december
 1992 om djurhälso- och hygienkrav för handel inom gemenskapen med produkter,
 som inte omfattas av sådana krav i de särskilda gemenskapsbestämmelser som
 avses i bilaga A.I till direktiv 89/662/EEG och, i fråga om patogener, i
 direktiv 90/425/EEG, samt för import till gemenskapen av sådana produkter[47].
 –
 Rådets direktiv 92/119/EEG av den 17 december
 1992 om införande av allmänna gemenskapsåtgärder för bekämpning av vissa
 djursjukdomar och särskilda åtgärder mot vesikulär svinsjuka[48].
 –
 Rådets beslut 95/410/EG av den 22 juni 1995
 som fastställer regler för mikrobiologisk provtagning i ursprungsanläggningen
 av fjäderfä för slakt avsedda för Finland och Sverige[49].
 –
 Rådets direktiv 2000/75/EG av den 20 november
 2000 om fastställande av särskilda bestämmelser om åtgärder för bekämpning och
 utrotning av bluetongue[50].
 –
 Rådets beslut 2000/258/EG av den 20 mars 2000
 om att utse ett särskilt institut med ansvar för att fastställa de kriterier
 som behövs för att standardisera serologiska tester för kontroll av
 rabiesvaccins effektivitet[51].
 –
 Europaparlamentets och rådets förordning (EG)
 nr 1760/2000 av den 17 juli 2000 om upprättande av ett system för
 identifiering och registrering av nötkreatur samt märkning av nötkött och
 nötköttsprodukter och om upphävande av rådets förordning (EG) nr 820/97[52].
 –
 Rådets direktiv 2001/89/EG av den 23 oktober
 2001 om gemenskapsåtgärder för bekämpning av klassisk svinpest[53].
 –
 Rådets direktiv 2002/60/EG av den 27 juni 2002
 om särskilda bestämmelser för bekämpning av afrikansk svinpest och om ändring
 av direktiv 92/119/EEG beträffande Teschensjuka och afrikansk svinpest[54].
 –
 Rådets direktiv 2002/99/EG av den 16 december
 2002 om fastställande av djurhälsoregler för produktion, bearbetning, distribution
 och införsel av produkter av animaliskt ursprung avsedda att användas som
 livsmedel[55].
 –
 Rådets direktiv 2003/85/EG av den 29 september
 2003 om gemenskapsåtgärder för bekämpning av mul- och klövsjuka, om upphävande
 av direktiv 85/511/EEG och besluten 89/531/EEG och 91/665/EEG samt om ändring
 av direktiv 92/46/EEG[56].
 –
 Europaparlamentets och rådets förordning (EU)
 nr XXX/XXXX av den ... om förflyttning av sällskapsdjur utan kommersiellt
 syfte och upphävande av förordning (EG) nr 998/2003 [Publication office][57].
 –
 Rådets förordning (EG) nr 21/2004 av den
 17 december 2003 om upprättande av ett system för identifiering och
 registrering av får och getter och om ändring av förordning (EG)
 nr 1782/2003 samt direktiven 92/102/EEG och 64/432/EEG[58].
 –
 Rådets direktiv 2004/68/EG av den 26 april
 2004 om fastställande av djurhälsoregler för import till och transistering
 genom gemenskapen av vissa levande hov- och klövdjur, om ändring av direktiven
 90/426/EEG och 92/65/EEG, samt om upphävande av direktiv 72/462/EEG[59].
 –
 Rådets direktiv 2009/156/EG av den 30 november
 2009 om djurhälsovillkor vid förflyttning och import av hästdjur från
 tredjeland[60].
 –
 Rådets direktiv 2005/94/EG av den 20 december
 2005 om gemenskapsåtgärder för bekämpning av aviär influensa och om upphävande
 av direktiv 92/40/EEG[61].
 –
 Rådets direktiv 2006/88/EG av den 24 oktober
 2006 om djurhälsokrav för djur och produkter från vattenbruk och om
 förebyggande och bekämpning av vissa sjukdomar hos vattenlevande djur[62].
 –
 Rådets direktiv 2008/71/EG av den 15 juli 2008
 om identifikation och registrering av svin (kodifiering av direktiv 92/102/EEG)[63].
 –
 Rådets direktiv 2009/158/EG av den 30 november
 2009 om djurhälsovillkor för handel inom gemenskapen med och för import från
 tredjeland av fjäderfä och kläckägg[64].
 (155) De bestämmelser som fastställs
 i de rättsakter som avses i skäl 154 ska ersättas med denna förordning och
 med rättsakter som kommissionen senare antar i enlighet med denna förordning.
 Följaktligen bör de rättakterna upphävas. För att säkerställa att rättsläget förblir
 tydligt och utan luckor bör upphävandet endast börja gälla när de relevanta
 delegerade akterna och genomförandeakterna antas i enlighet med denna
 förordning. Kommissionen måste därför ges befogenhet att fastställa de datum då
 upphävandet av dessa rättsakter får verkan.
 (156) Följande rådsrättsakter på
 djurhälsoområdet är föråldrade och bör uttryckligen upphävas för att uppnå
 tydlighet i unionslagstiftningen: Council Decision 78/642/EEC of 25 July
 1978 on health protection measures in respect of the Republic of Botswana (ej
 översatt till svenska)[65], Council Directive
 79/110/EEC of 24 January 1979 authorizing the Italian Republic to postpone
 the notification and implementation of its national plans for the accelerated
 eradication of brucellosis and tuberculosis in cattle (ej översatt till
 svenska)[66], Council Directive
 81/6/EEC of 1 January 1981 authorizing the Hellenic Republic to
 communicate and to implement its national plans for the accelerated eradication
 of brucellosis and tuberculosis in cattle (ej översatt till svenska)[67],
 rådets beslut 89/455/EEG av den 24 juli 1989 om införande av
 gemenskapsåtgärder för att upprätta pilotprojekt för bekämpning av rabies med
 sikte på dess utrotning eller förebyggande[68], rådets direktiv
 90/423/EEG av den 26 juni 1990 om ändring av direktiv 85/511/EEG om
 införande av gemenskapsåtgärder för bekämpning av mul- och klövsjuka[69],
 samt rådets beslut 90/678/EEG av den 13 december 1990 om erkännande av
 vissa delar av gemenskapens territorium som officiellt fria från svinpest eller
 fria från svinpest[70].
 (157) Kraven i denna förordning bör
 inte gälla förrän alla de delegerade akter och genomförandeakter som
 kommissionen ska anta i enlighet med denna förordning har börjat gälla. Det är
 lämpligt att det går minst 36 månader mellan dagen för denna förordnings
 ikraftträdande och tillämpningsdagen för de nya bestämmelserna, för att de
 berörda aktörerna ska få tillräcklig tid att anpassa sig.
 (158) I syfte att säkerställa
 rättssäkerheten vad gäller tillämpningen av bestämmelser för identifiering och
 registrering av djur, åtgärder för sjukdomsbekämpning avseende vissa zoonoser
 och förflyttningar av sällskapsdjur utan kommersiellt syfte, bör befogenheten
 att anta akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska
 unionens funktionssätt delegeras till kommissionen med avseende på det datum då
 förordningarna (EG) nr 1760/2000, (EU) nr XXX/XXX [Ex-998/2003]
 och (EG) nr 21/2004 samt direktiven 92/66/EEG, 2000/75/EG,
 2001/89/EG, 2002/60/EG, 2003/85/EG, 2005/94/EG och 2008/71/EG upphör att gälla.
 (159) De genomförandebefogenheter som
 fastställs i den här förordningen bör utövas i enlighet med Europaparlamentets
 och rådets förordning (EU) nr 182/2011 av den 16 februari 2011 om
 fastställande av allmänna bestämmelser och principer för medlemsstaternas
 kontroll av kommissionens utövande av sina genomförandebefogenheter[71].
 (160) Det är av särskild betydelse
 att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete,
 inklusive på expertnivå. Kommissionen bör, då den förbereder och utarbetar
 delegerade akter, se till att relevanta handlingar översänds samtidigt till
 Europaparlamentet och rådet och att detta sker så snabbt som möjligt och på
 lämpligt sätt.
 (161) Denna förordning bör inte
 orsaka orimliga administrativa bördor eller ekonomiska konsekvenser för små och
 medelstora företag. På grundval av samråd med berörda parter beaktas i denna
 förordning den särskilda situationen för små och medelstora företag. Ett
 möjligt undantag från kraven i denna förordning för sådana företag har inte beaktats,
 mot bakgrund av den offentliga politikens mål att skydda djurs och människors
 hälsa. Ett antal undantag för sådana företag bör dock fastställas i samband med
 de olika kraven i denna förordning, med beaktande av de aktuella riskerna.
 (162) Målen för denna förordning,
 nämligen att fastställa djurhälsobestämmelser för djur, avelsmaterial,
 produkter av animaliskt ursprung, animaliska biprodukter och framställda
 produkter i den mån de inte omfattas av särskilda bestämmelser i
 unionslagstiftningen samt andra material som eventuellt är förknippade med
 spridningen av överförbara djursjukdomar, kan inte i tillräcklig utsträckning
 uppnås av medlemsstaterna, och kan uppnås mer effektivt på unionsnivå genom en
 gemensam och samordnad rättslig ram för djurhälsa. Denna förordning är därför
 förenlig med subsidiaritetsprincipen enligt artikel 5.3 i fördraget om
 Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma
 artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå
 dessa mål.
 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
 DEL I
 ALLMÄNNA BESTÄMMELSER
 Kapitel 1
 Syfte, tillämpningsområde och definitioner
 Artikel 1
 Syfte
 1. I denna förordning fastställs
 bestämmelser om förebyggande och bekämpning av djursjukdomar som kan överföras
 till djur eller till människor.
 I bestämmelserna föreskrivs följande:
 a) Prioritering och kategorisering av
 sjukdomar som berör unionen och fastställande av ansvarsområden för djurhälsa i
 del I.
 b) Tidigt påvisande, anmälan och
 rapportering av sjukdomar, övervakning, utrotningsprogram och sjukdomsfri
 status i del II.
 c) Medvetenhet om, beredskap inför och
 bekämpning av sjukdomar i del III.
 d) Registrering och godkännande av
 anläggningar och transportörer, förflyttningar och spårbarhet av sändningar av
 djur, avelsmaterial och produkter av animaliskt ursprung inom unionen i
 del IV.
 e) Införsel av sändningar av djur,
 avelsmaterial och produkter av animaliskt ursprung till unionen och export av
 sådana sändningar från unionen i del V.
 f) Nödåtgärder som ska vidtas vid en nödsituation
 avseende sjukdom i del VI.
 2. De bestämmelser som avses i
 punkt 1
 a) säkerställer
 i) en hållbar jordbruks- och
 vattenbruksproduktion i unionen,
 ii) en effektivt fungerande inre marknad,
 iii) en minskning av de negativa effekterna
 på miljön av
 –
 vissa sjukdomar,
 –
 de åtgärder som vidtagits för att förebygga och
 bekämpa sjukdomar,
 b) beaktar
 i) sambandet mellan djurhälsa och
 –
 folkhälsa,
 –
 miljön samt klimatförändringens effekter,
 –
 livsmedels- och fodersäkerhet,
 –
 djurskydd,
 –
 tryggad livsmedelsförsörjning,
 ii) ekonomiska, sociala, kulturella och
 miljömässiga konsekvenser som följer av tillämpningen av åtgärder för
 bekämpning och förebyggande av sjukdom.
 Artikel 2
 Förordningens tillämpningsområde
 1. Denna förordning ska tillämpas på
 a) hållna och vilda djur,
 b) avelsmaterial,
 c) produkter av animaliskt ursprung,
 d) animaliska biprodukter och framställda
 produkter, utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i förordning
 (EG) nr 1069/2009,
 e) lokaler, transportmedel, utrustning och
 alla andra infektionsvägar samt material som är förknippade med eller
 eventuellt är förknippade med spridning av överförbara djursjukdomar.
 2. Denna förordning ska tillämpas på
 överförbara sjukdomar, inklusive zoonoser, utan att det påverkar tillämpningen
 av bestämmelserna i
 a) beslut nr 2119/98/EG,
 b) förordning (EG) nr 999/2001,
 c) direktiv 2003/99/EG,
 d) förordning (EG) nr 2160/2003.
 Artikel 3
 Tillämpningsområde för del IV om registrering, godkännande, spårbarhet och
 förflyttningar
 1. Del IV avdelning I ska
 tillämpas på
 a) landlevande djur och djur som inte är
 landlevande men som kan överföra sjukdomar som drabbar landlevande djur,
 b) avelsmaterial från landlevande djur,
 c) produkter av animaliskt ursprung från
 landlevande djur.
 2. Del IV avdelning II ska
 tillämpas på
 a) vattenlevande djur och djur som inte är
 vattenlevande men som kan överföra sjukdomar som drabbar vattenlevande djur,
 b) produkter av animaliskt ursprung från
 vattenlevande djur.
 3. Del IV avdelning III ska
 tillämpas på
 a) andra djur än de som definieras som
 landlevande och vattenlevande djur i artikel 4.1.4,
 b) avelsmaterial och produkter av animaliskt
 ursprung från de andra djur som avses i led a.
 4. Del IV avdelning I
 kapitlen 1 och 3 samt del IV avdelning II kapitlen 1 och 2
 ska inte tillämpas på sällskapsdjur.
 Artikel 4
 Definitioner
 1. I denna förordning gäller följande
 definitioner:
 1. djur: ryggradsdjur och
 ryggradslösa djur.
 2. landlevande djur: fåglar,
 landlevande däggdjur, bin och humlor.
 3. vattenlevande djur: djur i alla
 levnadsstadier, inklusive ägg, mjölke och könsceller, av
 i) fisk som tillhör överklassen Agnatha
 och klasserna Chondrichthyes, Sarcopterygii och Actinopterygii,
 ii) vattenlevande blötdjur som tillhör
 stammen Mollusca,
 iii) vattenlevande kräftdjur som tillhör
 understammen Crustacea.
 4. andra djur: djur av andra arter än
 de som definieras som landlevande och vattenlevande djur.
 5. hållna djur: djur som hålls av
 människor; när det gäller vattenlevande djur, vattenbruksdjur.
 6. vattenbruk: uppfödning av
 vattenlevande djur med metoder som är avsedda att öka produktionen av dessa
 djur utöver miljöns naturliga kapacitet och där djuren förblir en eller flera
 fysiska eller juridiska personers egendom under uppfödningen eller odlingen och
 fram till och med upptagningen, utom då vilda vattenlevande djur tas upp eller
 fångas för att användas som livsmedel och därefter tillfälligt hålls utan
 utfodring i väntan på slakt.
 7. vattenbruksdjur: vattenlevande
 djur som omfattas av vattenbruk.
 8. vilda djur: djur som inte är
 hållna djur.
 9. fjäderfä: fåglar som föds upp
 eller hålls i fångenskap för
 a) produktion av
 i) kött,
 ii) konsumtionsägg,
 iii) andra produkter,
 b) vidmakthållande av stammen av fjädervilt,
 c) uppfödning av fåglar som används för de
 typer av produktion som avses i led a.
 10. fåglar i fångenskap: alla andra
 fåglar än fjäderfä som hålls i fångenskap av alla andra skäl än de som avses i
 led 9, inklusive sådana som hålls för uppvisningar, kapplöpningar,
 utställningar, tävlingar, uppfödning eller försäljning.
 11. sällskapsdjur: djur av de arter som
 förtecknas i bilaga I och som
 a) hålls i ett hushåll, eller när det
 gäller vattenlevande djur hålls i icke-kommersiella akvarier för prydnadsdjur,
 b) när de i samband med förflyttning utan
 kommersiellt syfte åtföljer sällskapsdjurshållare eller en fysisk person som
 handlar på sällskapsdjurshållare vägnar och i samförstånd med
 sällskapsdjurshållare, och som sällskapsdjurshållaren eller den andra fysiska
 personen ansvarar för under hela förflyttningen utan kommersiellt syfte.
 12. sällskapsdjurshållare: en fysisk
 person som håller ett sällskapsdjur.
 13. förflyttning utan kommersiellt syfte:
 all förflyttning av sällskapsdjur som varken direkt eller indirekt innebär
 eller syftar till en ekonomisk vinst eller överlåtelse av äganderätt.
 14. sjukdom: förekomst av infektioner
 och angrepp hos djur, med eller utan kliniska eller patologiska
 manifestationer, vilka orsakas av ett eller flera sjukdomsagens som kan
 överföras till djur eller till människor.
 15. förtecknade sjukdomar: sjukdomar
 som förtecknas i enlighet med artikel 5.2.
 16. ny sjukdom: en annan sjukdom än en
 förtecknad sjukdom som kan uppfylla kriterierna för förtecknade sjukdomar i
 artikel 6.1 a på grund av att det handlar om
 a) en ny sjukdom som är en följd av att ett
 befintligt sjukdomsagens utvecklats eller förändrats,
 b) en känd sjukdom som sprids till ett nytt
 geografiskt område eller en ny befolkning, eller
 c) ett tidigare oidentifierat sjukdomsagens
 eller en sjukdom som diagnostiseras för första gången.
 17. sjukdomsprofil: kriterierna för en
 sjukdom i artikel 6.1 a.
 18. förtecknade arter: djurarter eller
 grupp av djurarter som förtecknas i enlighet med artikel 7.2, eller när
 det gäller nya sjukdomar, djurarter eller grupper av djurarter som uppfyller
 kriterierna för förtecknade arter i artikel 7.2.
 19. fara: ett sjukdomsagens för eller
 ett tillstånd hos ett djur eller en produkt som kan ha en negativ effekt på
 människors eller djurs hälsa.
 20. risk: sannolikheten för att en
 negativ effekt på människors eller djurs hälsa uppstår och den sannolika
 omfattningen av de biologiska och ekonomiska konsekvenserna av en sådan negativ
 effekt.
 21. biosäkerhet: summan av
 hanteringsåtgärder och fysiska åtgärder för att minska risken för att sjukdomar
 introduceras, utvecklas och sprids till, från och inom
 a) en djurpopulation, eller
 b) en anläggning, en zon, ett delområde, ett
 transportmedel eller någon annan lokal, fastighet eller plats.
 22. aktör: en fysisk eller juridisk
 person som ansvarar för djur och produkter, inklusive djurhållare och transportörer
 men inte sällskapsdjurshållare och veterinärer.
 23. djuryrkesverksam person: en fysisk
 eller juridisk person som i sitt arbete kommer i kontakt med djur eller
 produkter, utom aktörer och veterinärer.
 24. anläggning: en fastighet, byggnad
 eller miljö i vilken djur eller avelsmaterial hålls, med undantag av
 a) hushåll som håller sällskapsdjur,
 b) icke-kommersiella akvarier som håller
 vattenlevande djur,
 c) veterinärmottagningar eller
 veterinärkliniker.
 25. avelsmaterial:
 a) spermier, sädesvätska, oocyter och
 embryon som är avsedda för artificiell reproduktion,
 b) kläckägg.
 26. produkter av animaliskt ursprung:
 a) livsmedel av animaliskt ursprung,
 inklusive honung och blod,
 b) levande musslor, levande tagghudingar,
 levande manteldjur och levande marina snäckor avsedda att användas som
 livsmedel, och
 c) andra djur än de som avses i led b
 avsedda att beredas i syfte att levereras levande till konsumenten.
 27. animaliska biprodukter: hela
 kroppar eller delar från djur, produkter av animaliskt ursprung eller andra
 produkter framställda av djur som inte är avsedda att användas som livsmedel,
 utom avelsmaterial.
 28. framställda produkter: produkter
 som framställts genom en eller flera behandlingar, omvandlingar eller steg i
 bearbetningen av animaliska biprodukter.
 29. produkter:
 a) avelsmaterial,
 b) produkter av animaliskt ursprung,
 c) animaliska biprodukter och framställda
 produkter.
 30. offentlig kontroll: offentlig
 kontroll enligt definitionen i artikel 2.1 i förordning (EU)
 nr XXX/XXX [Publication office – Number to be added: on official
 controls and other official activities].
 31. hälsostatus: sjukdomsstatusen vad
 gäller alla förtecknade sjukdomar för en viss förtecknad art med avseende på
 a) ett djur,
 b) djuren i
 i) en anläggning,
 ii) ett delområde,
 iii) en zon,
 iv) en medlemsstat,
 v) ett tredjeland eller tredjeterritorium.
 32. zon:
 a) för landlevande djur en klart definierad
 del av en medlemsstat, ett tredjeland eller tredjeterritorium med en
 subpopulation av djur som har en bestämd hälsostatus i fråga om en specifik
 sjukdom eller specifika sjukdomar som är föremål för lämpliga åtgärder för
 övervakning, sjukdomsbekämpning och biosäkerhet,
 b) för vattenlevande
 djur ett sammanhängande hydrologiskt system som har en bestämd hälsostatus i
 fråga om en specifik sjukdom eller specifika sjukdomar och som bildar
 i) ett helt avrinningsområde från källan
 till mynningen eller sjön,
 ii) fler än ett avrinningsområde,
 iii) en del av ett avrinningsområde från
 källan till en barriär som förhindrar introduktionen av en specifik sjukdom
 eller specifika sjukdomar,
 iv) en del av ett kustområde med en exakt
 geografisk avgränsning, eller
 v) en
 flodmynning med en exakt geografisk avgränsning.
 33. avrinningsområde: ett land- eller
 flodområde med naturliga avgränsningar såsom höjder eller berg dit allt vatten
 rinner.
 34. delområde: en subpopulation av djur
 som finns i en eller flera anläggningar, och när det gäller vattenlevande djur
 en eller flera vattenbruksanläggningar, med ett gemensamt system för
 biosäkerhet och med en bestämd hälsostatus i fråga om en specifik sjukdom eller
 specifika sjukdomar som är föremål för lämpliga åtgärder för övervakning,
 sjukdomsbekämpning och biosäkerhet.
 35. karantän: isolering av djur under
 den behöriga myndighetens kontroll så att de inte har någon direkt eller
 indirekt kontakt med andra djur, för att säkerställa att sjukdomar inte sprids
 medan djuren observeras under en fastställd tidsperiod och vid behov genomgår
 testning och behandling.
 36. epidemiologisk enhet: en grupp djur
 med samma sannolikhet att exponeras för ett sjukdomsagens.
 37. utbrott: ett eller flera fall i en
 anläggning, ett hushåll eller en annan plats där djur hålls eller är placerade.
 38. fall: officiellt bekräftad
 förekomst av en förtecknad sjukdom eller en ny sjukdom i ett levande eller dött
 djur.
 39. restriktionszon: en zon där
 restriktioner för förflyttning av vissa djur eller produkter och andra åtgärder
 för sjukdomsbekämpning tillämpas för att förhindra att sjukdomen i fråga sprids
 till områden där inga restriktioner tillämpas. En restriktionszon kan i
 förekommande fall omfatta skydds- och övervakningszoner.
 40. skyddszon: en zon med ett eller
 flera sjukdomsfall som har upprättats efter det att ett utbrott bekräftats
 officiellt, och där åtgärder för sjukdomsbekämpning tillämpas för att förhindra
 att sjukdomen sprids från den zonen.
 41. övervakningszon: en zon som
 upprättats efter det att ett utbrott bekräftats officiellt och som ligger runt
 skyddszonen, och där åtgärder för sjukdomsbekämpning tillämpas för att förhindra
 att sjukdomen sprids från den zonen och från skyddszonen.
 42. kläckägg: ägg som lagts av fjäderfä
 och som är avsedda för ruvning.
 43. hov- och klövdjur: de djur som
 förtecknas i bilaga II.
 44. anläggning för avelsmaterial:
 a) en anläggning för insamling, produktion,
 bearbetning och lagring av avelsmaterial,
 b) ett kläckeri.
 45. kläckeri: en anläggning där man
 samlar in, lagrar, ruvar och kläcker ägg för tillhandahållande av
 a) ägg för ruvning,
 b) dagsgamla
 kycklingar eller nykläckta fågelungar av andra arter.
 46. transportör:
 en aktör som transporterar djur för egen räkning eller för tredje part.
 47. avgränsad anläggning: en permanent,
 geografiskt begränsad anläggning som inrättats på frivillig grund och som
 godkänts för förflyttningar av djur
 a) som hålls eller föds upp för
 utställningar, utbildning, bevarande av arter eller forskning,
 b) som hålls avgränsade och åtskilda från
 den omgivande miljön,
 c) som är föremål för strikta
 djurhälsoåtgärder avseende övervakning och biosäkerhet.
 48. uppsamling:
 uppsamling av hållna landlevande djur från fler än en anläggning för en kortare
 period än den uppehållsperiod som krävs för djurarten.
 49. uppehållsperiod: den minimitid ett
 djur ska stanna på en anläggning innan det får flyttas därifrån.
 50. Imsoc: det elektroniska
 informationshanteringssystem som fastställs i artikel 130.1 i förordning
 (EU) nr XXX/XXX [Publication office: Number to be added -on official
 controls and other official activities].
 51. livsmedelsanläggning för
 sjukdomskontroll av vattenlevande djur: ett livsmedelsföretag som är
 godkänt i enlighet med
 a) artikel 4 i förordning (EG)
 nr 853/2004 för bearbetning av vattenbruksdjur till livsmedel,
 b) artikel 177 i den här förordningen
 för slakt av vattenlevande djur som ett led i sjukdomskontroll i enlighet med
 del III avdelning II.
 2. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på ändringar av
 förteckningen över
 a) sällskapsdjur i bilaga I,
 b) hov- och klövdjur i bilaga II.
 Kapitel 2
 Förtecknade sjukdomar och nya sjukdomar samt förtecknade arter
 Artikel 5
 Upptagande av sjukdomar på förteckningen
 1. De sjukdomsspecifika bestämmelser om
 förebyggande och bekämpning av sjukdom som föreskrivs i denna förordning ska
 tillämpas på
 a) förtecknade sjukdomar,
 b) nya sjukdomar.
 2. Kommissionen ska genom
 genomförandeakter upprätta en förteckning över de förtecknade sjukdomar som
 avses i punkt 1 a.
 Den förteckningen ska omfatta sjukdomar som
 uppfyller villkoren i följande leden a och b, med beaktande av kriterierna
 för upptagande av sjukdomar på förteckningen i artikel 6:
 a) Sjukdomar som kan få en betydande
 inverkan på minst ett av följande områden:
 i) Folkhälsa.
 ii) Jordbruksproduktion,
 vattenbruksproduktion eller närliggande sektorer inom ekonomin.
 iii) Medlemsstaternas, och eventuellt
 tredjeländernas eller tredjeterritoriernas, samhällsliv.
 iv) Miljön.
 b) Sjukdomar för vilka riskreducerande
 åtgärder är tillgängliga eller kan utvecklas och står i proportion till
 riskerna med sådana sjukdomar.
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
 det granskningsförfarande som avses i artikel 255.2.
 Vid vederbörligen motiverade och tvingande skäl
 till skyndsamhet med avseende på en sjukdom som utgör en ny mycket betydande
 risk, ska kommissionen anta genomförandeakter med omedelbar verkan i enlighet
 med det förfarande som avses i artikel 255.3.
 Artikel 6
 Kriterier för upptagande av sjukdomar på förteckningen
 1. Kommissionen ska ta hänsyn till
 följande kriterier vid bedömningen av om en sjukdom som uppfyller villkoren ska
 tas upp på förteckningen i enlighet med artikel 5.2:
 a) Sjukdomsprofilen som ska omfatta
 följande:
 i) Djurarten som berörs av sjukdomen.
 ii) Djurpopulationers sjuklighet och
 dödlighet i sjukdomen.
 iii) Sjukdomens zoonotiska egenskaper.
 iv) Möjligheten att resistens utvecklas mot
 behandlingar.
 v) Sjukdomens fortsatta förekomst i en
 djurpopulation eller miljön.
 vi) Hur och med vilken hastighet sjukdomen
 överförs mellan djur och i förekommande fall mellan djur och människor.
 vii) Sjukdomens förekomst eller frånvaro i
 unionen och dess utbredning, och om sjukdomen inte förekommer i unionen risken
 för att den introduceras i unionen.
 viii) Tillgången till diagnosmetoder och
 verktyg för sjukdomsbekämpning.
 b) Sjukdomens inverkan på följande områden:
 i) Jordbruksproduktion,
 vattenbruksproduktion och andra delar av ekonomin
 –
 sjukdomens förekomstnivå i unionen,
 –
 produktionsminskning till följd av sjukdomen,
 –
 andra förluster.
 ii) Människors hälsa
 –
 överförbarhet mellan djur och människor,
 –
 överförbarhet mellan människor,
 –
 hur allvarlig sjukdomen kan vara hos människor,
 –
 tillgången till effektiv förebyggande behandling
 eller medicinsk behandling för människor.
 iii) Djurskydd.
 iv) Biologisk mångfald och miljöförstöring.
 c) Sjukdomens potential att framkalla en
 krissituation och dess eventuella användning i bioterrorism.
 d) Genomförbarheten av, tillgången till och
 effektiviteten hos följande åtgärder för förebyggande och bekämpning av
 sjukdom:
 i) Diagnosmetoder och diagnoskapacitet.
 ii) Vaccinering.
 iii) Medicinska behandlingar.
 iv) Biosäkerhetsåtgärder.
 v) Restriktioner för förflyttning av djur
 och produkter.
 vi) Avlivning och bortskaffande av djur.
 e) Konsekvenser av åtgärder för förebyggande
 och bekämpning av sjukdom vad gäller följande:
 i) De direkta och indirekta kostnaderna
 för drabbade sektorer och för ekonomin som helhet.
 ii) Samhällets acceptans av dem.
 iii) Skyddet av drabbade subpopulationer av
 hållna och vilda djur.
 iv) Miljön och den biologiska mångfalden.
 2. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på ändringar av de
 kriterier som anges i punkt 1 för att kunna beakta de tekniska och
 vetenskapliga framstegen samt utvecklingen av relevanta internationella
 standarder.
 Artikel 7
 Upptagande av arter på förteckningen
 1. De särskilda bestämmelser för
 förtecknade sjukdomar som föreskrivs i denna förordning och de bestämmelser som
 antagits enligt denna förordning ska tillämpas på förtecknade arter.
 2. Kommissionen ska genom
 genomförandeakter upprätta en förteckning över arter som avses i punkt 1.
 Förteckningen ska omfatta de djurarter eller
 grupper av djurarter som utgör en betydande risk för spridning av specifika
 förtecknade sjukdomar, med beaktande av följande kriterier:
 a) Om djurpopulationen i riskzonen är
 mottaglig.
 b) Hur lång djurens inkubationstid och
 smittsamma period är.
 c) Om djuren kan bära på dessa specifika
 sjukdomar.
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
 det granskningsförfarande som avses i artikel 255.2.
 Vid vederbörligen motiverade och tvingande skäl
 till skyndsamhet med avseende på en sjukdom som utgör en ny mycket betydande
 risk, ska kommissionen anta genomförandeakter med omedelbar verkan i enlighet
 med det förfarande som avses i artikel 255.3.
 Artikel 8
 Tillämpning av bestämmelserna om förebyggande och bekämpning av sjukdom för
 förtecknade sjukdomar
 1. Kommissionen ska genom
 genomförandeakter fastställa tillämpningen av bestämmelserna om förebyggande
 och bekämpning av sjukdom för förtecknade sjukdomar vad gäller följande:
 a) Förtecknade sjukdomar som omfattas av
 bestämmelser avseende
 i) medvetenhet om och beredskap inför
 sjukdomar enligt del III avdelning I och åtgärder för
 sjukdomsbekämpning enligt del III avdelning II kapitel 1,
 ii) indelning i delområden enligt
 artikel 37.1.
 b) Förtecknade sjukdomar som omfattas av
 bestämmelser om förebyggande och bekämpning av sjukdom avseende
 i) obligatoriska utrotningsprogram enligt
 artikel 30.1,
 ii) sjukdomsfria medlemsstater och zoner
 enligt artikel 36,
 iii) indelning i delområden enligt
 artikel 37.2,
 iv) åtgärder för sjukdomsbekämpning enligt
 del III avdelning II kapitel 2.
 c) Förtecknade sjukdomar som omfattas av
 bestämmelser om förebyggande och bekämpning av sjukdom avseende
 i) frivillig utrotning enligt
 artikel 30.2,
 ii) sjukdomsfria medlemsstater och zoner
 enligt artikel 36,
 iii) indelning i delområden enligt
 artikel 37.2,
 iv) åtgärder för sjukdomsbekämpning enligt
 del III avdelning II kapitel 2.
 d) Förtecknade sjukdomar som omfattas av
 bestämmelser om förebyggande och bekämpning av sjukdom avseende
 i) förflyttning inom unionen enligt
 del IV avdelning I kapitlen 3–7 och del IV
 avdelning II kapitlen 2, 3 och 4,
 ii) införsel till unionen och export från
 unionen enligt del V.
 e) Förtecknade sjukdomar som omfattas av
 bestämmelser om förebyggande och bekämpning av sjukdom avseende
 i) anmälan och rapportering enligt
 del II kapitel 1,
 ii) övervakning enligt del II
 kapitel 2.
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
 det granskningsförfarande som avses i artikel 255.2.
 Vid vederbörligen motiverade och tvingande skäl
 till skyndsamhet med avseende på en sjukdom som utgör en ny mycket betydande
 risk, ska kommissionen anta genomförandeakter med omedelbar verkan i enlighet
 med det förfarande som avses i artikel 255.3.
 2. Kommissionen ska beakta följande
 kriterier när den antar de genomförandeakter som anges i punkt 1:
 a) Nivån på inverkan av sjukdomen på djurs
 och människors hälsa, djurskydd och ekonomin.
 b) Sjukdomens prevalens, incidens och
 utbredning i unionen.
 c) Tillgången
 till, genomförbarheten av och effektivitet hos de olika typerna av åtgärder för
 förebyggande och bekämpning av sjukdom som föreskrivs i denna förordning när
 det gäller sjukdomen.
 Kapitel 3
 Ansvarsområden avseende djurhälsa
 Avsnitt 1
 Aktörer, djuryrkesverksamma personer och sällskapsdjurshållare
 Artikel 9
 Ansvarsområden avseende djurhälsa och biosäkerhetsåtgärder
 1. Aktörerna, de djuryrkesverksamma
 personerna och sällskapsdjurshållarna ska
 a) ansvara för hälsan hos de hållna djur och
 sundheten hos de produkter som de har ansvar för,
 b) vidta lämpliga biosäkerhetsåtgärder med
 beaktande av de förknippade riskerna för att säkerställa hälsan hos de hållna
 djuren och sundheten hos produkterna, samt förhindra att sjukdomar
 introduceras, utvecklas och förökas i eller sprids mellan och från de hållna
 djur eller produkter som de har ansvar för, utom när det gäller särskilt
 godkända vetenskapliga ändamål, när så är lämpligt för
 i) kategorier och arter av hållna djur
 samt produkter,
 ii) typen av produktion.
 2. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på de
 biosäkerhetsåtgärder som kompletterar de bestämmelser som fastställs i
 punkt 1 b.
 Artikel 10
 Grundläggande kunskaper om djurhälsa
 1. Aktörerna och de djuryrkesverksamma
 personerna ska inhämta kunskap om
 a) djursjukdomar, inklusive sådana som kan
 överföras till människor,
 b) principer för biosäkerhet,
 c) samspelet mellan djurhälsa, djurskydd och
 människors hälsa.
 2. Det kunskapsinnehåll och den
 kunskapsnivå som krävs i enlighet med punkt 1 ska bero på
 a) de kategorier och arter av hållna djur
 eller produkter som de ansvarar för,
 b) typen av produktion,
 c) de uppgifter som utförs.
 3. Den kunskap som anges i punkt 1
 ska inhämtas på ett av följande sätt:
 a) Yrkeserfarenhet eller utbildning.
 b) Befintliga program inom jordbruks- eller
 vattenbrukssektorn som är relevanta för djurhälsa.
 c) Formell utbildning.
 Avsnitt 2
 Veterinärer och yrkesverksamma inom vattenlevande djurs hälsa
 Artikel 11
 Ansvarsområden för veterinärer och yrkesverksamma inom vattenlevande djurs
 hälsa
 1. Veterinärerna ska inom ramen för den
 verksamhet som omfattas av denna förordning göra följande:
 a) Vidta alla lämpliga åtgärder för att
 förhindra att sjukdomar introduceras, utvecklas och sprids.
 b) Se till att sjukdomar påvisas tidigt genom
 att utföra en grundlig diagnos och differentialdiagnos för att utesluta eller
 bekräfta en sjukdom innan symptomatisk behandling inleds.
 c) Delta aktivt i
 i) förbättrandet av medvetenheten om
 djurhälsa,
 ii) förebyggandet av sjukdomar,
 iii) tidigt påvisande av och snabb reaktion
 på sjukdomar.
 d) Samarbeta med den behöriga myndigheten,
 aktörer, djuryrkesverksamma personer och sällskapsdjurshållare vid
 tillämpningen av de åtgärder för förebyggande och bekämpning av sjukdomar som
 föreskrivs i denna förordning.
 2. Yrkesverksamma inom vattenlevande
 djurs hälsa får när det gäller vattenlevande djur bedriva sådan verksamhet som
 i denna förordning hänförs till veterinärer, förutsatt att de har tillåtelse
 att göra det enligt nationell lagstiftning. I så fall ska punkt 1 gälla
 för dessa yrkesverksamma inom vattenlevande djurs hälsa.
 3. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på kvalifikationer
 hos de veterinärer och yrkesverksamma inom vattenlevande djurs hälsa som
 bedriver sådan verksamhet som omfattas av denna förordning.
 Avsnitt 3
 Medlemsstater
 Artikel 12
 Medlemsstaternas ansvarsområden
 1. För att säkerställa att den behöriga
 myndighet som ansvarar för djurhälsa har förmågan att vidta de nödvändiga och
 lämpliga åtgärder och utföra den verksamhet som krävs enligt denna förordning,
 ska medlemsstaterna se till att den har
 a) kvalificerad personal, lokaler,
 utrustning, finansiella resurser och en effektiv organisation som omfattar
 medlemsstatens hela territorium,
 b) tillgång till laboratorier med
 kvalificerad personal, lokaler, utrustning och finansiella resurser för att
 garantera en snabb och korrekt diagnos och differentialdiagnos av förtecknade
 sjukdomar och nya sjukdomar,
 c) tillräckligt utbildade veterinärer som
 arbetar med att utföra den verksamhet som avses i artikel 11 och som
 omfattas av denna förordning.
 2. Medlemsstaterna ska stödja aktörer
 och djuryrkesverksamma personer i deras inhämtande, upprätthållande och
 utvecklande av den grundläggande kunskap om djurhälsa som anges i
 artikel 10 genom relevanta program inom jordbruks- eller
 vattenbrukssektorn eller genom formell utbildning.
 Artikel 13
 Den behöriga myndighetens delegering av annan offentlig verksamhet
 1. Den behöriga myndigheten får
 delegera följande verksamhet till veterinärer:
 a) Verksamhet som rör anmälan och
 rapportering enligt del II kapitel 1 och övervakning enligt
 del II kapitel 2.
 b) Verksamhet som rör
 i) medvetenhet om, beredskap inför och
 bekämpning av sjukdomar enligt del III,
 ii) registrering, godkännande, spårbarhet
 och förflyttning enligt del IV,
 iii) nödåtgärder enligt del VI.
 2. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på följande:
 a) Omständigheter och villkor för delegering
 av verksamhet enligt punkt 1.
 b) Vilken annan verksamhet som får delegeras
 till veterinärer utöver dem i punkt 1, och under vilka omständigheter och
 på vilka villkor.
 c) De minimikrav för veterinärernas
 utbildning som anges i artikel 12.1 c.
 Kommissionen ska vid antagandet av dessa
 delegerade akter ta hänsyn till sådana uppgifters natur och unionens och
 medlemsstaternas internationella åtaganden.
 Artikel 14
 Information till allmänheten
 Om det finns rimliga skäl att misstänka att
 djur eller produkter kan utgöra en risk, ska den behöriga myndigheten vidta
 lämpliga åtgärder för att informera allmänheten om riskens art och om de
 åtgärder som har vidtagits eller kommer att vidtas för att förebygga eller
 kontrollera den risken, med beaktande av riskens art, grad och omfattning samt
 allmänintresset av tillgång till information.
 Avsnitt 4
 Laboratorier och lokaler samt andra fysiska och juridiska personer som hanterar
 sjukdomsagens, vacciner och andra biologiska produkter
 Artikel
 15
 Skyldigheter för laboratorier och lokaler samt andra som hanterar
 sjukdomsagens, vacciner och andra biologiska produkter
 1. Laboratorier och lokaler samt andra
 fysiska eller juridiska personer som hanterar sjukdomsagens för forskning,
 utbildning, diagnos eller produktion av vacciner och andra biologiska produkter
 ska göra följande, samtidigt som internationella standarder beaktas där sådana
 finns:
 a) Vidta lämpliga åtgärder avseende
 biosäkerhet, bioskydd och biologisk inneslutning för att förhindra att
 sjukdomsagenset sprids och kommer i kontakt med djur utanför laboratoriet eller
 någon annan lokal där sjukdomsagens hanteras för forskning.
 b) Se till att det vid förflyttning av
 sjukdomsagens, vacciner och andra biologiska produkter mellan laboratorier
 eller andra lokaler inte uppstår någon risk för spridning av förtecknade och
 nya sjukdomar.
 2. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på säkerhetsåtgärder
 för de laboratorier och lokaler samt andra fysiska eller juridiska personer som
 hanterar sjukdomsagens, vacciner och andra biologiska produkter vad gäller
 följande:
 a) Åtgärder avseende biosäkerhet, bioskydd
 och biologisk inneslutning.
 b) Krav för förflyttning av sjukdomsagens,
 vacciner och andra biologiska produkter.
 DEL II
 ANMÄLAN OCH RAPPORTERING AV SJUKDOM, ÖVERVAKNING, UTROTNINGSPROGRAM OCH
 SJUKDOMSFRI STATUS
 Kapitel 1
 Anmälan och rapportering av sjukdom
 Artikel 16
 Anmälan inom medlemsstaterna
 1. Fysiska och juridiska personer ska
 omedelbart lämna en anmälan till
 a) den behöriga myndigheten vid ett utbrott
 eller ett misstänkt utbrott av en förtecknad sjukdom som avses i
 artikel 8.1 e,
 b) en veterinär vid onormal dödlighet och
 andra allvarliga sjukdomstecken eller vid väsentligt minskad produktionstakt
 där orsaken hos djuren inte kan fastställas utan ytterligare undersökningar,
 inklusive provtagning för laboratorieundersökning om situationen motiverar det.
 2. Medlemsstaterna får besluta att de
 anmälningar som anges i punkt 1 b ska lämnas till den behöriga
 myndigheten.
 3. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på följande:
 a) Kriterier för att avgöra om de
 omständigheter som kräver anmälan enligt punkt 1 b föreligger.
 b) Närmare bestämmelser för de ytterligare
 undersökningarna i punkt 1 b.
 Artikel 17
 Anmälan inom unionen
 1. Medlemsstaterna ska omedelbart till
 kommissionen och övriga medlemsstater anmäla varje utbrott av de förtecknade
 sjukdomar som avses i artikel 8.1 e och för vilka en omedelbar
 anmälan krävs för att säkerställa att nödvändiga riskhanteringsåtgärder
 genomförs snabbt, med beaktande av sjukdomsprofilen.
 2. Den anmälan som anges i punkt 1
 ska innehålla följande uppgifter om utbrottet:
 a) Sjukdomsagens och, i förekommande fall,
 subtyp.
 b) Datum för misstanke om och bekräftelse av
 utbrottet.
 c) Plats för utbrottet.
 d) Eventuella relaterade utbrott.
 e) Djur som drabbats av utbrottet.
 f) Eventuella åtgärder för
 sjukdomsbekämpning som vidtagits i samband med utbrottet.
 g) Den förtecknade sjukdomens möjliga eller
 kända ursprung.
 h) Använda diagnosmetoder.
 3. Kommissionen ska genom
 genomförandeakter fastställa vilka av de förtecknade sjukdomar som avses i
 artikel 8.1 e och som medlemsstaterna i enlighet med punkt 1
 omedelbart ska anmäla.
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
 det granskningsförfarande som avses i artikel 255.2.
 Artikel 18
 Rapportering inom unionen
 1. Medlemsstaterna ska rapportera till
 kommissionen och övriga medlemsstater om de förtecknade sjukdomar som avses i
 artikel 8.1 e och för vilka följande gäller:
 a) En omedelbar anmälan om utbrott krävs
 inte i enlighet med artikel 17.1.
 b) En omedelbar anmälan om utbrott krävs i
 enlighet med artikel 17.1, men ytterligare uppgifter måste rapporteras
 till kommissionen och övriga medlemsstater om följande:
 i) Övervakning i enlighet med de
 bestämmelser som fastställs i en genomförandeakt som antagits i enlighet med
 artikel 29.
 ii) Ett utrotningsprogram i enlighet med de
 bestämmelser som fastställs i en genomförandeakt som antagits i enlighet med
 artikel 35.
 2. De rapporter som anges i
 punkt 1 ska innehålla uppgifter om följande:
 a) Påvisande av de förtecknade sjukdomar som
 avses i punkt 1.
 b) Resultaten av övervakning när detta krävs
 i enlighet med de bestämmelser som antagits i enlighet med
 artikel 29 b ii.
 c) Resultaten av övervakningsprogram när
 detta krävs i enlighet med artikel 27.3 och de bestämmelser som antagits i
 enlighet med artikel 29 b ii.
 d) Utrotningsprogram när detta krävs i
 enlighet med artikel 33 och de bestämmelser som fastställs i en
 genomförandeakt som antagits i enlighet med artikel 35.
 3. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på ändring och
 komplettering av kraven i punkt 2 och rapportering om andra frågor när det
 är nödvändigt för att säkerställa en effektiv tillämpning av bestämmelserna om
 förebyggande och bekämpning av sjukdom i denna förordning.
 Artikel 19
 Gemensamma bestämmelser för anmälan och rapportering inom unionen
 1. Den anmälan och rapportering inom
 unionen som anges i artiklarna 17.1 och 18.1 ska göras vid en tidpunkt och
 med en frekvens som garanterar öppenhet och en snabb tillämpning av nödvändiga
 riskhanteringsåtgärder, med beaktande av följande:
 a) Sjukdomsprofil.
 b) Typ av utbrott.
 2. Medlemsstaterna ska fastställa
 regioner för anmälan och rapportering med avseende på den anmälan och
 rapportering inom unionen som anges i artiklarna 17.1 och 18.1.
 Artikel 20
 Elektroniskt informationssystem för anmälan och rapportering av sjukdom inom
 unionen
 Kommissionen ska upprätta och förvalta ett elektroniskt
 informationssystem för de mekanismer och verktyg som används för den anmälan
 och rapportering inom unionen som anges i artiklarna 17, 18 och 19.
 Artikel 21
 Genomförandebefogenheter avseende anmälan och rapportering inom unionen samt
 det elektroniska informationssystemet
 Kommissionen ska genom genomförandeakter
 fastställa bestämmelser för de krav som gäller för anmälan och rapportering
 inom unionen samt för det elektroniska informationssystemet i
 artiklarna 17–20 avseende följande:
 a) De uppgifter som medlemsstaterna ska
 lämna i den anmälan och rapportering inom unionen som anges i artiklarna 17.1
 och 18.1.
 b) Förfaranden för upprättande och
 användning av det elektroniska informationssystemet enligt artikel 20 och
 övergångsåtgärder för överföringen av data och uppgifter från befintliga system
 till det nya systemet samt systemets fulla driftsduglighet.
 c) Formatet för och strukturen på de
 uppgifter som ska föras in i det elektroniska informationssystemet enligt
 artikel 20.
 d) Tidsfrister och frekvenser för den
 anmälan och rapportering inom unionen som anges i artiklarna 17.1 och
 18.1.
 e) Regionerna för anmälan och
 rapportering inom unionen enligt artikel 19.2.
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet
 med det granskningsförfarande som avses i artikel 255.2.
 Kapitel 2
 Övervakning
 Artikel 22
 Aktörernas skyldighet avseende övervakning
 För att påvisa förekomsten av förtecknade
 sjukdomar och nya sjukdomar ska aktörerna göra följande:
 a) Iaktta hälsan och beteendet hos de
 djur som de ansvarar för.
 b) Iaktta eventuella förändringar av de
 normala produktionsparametrarna för de anläggningar, de djur eller det
 avelsmaterial som de ansvarar för, vilka kan leda till en misstanke om att de
 orsakas av en förtecknad sjukdom eller ny sjukdom.
 c) Uppmärksamma onormal dödlighet och
 andra allvarliga sjukdomstecken hos djur som de ansvarar för.
 Artikel 23
 Djurhälsobesök
 1. Aktörerna ska se till att de
 anläggningar som de ansvarar för får djurhälsobesök från en veterinär när så är
 lämpligt på grund av riskerna med anläggningen, med beaktande av följande:
 a) Typ av anläggning.
 b) De djurkategorier och djurarter som hålls
 på anläggningen.
 c) Annan relevant övervakning,
 kvalitetssäkring eller offentlig kontroll som gäller de hållna djuren och typen
 av anläggning.
 Djurhälsobesöken ska ske med en frekvens som står
 i proportion till riskerna med anläggningen.
 De får kombineras med besök för andra ändamål.
 2. Ändamålen med djurhälsobesöken i
 punkt 1 ska vara följande:
 a) Påvisande av eventuella tecken som kan
 tyda på förekomst av förtecknade sjukdomar eller nya sjukdomar.
 b) Ge råd till aktören om biosäkerhet och
 andra djurhälsofrågor som är relevanta för typen av anläggning och de
 djurkategorier och djurarter som hålls där.
 Artikel 24
 Delegering av befogenheter avseende djurhälsobesök
 Kommissionen ska ges befogenhet att anta
 delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på följande:
 a) Komplettering av
 i) kriterierna i artikel 23.1 som ska
 beaktas vid fastställandet av
 –
 vilken typ av anläggning som ska vara föremål för djurhälsobesök,
 –
 frekvensen för sådana djurhälsobesök,
 ii) kraven i artikel 23.2 vad gäller
 djurhälsobesökens innehåll och frekvens för olika typer av anläggningar för att
 säkerställa att ändamålen med djurhälsobesöken uppnås.
 b) Fastställande av vilka typer av
 anläggningar som ska omfattas av djurhälsobesök.
 Artikel 25
 Den behöriga myndighetens skyldighet avseende övervakning
 1. Den behöriga myndigheten ska utföra
 övervakning med avseende på förekomst av de förtecknade sjukdomar som avses i
 artikel 8.1 e och nya sjukdomar.
 2. Övervakningen ska utformas så att
 ett snabbt påvisande av förekomst av de förtecknade sjukdomar som avses i
 artikel 8.1 e och nya sjukdomar säkerställs genom att samla in,
 jämföra och analysera relevant information om sjukdomssituationen.
 3. Den behöriga myndigheten ska se till
 att övervakningsuppgifterna i punkt 1 samlas in och används på ett
 effektivt och ändamålsenligt sätt.
 Artikel 26
 Övervakningens metodik, frekvens och intensitet
 Utformningen, resurserna, diagnosmetoderna,
 frekvensen, intensiteten, den berörda djurpopulationen och provtagningsmönstren
 vad gäller den övervakning som föreskrivs i artikel 25.1 ska vara lämplig
 och stå i proportion till målen med övervakningen, med beaktande av följande:
 a) Sjukdomsprofilen.
 b) Riskfaktorerna.
 c) Hälsostatusen i
 i) medlemsstaten, eller zonen eller
 delområdet därav, som övervakas,
 ii) de medlemsstater och tredjeländer eller
 tredjeterritorier som antingen är angränsande eller från vilka djur och
 produkter förs in till medlemsstaten, zonen eller delområdet.
 d) Övervakning som utförs av aktörer i
 enlighet med artikel 22 eller av andra myndigheter.
 Artikel 27
 Övervakningsprogram
 1. Den behöriga myndigheten ska utföra
 den övervakning som föreskrivs i artikel 25.1 inom ramen för ett övervakningsprogram
 när strukturerad övervakning är nödvändig på grund av följande:
 a) Sjukdomsprofilen.
 b) Riskfaktorerna.
 2. Den medlemsstat som inför ett
 övervakningsprogram i enlighet med punkt 1 ska underrätta kommissionen och
 övriga medlemsstater om detta.
 3. Den medlemsstat som genomför ett
 övervakningsprogram i enlighet med punkt 1 ska lämna in regelbundna
 rapporter om resultaten av det övervakningsprogrammet till kommissionen.
 Artikel 28
 Delegering av befogenheter
 Kommissionen ska ges befogenhet att anta
 delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på följande:
 a) Övervakningens utformning, resurser,
 diagnosmetoder, frekvens, intensitet, berörda djurpopulation och
 provtagningsmönster enligt artikel 26.
 b) Kriterierna för den officiella
 bekräftelsen av och falldefinitioner för de förtecknade sjukdomar som avses i
 artikel 8.1 e och i tillämpliga fall för nya sjukdomar.
 c) Kraven för övervakningsprogrammen i
 artikel 27.1 vad gäller följande:
 i) Innehållet i övervakningsprogrammen.
 ii) De uppgifter som ska ingå vid
 inlämnandet av övervakningsprogram i enlighet med artikel 27.2 och
 regelbundna rapporter i enlighet med artikel 27.3.
 iii) Tillämpningsperioden för
 övervakningsprogrammen.
 Artikel 29
 Genomförandebefogenheter
 Kommissionen ska genom genomförandeakter
 fastställa krav avseende den övervakning och de övervakningsprogram som anges i
 artiklarna 26 och 27 och de bestämmelser som antagits enligt
 artikel 28 om följande:
 a) Fastställandet av vilka av de
 förtecknade sjukdomar som avses i artikel 8.1 e som ska omfattas av
 övervakningsprogrammen.
 b) Formatet och förfarandet för
 i) inlämnandet av de övervakningsprogram
 som kommissionen och övriga medlemsstater ska underrättas om,
 ii) rapporteringen till kommissionen om
 resultaten av övervakningen.
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet
 med det granskningsförfarande som avses i artikel 255.2.
 Kapitel 3
 Utrotningsprogram
 Artikel 30
 Obligatoriska och frivilliga utrotningsprogram
 1. Medlemsstater som är inte är fria
 eller inte visats vara fria från en eller flera av de förtecknade sjukdomar som
 avses i artikel 8.1 b i hela sitt territorium eller i zoner eller
 delområden därav ska göra följande:
 a) Införa ett program för utrotning av eller
 visande av frihet från den förtecknade sjukdomen; det programmet ska utföras i
 de djurpopulationer som berörs av sjukdomen och omfatta relevanta delar av
 medlemsstatens territorium eller relevanta zoner eller delområden därav (nedan
 kallat obligatoriskt utrotningsprogram).
 b) Lämna in utkastet till det obligatoriska
 utrotningsprogrammet till kommissionen för godkännande.
 2. Medlemsstater som är inte är fria
 eller inte visats vara fria från en eller flera av de förtecknade sjukdomarna
 enligt artikel 8.1 c och som inför ett program för utrotning av den
 förtecknade sjukdomen som ska utföras i de berörda djurpopulationerna och
 omfatta relevanta delar av medlemsstatens territorium eller zoner eller
 delområden därav (nedan kallat frivilligt utrotningsprogram) ska lämna
 in programmet till kommissionen för godkännande.
 3. Kommissionen ska genom
 genomförandeakter godkänna
 a) utkast till obligatoriska
 utrotningsprogram som lämnats in för godkännande i enlighet med punkt 1,
 b) utkast till frivilliga utrotningsprogram
 som lämnats in för godkännande i enlighet med punkt 2.
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
 det granskningsförfarande som avses i artikel 255.2.
 Vid vederbörligen motiverade och tvingande skäl
 till skyndsamhet med avseende på en förtecknad sjukdom som utgör en mycket
 betydande risk, ska kommissionen anta genomförandeakterna i led a med
 omedelbar verkan i enlighet med det förfarande som anges i artikel 255.3.
 Kommissionen får genom genomförandeakter vid behov
 ändra eller avsluta nödvändiga utrotningsprogram som godkänts i enlighet med
 leden a och b. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det
 granskningsförfarande som avses i artikel 255.2.
 4. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på följande:
 a) Målen, strategierna för
 sjukdomsbekämpning och delmålen för obligatoriska och frivilliga
 utrotningsprogram.
 b) Undantag från det krav på inlämnande av
 obligatoriska utrotningsprogram och frivilliga utrotningsprogram för
 godkännande som anges i punkterna 1 b och 2, om ett sådant
 godkännande inte är nödvändigt på grund av att bestämmelser om dessa program
 antagits i enlighet med artiklarna 31.2, 34.2 och 35.
 c) De uppgifter som medlemsstaterna ska
 lämna till kommissionen och övriga medlemsstater vad gäller undantaget från
 kravet på godkännande av obligatoriska utrotningsprogram och frivilliga
 utrotningsprogram i led b.
 Kommissionen ska ges befogenhet att anta
 delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på ändring eller
 upphävande av bestämmelser som antagits enligt led b.
 Artikel 31
 Åtgärder i de obligatoriska och frivilliga utrotningsprogrammen
 1. Obligatoriska utrotningsprogram och
 frivilliga utrotningsprogram ska omfatta åtminstone följande åtgärder:
 a) Åtgärder för sjukdomsbekämpning för
 utrotning av sjukdomsagenset i anläggningar, delområden och zoner där sjukdomen
 förekommer och för förhindrande av återinfektion.
 b) Övervakning som utförs i enlighet med de
 bestämmelser som fastställs i artikel 26–29 för att visa följande:
 i) Effektiviteten hos de åtgärder för
 sjukdomsbekämpning som anges i led a.
 ii) Frihet från den förtecknade sjukdomen.
 c) Åtgärder för sjukdomsbekämpning som ska
 vidtas om övervakningen ger positiva resultat.
 2. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på följande:
 a) Åtgärder för sjukdomsbekämpning enligt
 punkt 1 a.
 b) Åtgärder för sjukdomsbekämpning som ska
 vidtas i anläggningar, zoner och delområden för att förhindra att den berörda
 djurpopulationen återinfekteras med sjukdomen i fråga.
 c) Övervakningens utformning, resurser,
 diagnosmetoder, frekvens, intensitet, berörda djurpopulation och
 provtagningsmönster enligt artikel 26.
 d) Åtgärder för sjukdomsbekämpning som ska
 vidtas vid positiva resultat för den förtecknade sjukdomen enligt
 punkt 1 c.
 e) Vaccinering.
 Artikel 32
 Innehållet i inlämnade obligatoriska och frivilliga utrotningsprogram
 Medlemsstaterna ska inkludera följande
 uppgifter i ansökningar om obligatoriska och frivilliga utrotningsprogram som
 lämnas in till kommissionen för godkännande i enlighet med artikel 30.1
 och 30.2:
 a) En beskrivning av den
 epidemiologiska situationen för den förtecknade sjukdom som omfattas av det
 obligatoriska eller frivilliga utrotningsprogrammet.
 b) En beskrivning och avgränsning av
 det geografiska och administrativa område som omfattas av det obligatoriska
 eller frivilliga utrotningsprogrammet.
 c) En beskrivning av åtgärderna för
 sjukdomsbekämpning i det obligatoriska eller frivilliga utrotningsprogram som
 avses i artikel 31.1 och de bestämmelser som antagits enligt
 artikel 31.2.
 d) Den uppskattade längden på det
 obligatoriska eller frivilliga utrotningsprogrammet.
 e) Delmålen och strategierna för
 sjukdomsbekämpning vid genomförandet av det obligatoriska eller frivilliga
 utrotningsprogrammet.
 f) En analys av de uppskattade
 kostnaderna för och fördelarna med det obligatoriska eller frivilliga
 utrotningsprogrammet.
 Artikel 33
 Rapportering
 Den medlemsstat som genomför det obligatoriska
 eller frivilliga utrotningsprogrammet ska lämna in följande till kommissionen:
 a) Regelbundna delrapporter för att
 övervaka de delmål som avses i artikel 32 e för de pågående
 obligatoriska eller frivilliga programmen.
 b) En slutrapport när programmet
 slutförts.
 Artikel 34
 Tillämpningsperiod för utrotningsprogram
 1. Obligatoriska och frivilliga
 utrotningsprogram ska tillämpas fram till dess att
 a) de villkor för sjukdomsfri status som
 gäller för medlemsstatens territorium eller zon och som anges i
 artikel 36.1, eller delområde och anges i artikel 37.1, är uppfyllda,
 eller
 b) i fråga om frivilliga utrotningsprogram,
 villkoren för sjukdomsfri status inte kan uppnås och programmet inte längre
 fyller sitt syfte, varvid programmet ska återkallas av den behöriga myndigheten
 eller av kommissionen i enlighet med det förfarande enligt vilket det infördes.
 2. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på komplettering och
 ändring av kraven i punkt 1 vad gäller tillämpningsperioden för
 obligatoriska och frivilliga utrotningsprogram.
 Artikel 35
 Genomförandebefogenheter
 Kommissionen ska genom genomförandeakter
 fastställa krav på uppgifter och format samt formföreskrifter vad gäller de
 bestämmelser som anges i artiklarna 30–33 avseende följande:
 a) Inlämnande av utkast till
 obligatoriska och frivilliga utrotningsprogram för godkännande.
 b) Resultatindikatorer.
 c) Rapportering till kommissionen och
 övriga medlemsstater om resultaten av genomförandet av obligatoriska eller
 frivilliga utrotningsprogram.
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet
 med det granskningsförfarande som avses i artikel 255.2.
 Kapitel 4
 Sjukdomsfri status
 Artikel 36
 Sjukdomsfria medlemsstater och zoner
 1. En medlemsstat får ansöka hos kommissionen om godkännande av
 sjukdomsfri status för en eller flera av de förtecknade sjukdomar som avses i
 artikel 8.1 b och c för hela sitt territorium eller en eller
 flera zoner därav, under förutsättning att ett eller flera av följande villkor
 är uppfyllda:
 a) Ingen av de förtecknade arterna för den
 sjukdom som omfattas av ansökan om sjukdomsfri status finns i medlemsstatens
 hela territorium eller i den relevanta zon eller de relevanta zoner som
 omfattas av ansökan.
 b) Sjukdomsagenset kan såvitt känt inte
 överleva i medlemsstatens hela territorium eller i den relevanta zon eller de
 relevanta zoner som omfattas av ansökan.
 c) Om de förtecknade sjukdomarna endast kan
 överföras genom vektorer förekommer inga vektorer eller de såvitt känt inte kan
 överleva i medlemsstatens hela territorium eller i den relevanta zon eller de
 relevanta zoner som omfattas av ansökan.
 d) Frihet från den förtecknade sjukdomen har
 visats genom
 i) ett utrotningsprogram som uppfyller
 bestämmelserna i artikel 31.1 och de bestämmelser som antagits enligt
 artikel 31.2, eller
 ii) historiska data och övervakningsdata.
 2. Medlemsstaternas ansökningar om
 sjukdomsfri status ska innehålla belägg som styrker att villkoren för
 sjukdomsfri status i punkt 1 är uppfyllda.
 3. Kommissionen ska genom en
 genomförandeakt godkänna medlemsstaternas ansökningar om sjukdomsfri status när
 villkoren i punkterna 1 och 2 är uppfyllda, med förbehåll för eventuella
 nödvändiga ändringar.
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
 det granskningsförfarande som avses i artikel 255.2.
 Artikel 37
 Delområden
 1. En medlemsstat får ansöka hos
 kommissionen om erkännande av den sjukdomsfria statusen i delområden avseende
 de förtecknade sjukdomar som avses i artikel 8.1 a och om skydd av en
 sådan sjukdomsfri status i delområdet vid utbrott av en eller flera av de
 förtecknade sjukdomarna i dess territorium, under följande förutsättningar:
 a) Introduktionen av den förtecknade sjukdom
 eller de förtecknade sjukdomar som omfattas av ansökan kan förhindras i
 delområdet, med beaktande av sjukdomsprofilen.
 b) Det delområde som omfattas av ansökan är
 föremål för ett enda gemensamt system för biosäkerhet för att säkerställa
 sjukdomsfri status för alla anläggningar som ingår däri.
 c) Det delområde som omfattas av ansökan har
 godkänts av den behöriga myndigheten för förflyttningar av djur och produkter i
 enlighet med
 i) artiklarna 94 och 95 för
 delområden där landlevande djur och produkter därav hålls, och
 ii) artiklarna 181 och 182 för
 delområden där vattenlevande djur och produkter därav hålls.
 2. En medlemsstat får ansöka hos
 kommissionen om erkännande av sjukdomsfri status i delområden för en eller
 flera av de förtecknade sjukdomar som avses i artikel 8.1 b
 och c, under följande förutsättningar:
 a) Introduktionen av den förtecknade sjukdom
 eller de förtecknade sjukdomar som omfattas av ansökan kan förhindras i
 delområdet, med beaktande av sjukdomsprofilen.
 b) Ett eller flera av följande villkor är
 uppfyllda:
 i) Villkoren i artikel 36.1 a–d.
 ii) Anläggningarna i delområdet påbörjar
 eller fortsätter sin verksamhet och har infört ett gemensamt system för
 biosäkerhet för att säkerställa sjukdomsfrihet i delområdet.
 c) De aktörer som ansvarar för
 anläggningarna i delområdet har ett gemensamt system för biosäkerhet för att
 säkerställa att den sjukdomsfria statusen i delområdet garanteras.
 d) Det delområde som omfattas av ansökan har
 godkänts av den behöriga myndigheten för förflyttningar av djur och produkter i
 enlighet med
 i) artiklarna 94 och 95 för
 delområden där landlevande djur och produkter därav hålls, och
 ii) artiklarna 181 och 182 för
 delområden där vattenlevande djur och produkter därav hålls.
 3. Medlemsstaternas ansökningar om
 erkännande av sjukdomsfri status i delområden i enlighet med punkterna 1
 och 2 ska omfatta belägg som styrker att villkoren i dessa punkter är
 uppfyllda.
 4. Kommissionen ska genom
 genomförandeakter erkänna den sjukdomsfria statusen i delområden när villkoren
 i punkterna 1 eller 2 och 3 är uppfyllda, med förbehåll för eventuella
 nödvändiga ändringar.
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
 det granskningsförfarande som avses i artikel 255.2.
 5. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på följande:
 a) Kraven för erkännande av den sjukdomsfria
 statusen i de delområden som anges i punkterna 1 och 2, med beaktande
 av sjukdomsprofilen hos de förtecknade sjukdomar som avses i artikel 8.1 a,
 b och c, åtminstone vad gäller
 i) övervakning och andra belägg som behövs
 för att styrka sjukdomsfrihet, och
 ii) biosäkerhetsåtgärder.
 b) Närmare bestämmelser avseende den
 behöriga myndighetens godkännande av sjukdomsfri status i delområden enligt punkterna 1
 och 2.
 c) Delområden som är belägna i mer än en
 medlemsstats territorium.
 Artikel 38
 Förteckningar över sjukdomsfria zoner eller delområden
 Varje medlemsstat ska upprätta och hålla en
 uppdaterad förteckning över följande:
 a) Det sjukdomsfria territoriet eller
 de sjukdomsfria zonerna enligt artikel 36.1.
 b) Den sjukdomsfria statusen i
 delområden enligt artikel 37.1 och 37.2.
 Medlemsstaterna ska göra dessa förteckningar
 tillgängliga för allmänheten.
 Artikel 39
 Delegering av befogenheter avseende sjukdomsfri status i medlemsstater eller
 zoner
 Kommissionen ska ges befogenhet att anta
 delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på följande:
 a) Närmare bestämmelser avseende
 sjukdomsfri status i medlemsstater och zoner med beaktande av de olika sjukdomsprofilerna
 vad gäller följande:
 i) De kriterier som ska användas för att
 styrka medlemsstaternas påståenden om att inga förtecknade arter förekommer
 eller kan överleva och de belägg som krävs för att styrka sådana påståenden,
 enligt artikel 36.1 a.
 ii) De kriterier som ska användas för att
 styrka att ett sjukdomsagens eller en vektor inte kan överleva och de belägg
 som krävs för att styrka sådana påståenden, enligt artikel 36.1 b och
 c.
 iii) De kriterier som ska användas för att
 fastställa frihet från sjukdomen, enligt artikel 36.1 d.
 iv) Övervakning och andra belägg som behövs
 för att styrka sjukdomsfrihet.
 v) Biosäkerhetsåtgärder.
 vi) Restriktioner och villkor för
 vaccinering i sjukdomsfria medlemsstater och zoner.
 vii) Upprättande av zoner som åtskiljer de
 sjukdomsfria zonerna eller zonerna i utrotningsprogrammet från
 restriktionszonerna (nedan kallade buffertzoner).
 viii) Zoner som sträcker sig över mer än en
 medlemsstats territorium.
 b) Undantag från det krav på
 kommissionens godkännande av sjukdomsfri status för en eller flera förtecknade
 sjukdomar enligt artikel 8.1 b och c som anges i
 artikel 36.1, om ett sådant godkännande inte är nödvändigt på grund av att
 närmare bestämmelser om sjukdomsfrihet har fastställts i bestämmelser som
 antagits enligt led a.
 c) De
 uppgifter som medlemsstater ska lämna till kommissionen och övriga
 medlemsstater för att styrka den förklaring om sjukdomsfri status enligt
 led b, utan att en genomförandeakt har antagits i enlighet med
 artikel 36.3.
 Artikel 40
 Genomförandebefogenheter
 Kommissionen ska genom genomförandeakter
 fastställa krav för den sjukdomsfria statusen i territorier, zoner och
 delområden vad gäller de bestämmelser som anges i artiklarna 36, 37 och 38
 och de bestämmelser som fastställs i delegerade akter som antagits enligt
 artikel 39 avseende följande:
 a) Fastställande av för vilka av de
 förtecknade sjukdomarna enligt artikel 8.1 a, b och c som
 sjukdomsfria delområden får upprättas i enlighet med artikel 37.
 b) Krav vad gäller de uppgifter som ska
 lämnas samt formatet och förfarandet för
 i) ansökningar om sjukdomsfri status i
 medlemsstaternas hela territorium eller zoner och delområden därav,
 ii) informationsutbyte mellan
 medlemsstaterna och kommissionen om sjukdomsfria medlemsstater eller zoner och
 delområden därav.
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet
 med det granskningsförfarande som avses i artikel 255.2.
 Artikel 41
 Upprätthållande av sjukdomsfri status
 1. Medlemsstaterna får endast
 upprätthålla den sjukdomsfria statusen i sina territorier, eller zoner eller
 delområden därav, så länge som följande gäller:
 a) Villkoren för sjukdomsfri status i
 artiklarna 36.1, 37.1 och 37.2 samt de bestämmelser som fastställs enligt
 punkt 3 och artikel 39 är uppfyllda.
 b) Övervakning, med beaktande av kraven i
 artikel 26, genomförs för att kontrollera att territoriet, zonen eller
 delområdet förblir fritt från den förtecknade sjukdom för vilken sjukdomsfri
 status har godkänts eller erkänts.
 c) Restriktioner tillämpas på förflyttningar
 av djur, och i förekommande fall produkter därav, av förtecknade arter för den
 förtecknade sjukdom för vilken sjukdomsfri status har godkänts eller erkänts in
 till territoriet, zonen eller delområdet, i enlighet med de bestämmelser som
 fastställs i delarna IV och V.
 d) Andra biosäkerhetsåtgärder tillämpas för
 att förhindra introduktionen av den förtecknade sjukdom för vilken sjukdomsfri
 status har godkänts eller erkänts.
 2. En medlemsstat ska omedelbart
 underrätta kommissionen om de villkor som anges i punkt 1 för att
 upprätthålla sjukdomsfri status inte längre gäller.
 3. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på följande villkor
 för att upprätthålla sjukdomsfri status:
 a) Övervakning enligt punkt 1 b.
 b) Biosäkerhetsåtgärder enligt
 punkt 1 c.
 Artikel 42
 Tillfälligt upphävande, återkallande och återutfärdande av sjukdomsfri status
 1. Om en medlemsstat har anledning att
 misstänka att något av villkoren för upprätthållande av dess status som
 sjukdomsfri medlemsstat, eller sjukdomsfri zon eller sjukdomsfritt delområde
 därav, har överträtts ska den omgående
 a) tillfällig upphäva förflyttningar av de
 förtecknade arterna vad gäller den förtecknade sjukdom för vilken sjukdomsfri
 status har godkänts eller erkänts in till andra medlemsstater, zoner eller
 delområden med högre hälsostatus för den förtecknade sjukdomen,
 b) när det är relevant för att förhindra
 spridning av en förtecknad sjukdom för vilken sjukdomsfri status har godkänts
 eller erkänts, tillämpa de åtgärder för sjukdomsbekämpning som anges i
 del III avdelning II.
 2. De åtgärder som föreskrivs i
 punkt 1 ska upphöra när ytterligare undersökningar bekräftar att
 a) den misstänkta överträdelsen inte har ägt
 rum, eller
 b) den misstänkta överträdelsen inte hade
 någon betydande inverkan och medlemsstaten kan garantera att villkoren för att
 upprätthålla den sjukdomsfria statusen återigen är uppfyllda.
 3. När medlemsstatens ytterligare
 undersökningar bekräftar att det är mycket sannolikt att den förtecknade
 sjukdom för vilken sjukdomsfri status har beviljats förekommer eller att andra
 betydande överträdelser av villkoren för upprätthållande av sjukdomsfri status
 har inträffat, ska den berörda medlemsstaten omedelbart underrätta
 kommissionen.
 4. Kommissionen ska genom
 genomförandeakter återkalla det godkännande av sjukdomsfri status i en
 medlemsstat eller zon som beviljats i enlighet med artikel 36.3 eller det
 erkännande av sjukdomsfri status i ett delområde som beviljats i enlighet med
 artikel 37.4, efter det att medlemsstaten enligt punkt 3 underättat kommissionen
 om att villkoren för upprätthållande av sjukdomsfri status inte längre
 uppfylls.
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
 det granskningsförfarande som avses i artikel 255.2.
 Vid vederbörligen motiverade och tvingande skäl
 till skyndsamhet när den förtecknade sjukdom som avses i punkt 3 sprider
 sig snabbt och kan ha betydande inverkan på djurs eller människors hälsa,
 ekonomin eller samhället, ska kommissionen anta genomförandeakter med omedelbar
 verkan i enlighet med det förfarande som avses i artikel 255.3.
 5. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på de bestämmelser
 om tillfälligt upphävande, återkallande och återutfärdande av sjukdomsfri
 status som anges i punkterna 1 och 2.
 DEL III
 MEDVETENHET OM, BEREDSKAP INFÖR OCH BEKÄMPNING AV SJUKDOM
 AVDELNING I
 Medvetenhet om och beredskap inför sjukdom
 Kapitel 1
 Beredskapsplaner och simuleringsövningar
 Artikel 43
 Beredskapsplaner
 1. Medlemsstaterna ska upprätta och
 förvara uppdaterade beredskapsplaner och vid behov utförliga handledningar om
 de åtgärder som ska vidtas i medlemsstaten vid förekomst av ett fall eller
 utbrott av en förtecknad sjukdom som avses i artikel 8.1 a eller en
 ny sjukdom, i syfte att garantera en hög nivå av medvetenhet om och beredskap
 inför sjukdom samt en snabb reaktion.
 2. Beredskapsplanerna och vid behov de
 utförliga handledningarna ska åtminstone omfatta följande punkter:
 a) Upprättandet av en beslutsstruktur inom
 den behöriga myndigheten och vid samarbete med andra myndigheter för att
 garantera en snabb och effektiv beslutsprocess på medlemsstatsnivå samt på
 regional och lokal nivå.
 b) Ramen för samarbetet mellan den behöriga
 myndigheten och de övriga berörda myndigheterna för att säkerställa att
 åtgärder vidtas på ett enhetligt och samordnat sätt.
 c) Tillgång till
 i) lokaler,
 ii) laboratorier,
 iii) utrustning,
 iv) personal,
 v) fonder för nödåtgärder,
 vi) alla andra lämpliga material och
 resurser som krävs för att snabbt och effektivt utrota de förtecknade sjukdomar
 som avses i artikel 8.1 a eller nya sjukdomar.
 d) Tillgången till följande centrum och
 grupper som har den nödvändiga sakkunskapen för att bistå den behöriga
 myndigheten:
 i) Ett fungerande centralt centrum för
 sjukdomsbekämpning.
 ii) Regionala och lokala centrum för
 sjukdomsbekämpning, med beaktande av medlemsstaternas administrativa och
 geografiska förhållanden.
 iii) Funktionsdugliga expertgrupper.
 e) Genomförandet av de åtgärder för
 sjukdomsbekämpning som anges i avdelning II kapitel 1 för de förtecknade
 sjukdomar som avses i artikel 8.1 a och för nya sjukdomar.
 f) Bestämmelser om nödvaccinering när så är
 lämpligt.
 g) Principer för den geografiska
 avgränsningen av en restriktionszon som upprättats av den behöriga myndigheten
 i enlighet med artikel 64.1.
 h) Samordning med angränsande medlemsstater
 och angränsande tredjeländer och tredjeterritorier, när så är lämpligt.
 Artikel 44
 Delegering av befogenheter och genomförandebefogenheter avseende
 beredskapsplaner
 1. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på närmare krav och
 villkor för de beredskapsplaner som föreskrivs i artikel 43.1 och att
 komplettera kraven i artikel 43.2, med beaktande av följande:
 a) Målen för beredskapsplanerna i syfte att
 garantera en hög nivå av medvetenhet om och beredskap inför sjukdom samt en
 snabb reaktion.
 b) Sjukdomsprofilen för de förtecknade
 sjukdomar som avses i artikel 8.1 a.
 c) Ny kunskap om och utveckling av verktyg
 för sjukdomsbekämpning.
 2. Kommissionen ska genom genomförandeakter
 fastställa krav vad gäller det praktiska genomförandet i medlemsstaterna av de
 beredskapsplaner som föreskrivs i artikel 43.1 med beaktande av följande:
 a) De frågor som avses i
 artikel 43.2 a och c–h.
 b) Övriga praktiska aspekter av beredskapsplanerna
 i medlemsstaterna.
 c) Närmare krav och villkor för det
 praktiska genomförandet av de delegerade akter som antagits enligt
 punkt 1.
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
 det granskningsförfarande som avses i artikel 255.2.
 Artikel 45
 Simuleringsövningar
 1. Den behöriga myndigheten ska se till
 att simuleringsövningar för de beredskapsplaner som föreskrivs i
 artikel 43.1 utförs regelbundet
 a) för att garantera en hög nivå av
 medvetenhet om och beredskap inför sjukdom samt en snabb reaktion i
 medlemsstaten,
 b) för att kontrollera att
 beredskapsplanerna fungerar.
 2. Där så är genomförbart och lämpligt
 ska simuleringsövningar utföras i nära samarbete med de behöriga myndigheterna
 i angränsande medlemsstater samt angränsande tredjeländer och
 tredjeterritorier.
 3. Medlemsstaterna ska på begäran ge
 kommissionen och övriga medlemsstater tillgång till en rapport om de viktigaste
 resultaten av simuleringsövningen.
 4. När så är lämpligt och nödvändigt
 ska kommissionen genom genomförandeakter fastställa bestämmelser om det
 praktiska genomförandet av simuleringsövningar i medlemsstaterna vad gäller
 följande:
 a) Simuleringsövningarnas frekvens, innehåll
 och utformning.
 b) Simuleringsövningar som omfattar mer än
 en av de förtecknad sjukdomar som avses i artikel 8.1 a.
 c) Samarbete mellan angränsande
 medlemsstater samt med angränsande tredjeländer och tredjeterritorier.
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
 det granskningsförfarande som avses i artikel 255.2.
 Kapitel 2
 Användning av veterinärmedicinska läkemedel för förebyggande och bekämpning
 av sjukdom
 Artikel 46
 Användning av veterinärmedicinska läkemedel för förebyggande och bekämpning av
 sjukdom
 1. Medlemsstaterna får vidta åtgärder
 avseende användning av veterinärmedicinska läkemedel för förtecknade sjukdomar
 för att se till att förebyggandet och bekämpningen av dessa sjukdomar sker så
 effektivt som möjligt, under förutsättning att sådana åtgärder uppfyller de
 bestämmelser för användning av veterinärmedicinska läkemedel som fastställs i
 delegerade akter som antagits enligt artikel 47.
 Dessa åtgärder får omfatta följande:
 a) Förbud mot och begränsningar av
 användning av veterinärmedicinska läkemedel.
 b) Obligatorisk användning av
 veterinärmedicinska läkemedel.
 2. Medlemsstaterna ska beakta följande
 kriterier när de fastställer om och hur de ska använda veterinärmedicinska
 läkemedel vid åtgärder för förebyggande och bekämpning av en specifik
 förtecknad sjukdom:
 a) Sjukdomsprofilen.
 b) Den förtecknade sjukdomens utbredning i
 i) medlemsstaten,
 ii) unionen,
 iii) angränsande tredjeländer och
 tredjeterritorier, i tillämpliga fall,
 iv) tredjeländer och tredjeterritorier från
 vilka djur och produkter förs in till unionen.
 c) De veterinärmedicinska läkemedlens
 tillgänglighet, effektivitet och risker.
 d) Tillgången till diagnostest för att
 påvisa infektioner hos de djur som behandlats med veterinärmedicinska
 läkemedel.
 e) Ekonomiska, sociala och miljömässiga
 konsekvenser samt djurskyddseffekter vid användning av de veterinärmedicinska
 läkemedlen jämfört med andra tillgängliga strategier för förebyggande och
 bekämpning av sjukdom.
 3. Medlemsstater ska vidta lämpliga
 förebyggande åtgärder för att skydda djurs och människors hälsa när det gäller
 användning av veterinärmedicinska läkemedel i vetenskapliga undersökningar
 eller när dessa läkemedel utvecklas och testas under kontrollerade
 förhållanden.
 Artikel 47
 Delegering av befogenheter för användning av veterinärmedicinska läkemedel
 1. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på följande:
 a) Förbud mot och begränsningar av
 användning av veterinärmedicinska läkemedel.
 b) Särskilda villkor för användning av
 veterinärmedicinska läkemedel för en specifik förtecknad sjukdom.
 c) Obligatorisk användning av veterinärmedicinska
 läkemedel.
 d) Riskreducerande åtgärder för att
 förhindra att förtecknade sjukdomar sprids genom djur som behandlats med
 veterinärmedicinska läkemedel eller genom produkter från sådana djur.
 e) Övervakning efter användning av vacciner
 och andra veterinärmedicinska läkemedel för specifika förtecknade sjukdomar.
 2. Kommissionen ska beakta kriterierna
 i artikel 46.2 när de fastställer de bestämmelser som föreskrivs i
 punkt 1.
 3. Om
 det i fråga om nya risker är nödvändigt på grund av tvingande skäl till
 skyndsamhet, ska det förfarande som anges i artikel 254 tillämpas på de
 bestämmelser som antagits enligt punkt 1.
 Kapitel 3
 Banker för antigener, vacciner och diagnostiska reagens
 Artikel 48
 Inrättande av unionsbanker för antigener, vacciner och diagnostiska reagens
 1. För de förtecknade sjukdomar som
 avses i artikel 8.1 a och för vilka vaccinering inte har förbjudits
 genom en delegerad akt som antagits enligt artikel 47.1 får kommissionen
 inrätta och ansvara för förvaltningen av unionsbanker för antigener, vacciner
 och diagnostiska reagens för lagring och ersättning av lagren av en eller flera
 av följande biologiska produkter:
 a) Antigener.
 b) Vacciner.
 c) Inokulat av typstam för vaccin.
 d) Diagnostiska reagens.
 2. Kommissionen ska se till att unionsbankerna
 för antigener, vacciner och diagnostiska reagens enligt punkt 1
 a) lagrar tillräckliga mängder av lämpliga
 typer av antigener, vacciner, inokulat av typstam för vaccin och diagnostiska
 reagens för den specifika förtecknade sjukdomen, med beaktande av
 medlemsstaternas uppskattade behov enligt de beredskapsplaner som föreskrivs i
 artikel 43.1,
 b) får regelbundna leveranser av antigener,
 vacciner, inokulat av typstam för vaccin och diagnostiska reagens och ersätter
 lagren av dem utan dröjsmål,
 c) upprätthålls och flyttas enligt de
 lämpliga standarder för biosäkerhet, bioskydd och biologisk inneslutning som
 föreskrivs i artikel 15.1 och de delegerade akter som antagits enligt
 artikel 15.2.
 3. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på följande:
 a) Hantering, lagring och utbyte av lager i
 unionsbankerna för antigener, vacciner och diagnostiska reagens enligt
 punkterna 1 och 2.
 b) Krav på biosäkerhet, bioskydd och
 biologisk inneslutning för deras verksamhet med beaktande av de krav som
 föreskrivs i artikel 15.1 och de delegerade akter som antagits enligt
 artikel 15.2.
 Artikel 49
 Tillgång till unionsbankerna för antigener, vacciner och diagnostiska reagens
 1. Kommissionen ska sörja för att
 unionsbankerna för antigener, vacciner och diagnostiska reagens på begäran
 levererar de biologiska produkter som avses i artikel 48.1, förutsatt att
 de finns tillgängliga i lager, till
 a) medlemsstater,
 b) tredjeländer eller tredjeterritorier,
 förutsatt att det huvudsakliga syftet är att förhindra att en sjukdom sprids
 till unionen.
 2. Om lagren är begränsade ska
 kommissionen prioritera den tillgång som anges i punkt 1 med beaktande av
 följande:
 a) Omständigheterna rörande sjukdomen under
 vilka begäran lämnas.
 b) Om det finns en nationell bank för
 antigener, vacciner och diagnostiska reagens i den begärande medlemsstaten
 eller det begärande tredjelandet eller tredjeterritoriet.
 c) Om det i delegerade akter som antagits
 enligt artikel 47.1 fastställs unionsåtgärder avseende obligatorisk
 vaccinering.
 Artikel 50
 Genomförandebefogenheter avseende unionsbanker för antigener, vacciner och
 diagnostiska reagens
 Kommissionen ska genom genomförandeakter
 fastställa bestämmelser för unionsbanker för antigener, vacciner och diagnostiska
 reagens och i dem ange följande för de biologiska produkter som avses i
 artikel 48.1:
 a) Vilka av de biologiska produkterna
 som ska ingå i unionsbankerna för antigener, vacciner och diagnostiska reagens
 och för vilka av de förtecknade sjukdomar som avses i
 artikel 8.1 (a).
 b) De typer av biologiska produkter som
 ska ingå i unionsbankerna för antigener, vacciner och diagnostiska reagens och
 i vilka mängder för varje specifik förtecknad sjukdom som avses i
 artikel 8.1 a och för vilken banken finns.
 c) Kraven avseende tillgång, lagring
 och utbyte av de biologiska produkterna.
 d) Leveransen av de biologiska
 produkterna från unionsbankerna för antigener, vacciner och diagnostiska
 reagens till medlemsstaterna och till tredjeländer och tredjeterritorier.
 e) Formföreskrifter och tekniska krav
 för att inkludera de biologiska produkterna i unionsbankerna för antigener,
 vacciner och diagnostiska reagens och för att begära tillgång till dem.
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet
 med det granskningsförfarande som avses i artikel 255.2.
 Vid vederbörligen motiverade och tvingande
 skäl till skyndsamhet med avseende på en förtecknad sjukdom som avses i
 artikel 8.1 a och som utgör en mycket betydande risk, ska kommissionen
 anta genomförandeakter med omedelbar verkan i enlighet med det förfarande som
 avses i artikel 255.3.
 Artikel 51
 Sekretess för uppgifter avseende unionsbankerna för antigener, vacciner och
 diagnostiska reagens
 Uppgifter om mängder och subtyper av de
 biologiska produkter som avses i artikel 48.1 och som lagras i
 unionsbankerna för antigener, vacciner och diagnostiska reagens ska behandlas
 som sekretessbelagda uppgifter och får inte offentliggöras.
 Artikel 52
 Nationella banker för antigener, vacciner och diagnostiska reagens
 1. Medlemsstater som har inrättat
 nationella banker för antigener, vacciner och diagnostiska reagens för de
 förtecknade sjukdomar som avses i artikel 8.1 a och för vilka det
 finns unionsbanker för antigener, vacciner och diagnostiska reagens, ska se
 till att de nationella bankerna för antigener, vacciner och diagnostiska
 reagens uppfyller de krav på biosäkerhet, bioskydd och biologisk inneslutning
 som föreskrivs i artikel 15.1 a och de delegerade akter som antagits
 enligt artiklarna 15.2 och 48.3 b.
 2. Medlemsstaterna ska förse kommissionen
 och övriga medlemsstater med aktuella uppgifter om följande:
 a) Om det finns eller ska inrättas
 nationella banker för antigener, vacciner och diagnostiska reagens enligt
 punkt 1.
 b) Typerna av antigener, vacciner, inokulat
 av typstam för vaccin och diagnostiska reagens och i vilka mängder de finns i
 sådana banker.
 c) Eventuella förändringar i driften av dem.
 3. Kommissionen får genom
 genomförandeakter fastställa bestämmelser som närmare anger innehållet i,
 frekvensen och formatet för inlämnande av de uppgifter som anges i
 punkt 2.
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
 det granskningsförfarande som avses i artikel 255.2.
 AVDELNING II
 Åtgärder för sjukdomsbekämpning
 Kapitel 1
 Förtecknade sjukdomar som avses i artikel 8.1 a
 Avsnitt 1
 Åtgärder för sjukdomsbekämpning vid misstanke om en förtecknad sjukdom hos
 hållna djur
 Artikel 53
 Skyldigheter för aktörer, djuryrkesverksamma personer och sällskapsdjurshållare
 1. Vid misstanke om en förtecknad
 sjukdom som avses i artikel 8.1 a hos hållna djur ska aktörer,
 djuryrkesverksamma personer och sällskapsdjurshållare, utöver att i enlighet
 med artikel 16.1 underrätta den behöriga myndigheten och veterinärer om
 tecken på eller misstänkt förekomst och i avvaktan på att den behöriga
 myndigheten ska vidta eventuella åtgärder för sjukdomsbekämpning i enlighet med
 artiklarna 54.1 och 55.1, vidta de lämpliga åtgärderna för
 sjukdomsbekämpning i artikel 55.1 c, d och e för att förhindra
 att den förtecknade sjukdomen sprids från de drabbade djuren, anläggningarna
 och platserna som de ansvarar för till andra djur eller till människor.
 2. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på närmare
 bestämmelser för att komplettera de åtgärder för sjukdomsbekämpning som aktörer,
 djuryrkesverksamma personer och sällskapsdjurshållare ska vidta enligt
 punkt 1.
 Artikel 54
 Den behöriga myndighetens undersökning vid misstanke om en förtecknad sjukdom
 1. Den behöriga myndigheten ska vid
 misstanke om en förtecknad sjukdom som avses i artikel 8.1 a hos
 hållna djur utan dröjsmål genomföra en undersökning för att bekräfta eller
 utesluta förekomsten av den förtecknade sjukdomen.
 2. Den behöriga myndigheten ska vid
 undersökningen i punkt 1, i tillämpliga fall, se till att officiella
 veterinärer
 a) utför en klinisk undersökning av ett
 representativt urval av de hållna djuren av förtecknade arter för den specifika
 förtecknade sjukdomen,
 b) tar lämpliga prover från de hållna djuren
 av förtecknade arter och andra prover för laboratorieundersökning i de
 laboratorier som den behöriga myndigheten utsett för detta ändamål,
 c) utför laboratorieundersökningar för att
 bekräfta eller utesluta förekomsten av den specifika förtecknade sjukdomen.
 3. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på närmare
 bestämmelser för att komplettera bestämmelserna för den behöriga myndighetens
 undersökning i punkt 1.
 Artikel 55
 Den behöriga myndighetens preliminära åtgärder för sjukdomsbekämpning
 1. Den behöriga myndigheten ska vid
 misstanke om en förtecknad sjukdom som avses i artikel 8.1 a hos
 hållna djur utföra följande preliminära åtgärder för sjukdomsbekämpning i
 avvaktan på resultaten av undersökningen i artikel 54.1 och utförandet av
 åtgärder för sjukdomsbekämpning i enlighet med artikel 61.1:
 a) Anordna officiell övervakning av de
 anläggningar, hushåll, foder- och livsmedelsföretag, anläggningar för
 animaliska biprodukter eller andra platser där sjukdomen misstänks förekomma.
 b) Upprätta en förteckning över följande:
 i) Djur som hålls i anläggningar, hushåll,
 foder- och livsmedelsföretag, anläggningar för animaliska biprodukter eller
 andra platser.
 ii) Produkter i anläggningar, hushåll,
 foder- och livsmedelsföretag, anläggningar för animaliska biprodukter eller
 andra platser, om detta är relevant för spridningen av den förtecknade
 sjukdomen.
 c) Vidta lämpliga biosäkerhetsåtgärder för
 att förhindra att det förtecknade sjukdomsagenset sprids till andra djur eller
 människor.
 d) När det behövs för att förhindra att
 sjukdomsagenset sprids ytterligare, isolera de hållna djuren av förtecknade
 arter för den förtecknade sjukdomen och förhindra kontakt med vilda djur.
 e) Begränsa förflyttningar av hållna djur,
 produkter och, i förekommande fall, människor, fordon och eventuella material
 eller andra sätt varigenom sjukdomsagenset kan ha spridits till eller från de
 anläggningar, hushåll, foder- och livsmedelsföretag, anläggningar för
 animaliska biprodukter eller andra platser där sjukdomen misstänks förekomma, i
 den utsträckning som krävs för att förhindra att den förtecknade sjukdomen
 sprids.
 f) Vidta alla andra nödvändiga åtgärder för
 sjukdomsbekämpning med beaktande av de åtgärder för sjukdomsbekämpning som
 anges i avsnitt 4 vad gäller följande:
 i) Tillämpningen av den behöriga
 myndighetens undersökning enligt artikel 54.1 och åtgärderna för
 sjukdomsbekämpning enligt leden a–d på andra anläggningar, epidemiologiska
 enheter, hushåll, livsmedels- och foderföretag eller anläggningar för
 animaliska biprodukter.
 ii) Upprättandet av tillfälliga
 restriktionszoner som är lämpliga med beaktande av sjukdomsprofilen.
 g) Inleda den epidemiologiska undersökningen
 enligt artikel 57.1.
 2. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på närmare bestämmelser
 för att komplettera de som fastställs i punkt 1 vad gäller särskilda och
 närmare åtgärder för den sjukdomsbekämpning som ska vidtas beroende på den
 förtecknade sjukdom som avses i artikel 8.1 a, med beaktande av de
 risker som förknippas med
 a) djurarterna eller djurkategorierna,
 b) typen av produktion.
 Artikel 56
 Översyn och utvidgning av de preliminära åtgärderna för sjukdomsbekämpning
 Åtgärderna för sjukdomsbekämpning i
 artikel 55.1 ska
 a) vid behov ses över av den behöriga
 myndigheten på grundval av resultaten av
 i) undersökningen enligt artikel 54.1,
 ii) den epidemiologiska undersökningen
 enligt artikel 57.1,
 b) vid behov utvidgas till andra
 platser enligt artikel 55.1 e.
 Avsnitt 2
 Epidemiologisk undersökning
 Artikel 57
 Epidemiologisk undersökning
 1. Den behöriga myndigheten ska utföra
 en epidemiologisk undersökning vid misstänkt eller bekräftad förekomst av en
 förtecknad sjukdom som avses i artikel 8.1 a hos djur.
 2. Den epidemiologiska undersökningen i
 punkt 1 ska syfta till följande:
 a) Identifiera det sannolika ursprunget till
 den förtecknade sjukdomen och hur den spridits.
 b) Uppskatta hur länge det är troligt att
 den förtecknade sjukdomen förekommit.
 c) Identifiera de kontaktanläggningar och
 epidemiologiska enheter däri, hushåll, livsmedels- och foderföretag,
 anläggningar för animaliska biprodukter eller andra platser där djur av
 förtecknade arter för den misstänkta förtecknade sjukdomen kan ha blivit
 smittade, angripna eller smittbärande.
 d) Få information om förflyttningar av
 hållna djur, personer, produkter, fordon, eventuella material eller andra sätt
 varigenom sjukdomsagenset kan ha spridits under den relevanta period som
 föregick anmälan av misstänkt eller bekräftad förekomst av den förtecknade
 sjukdomen.
 e) Få information om den förtecknade
 sjukdomens troliga spridning i den omgivande miljön, inklusive sjukdomsvektorns
 förekomst och utbredning.
 Avsnitt 3
 Bekräftelse på sjukdom hos hållna djur
 Artikel 58
 Den behöriga myndighetens officiella bekräftelse av en förtecknad sjukdom som
 avses i artikel 8.1 a
 1. Den behöriga myndigheten ska grunda
 en officiell bekräftelse av en förtecknad sjukdom som avses i
 artikel 8.1 a på följande uppgifter:
 a) Resultaten av kliniska undersökningar och
 laboratorieundersökningar enligt artikel 54.2.
 b) Den epidemiologiska undersökningen enligt
 artikel 57.1.
 c) Andra tillgängliga epidemiologiska data.
 2. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på de krav som ska
 uppfyllas för den officiella bekräftelsen i punkt 1.
 Artikel 59
 Upphävande av preliminära åtgärder för sjukdomsbekämpning när förekomsten av en
 förtecknad sjukdom har uteslutits
 Den behöriga myndigheten ska fortsätta att
 tillämpa de preliminära åtgärderna för sjukdomsbekämpning i
 artiklarna 55.1 och 56 fram till dess att förekomsten av den förtecknade
 sjukdomen som avses i artikel 8.1 a har uteslutits på grundval av
 uppgifterna i artikel 58.1 eller de bestämmelser som antagits enligt
 artikel 58.2.
 Avsnitt 4
 Åtgärder för sjukdomsbekämpning vid bekräftelse på sjukdom hos hållna djur
 Artikel 60
 Omedelbara åtgärder för sjukdomsbekämpning som den behöriga myndigheten ska
 vidta
 Vid en officiell bekräftelse i enlighet med
 artikel 58.1 av ett utbrott av en förtecknad sjukdom som avses i
 artikel 8.1 a hos hållna djur ska den behöriga myndigheten omedelbart
 a) förklara de drabbade anläggningarna,
 hushållen, livsmedels- eller foderföretagen, anläggningarna för animaliska
 biprodukter eller andra platser som officiellt smittade med den förtecknade
 sjukdomen,
 b) upprätta en restriktionszon som är
 lämplig för den förtecknade sjukdomen,
 c) genomföra den beredskapsplan som
 föreskrivs i artikel 43.1 för att säkerställa fullständig samordning av
 åtgärderna för sjukdomsbekämpning.
 Artikel 61
 Drabbade anläggningar och andra platser
 1. Vid ett utbrott av en förtecknad
 sjukdom som avses i artikel 8.1 a hos hållna djur i en anläggning,
 ett hushåll, ett livsmedels- eller foderföretag, en anläggning för animaliska
 biprodukter eller annan plats ska den behöriga myndigheten omedelbart vidta en
 eller flera av följande åtgärder för sjukdomsbekämpning för att förhindra
 ytterligare spridning av den förtecknade sjukdomen:
 a) Restriktioner vad gäller förflyttning av
 personer, djur, produkter, fordon eller eventuella andra material eller ämnen
 som kan vara smittbärande och bidra till spridning av den förtecknade
 sjukdomen.
 b) Avlivning och bortskaffande eller slakt
 av djur som kan vara smittbärande och bidra till spridning av den förtecknade
 sjukdomen.
 c) Destruering, bearbetning, omvandling
 eller behandling av produkter, foder eller andra ämnen, eller behandling av
 utrustning, transportmedel, växter eller växtprodukter eller vatten som kan
 vara förorenat, när så är lämpligt för att säkerställa att varje sjukdomsagens
 eller vektor för ett sjukdomsagens förstörs.
 d) Vaccinering eller behandling med andra
 veterinärmedicinska läkemedel av hållna djur i enlighet med artikel 46.1
 och eventuella delegerade akter som antagits enligt artikel 47.1.
 e) Isolering, karantän eller behandling av
 djur och produkter som troligen är smittbärande och som bidrar till spridning
 av den förtecknade sjukdomen.
 f) Rengöring, desinfektion, sanering med
 avseende på skadedjur och parasiter eller andra nödvändiga biosäkerhetsåtgärder
 som ska tillämpas på drabbade anläggningar, hushåll, livsmedels- eller
 foderföretag, anläggningar för animaliska biprodukter eller andra platser för
 att minimera risken för spridning av den förtecknade sjukdomen.
 g) Provtagning för att uppnå det antal
 lämpliga prover som behövs för att slutföra den epidemiologiska undersökningen
 i artikel 57.1.
 h) Laboratorieundersökning av prover.
 2. Vid fastställandet av vilken eller
 vilka av åtgärderna för sjukdomsbekämpning i punkt 1 som är lämpliga att
 vidta ska den behöriga myndigheten beakta följande:
 a) Sjukdomsprofilen.
 b) Typen av produktion och epidemiologiska
 enheter inom de drabbade anläggningarna, hushållen, livsmedels- eller
 foderföretagen, anläggningarna för animaliska biprodukter eller andra platser.
 3. Den behöriga myndigheten ska endast tillåta
 återinsättning i anläggningar, hushåll eller andra platser om
 a) alla lämpliga åtgärder för
 sjukdomsbekämpning och laboratorieundersökningar i punkt 1 har slutförts
 framgångsrikt,
 b) en tillräcklig tidsperiod har förflutit
 för att förhindra att de drabbade anläggningarna, hushållen, livsmedels- eller
 foderföretagen, anläggningarna för animaliska biprodukter och andra platser
 kontamineras på nytt med den förtecknade sjukdom som orsakat det utbrott som
 avses i punkt 1.
 Artikel 62
 Epidemiologiskt enhetliga anläggningar och platser
 1. Den behöriga myndigheten ska utvidga
 åtgärderna för sjukdomsbekämpning i artikel 61.1 till andra anläggningar,
 epidemiologiska enheter däri, hushåll, livsmedels- eller foderföretag,
 anläggningar för animaliska biprodukter eller eventuella andra platser eller
 transportmedel när den epidemiologiska undersökningen i artikel 57.1,
 resultaten av kliniska undersökningar eller laboratorieundersökningar eller
 andra epidemiologiska data ger anledning att misstänka spridning till, från
 eller genom dem av den förtecknade sjukdom som avses i artikel 8.1 a
 och för vilken sådana åtgärder vidtogs.
 2. Om den epidemiologiska
 undersökningen i artikel 57.1 visar att det troliga ursprunget till den
 förtecknade sjukdom som avses i artikel 8.1 a är en annan medlemsstat
 eller att det är troligt att den förtecknade sjukdomen har spridits till en
 annan medlemsstat, ska den behöriga myndigheten underrätta den medlemsstaten.
 3. Vid händelserna i punkt 2 ska
 de behöriga myndigheterna i de olika medlemsstaterna samarbeta vid en
 ytterligare epidemiologisk undersökning och vid tillämpningen av åtgärderna för
 sjukdomsbekämpning.
 Artikel 63
 Delegerade befogenheter avseende åtgärder för sjukdomsbekämpning i drabbade och
 epidemiologiskt enhetliga anläggningar och platser
 Kommissionen ska ges befogenhet att anta
 delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på närmare bestämmelser
 om de åtgärder för sjukdomsbekämpning som den behöriga myndigheten ska vidtas i
 enlighet med artiklarna 61 och 62 i drabbade och epidemiologiskt enhetliga
 anläggningar, livsmedels- eller foderföretag eller anläggningar för animaliska
 biprodukter och platser för varje förtecknad sjukdom som avses i
 artikel 8.1 a.
 De närmare bestämmelserna ska omfatta
 följande:
 a) Villkoren och kraven för åtgärderna
 för sjukdomsbekämpning i artikel 61.1 a–e.
 b) Förfarandena för rengöring,
 desinfektion och sanering med avseende på skadedjur och parasiter i
 artikel 61.1 f och vid behov angivande av vilka biocidprodukter som
 ska användas för dessa ändamål.
 c) Villkoren och kraven för provtagning
 och laboratorieundersökning i artikel 61.1 g–h.
 d) Närmare villkor och krav för
 återinsättningen i artikel 61.3.
 e) De nödvändiga åtgärder för
 sjukdomsbekämpning som anges i artikel 62 och som ska utföras i epidemiologiskt
 enhetliga anläggningar, platser och transportmedel.
 Artikel 64
 Den behöriga myndighetens upprättande av restriktionszoner
 1. Den behöriga myndigheten ska i
 tillämpliga fall upprätta en restriktionszon runt den drabbade anläggningen,
 det drabbade hushållet eller livsmedels- eller foderföretaget, den drabbade
 anläggningen för animaliska biprodukter eller annan plats där utbrottet av en
 förtecknad sjukdom som avses i artikel 8.1 a har inträffat hos hållna
 djur, med beaktande av följande:
 a) Sjukdomsprofilen.
 b) Restriktionszonernas geografiska läge.
 c) Restriktionszonernas ekologiska och
 hydrologiska aspekter.
 d) Meteorologiska förhållanden.
 e) Förekomst, utbredning och typ av vektorer
 i restriktionszonerna.
 f) Resultaten av den epidemiologiska undersökningen
 i artikel 57.1 och andra undersökningar som utförts samt epidemiologiska
 data.
 g) Resultaten av laboratorietest.
 h) Åtgärder för sjukdomsbekämpning som har
 tillämpats.
 Restriktionszonen ska omfatta, när så är lämpligt,
 en skydds- och övervakningszon av angiven storlek och utformning.
 2. Den behöriga myndigheten ska
 fortlöpande bedöma och se över situationen och när så är lämpligt för att
 förhindra spridning av de förtecknade sjukdomar som avses i
 artikel 8.1 a göra följande:
 a) Anpassa restriktionszonens gränser.
 b) Upprätta ytterligare restriktionszoner.
 3. När restriktionszonerna är belägna i
 mer än en medlemsstats territorium ska de behöriga myndigheterna i de berörda
 medlemsstaterna gemensamt upprätta restriktionszonerna i punkt 1.
 4. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på närmare
 bestämmelser om att upprätta och ändra restriktionszoner, inklusive skydds-
 eller övervakningszoner.
 Artikel 65
 Åtgärder för sjukdomsbekämpning i en restriktionszon
 1. Den behöriga myndigheten ska vidta
 en eller flera av följande åtgärder för sjukdomsbekämpning i restriktionszonen
 för att förhindra ytterligare spridning av den förtecknade sjukdom som avses i
 artikel 8.1 a:
 a) Identifiera anläggningar, hushåll, foder-
 eller livsmedelsföretag, anläggningar för animaliska biprodukter eller andra
 platser med hållna djur av förtecknade arter för den förtecknade sjukdomen.
 b) Besöka anläggningar, hushåll, foder-
 eller livsmedelsföretag, anläggningar för animaliska biprodukter eller andra
 platser med hållna djur av förtecknade arter för den förtecknade sjukdomen, och
 vid behov utföra undersökningar, provtagning och laboratorieundersökning av
 proverna.
 c) Införa villkor för förflyttning av
 personer, djur, produkter, foder, fordon eller eventuella andra material eller
 ämnen som kan vara smittbärande eller bidra till spridningen av den förtecknade
 sjukdomen inom och från restriktionszonerna samt för transport genom
 restriktionszonerna.
 d) Ställa biosäkerhetskrav för
 i) produktion, bearbetning och
 distribution av produkter av animaliskt ursprung,
 ii) insamling och bortskaffande av
 animaliska biprodukter,
 iii) artificiell inseminering.
 e) Utföra vaccinering och behandling med
 andra veterinärmedicinska läkemedel av hållna djur i enlighet med
 artikel 46.1 och eventuella delegerade akter som antagits enligt
 artikel 47.1.
 f) Anordna rengöring, desinficering och
 sanering med avseende på skadedjur och parasiter.
 g) Utse eller, i förekommande fall, godkänna
 en anläggning hos ett livsmedelsföretag för slakt av djur eller behandling av
 produkter av animaliskt ursprung från restriktionszonerna.
 h) Ställa krav på identifiering och
 spårbarhet vid förflyttning av djur, avelsmaterial eller produkter av
 animaliskt ursprung.
 i) Vidta andra nödvändiga
 biosäkerhetsåtgärder och riskreducerande åtgärder för att minimera riskerna för
 spridning av den förtecknade sjukdomen.
 2. Den behöriga myndigheten ska vidta
 alla nödvändiga åtgärder för att till fullo informera personerna i
 restriktionszonerna om gällande restriktioner och om typen av åtgärder för
 sjukdomsbekämpning.
 3. Vid fastställandet av vilken eller
 vilka av åtgärderna för sjukdomsbekämpning i punkt 1 som ska vidtas ska
 den behöriga myndigheten beakta följande:
 a) Sjukdomsprofilen.
 b) Typer av produktion.
 c) Genomförbarheten av, tillgången till och
 effektiviteten hos åtgärderna för sjukdomsbekämpning.
 Artikel 66
 Aktörernas skyldigheter i restriktionszoner
 1. Aktörer som håller djur och
 produkter i den restriktionszonen som föreskrivs i artikel 64.1 ska anmäla
 varje planerad förflyttning av hållna djur och produkter inom eller ut ur
 restriktionszonen till den behöriga myndigheten.
 2. De ska endast flytta de hållna
 djuren och produkterna i enlighet med den behöriga myndighetens anvisningar.
 Artikel 67
 Delegering av befogenhet avseende åtgärder för sjukdomsbekämpning i
 restriktionszoner
 Kommissionen ska ges befogenhet att anta
 delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på närmare bestämmelser
 om de åtgärder för sjukdomsbekämpning som ska vidtas i en restriktionszon
 enligt artikel 65.1 för varje förtecknad sjukdom som avses i
 artikel 8.1 a.
 De närmare bestämmelserna ska omfatta
 följande:
 a) Villkoren och kraven för åtgärderna
 för sjukdomsbekämpning i artikel 65.1 a, c, d, e, g, h och i.
 b) Förfarandena för rengöring,
 desinfektion och sanering med avseende på skadedjur och parasiter enligt
 artikel 65.1 f och vid behov angivande av vilka biocidprodukter som
 ska användas för dessa ändamål.
 c) Den nödvändiga övervakning som ska
 utföras efter tillämpningen av åtgärderna för sjukdomsbekämpning och
 laboratorieundersökningarna enligt artikel 65.1 b.
 d) Andra särskilda åtgärder för
 sjukdomsbekämpning för att begränsa spridningen av de specifika förtecknade
 sjukdomar som avses i artikel 8.1 a.
 Artikel 68
 Upprätthållande av åtgärder för sjukdomsbekämpning i restriktionszoner och
 delegerade akter
 1. Den behöriga myndigheten ska
 fortsätta att tillämpa åtgärderna för sjukdomsbekämpning i detta avsnitt fram
 till dess att följande gäller:
 a) De åtgärder för sjukdomsbekämpning som är
 lämpliga för den förtecknade sjukdom som avses i artikel 8.1 a och
 för vilken restriktioner tillämpats har utförts.
 b) Den slutliga rengöring, desinfektion och
 sanering med avseende på skadedjur och parasiter har utförts på lämpligt sätt
 med avseende på följande:
 i) Den förtecknade sjukdom som avses i
 artikel 8.1 a och för vilken åtgärderna för sjukdomsbekämpning
 tillämpats.
 ii) De drabbade arterna av hållna djur.
 iii) Typen av produktion.
 c) Tillräcklig övervakning, som är lämplig
 både för den förtecknade sjukdom som avses i artikel 8.1 a och för
 vilken åtgärder för sjukdomsbekämpning tillämpats och för typen av anläggning
 eller plats, har utförts i restriktionszonen vilket styrker att den förtecknade
 sjukdomen utrotats.
 2. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på närmare
 bestämmelser om de åtgärder för sjukdomsbekämpning som den behöriga myndigheten
 ska vidta enligt punkt 1 när det gäller följande:
 a) Förfarandena för slutlig rengöring,
 desinfektion och sanering med avseende på skadedjur och parasiter samt vid
 behov angivande av vilka biocidprodukter som ska användas för dessa ändamål.
 b) Övervakningens utformning, resurser,
 metoder, frekvens, intensitet, berörda djurpopulation och provtagningsmönster
 för att återfå sjukdomsfri status efter utbrottet.
 c) Återinsättning i restriktionszonerna
 efter det att åtgärderna för sjukdomsbekämpning enligt punkt 1 slutförts,
 med beaktande av villkoren för återinsättning i artikel 61.3.
 d) Andra åtgärder för sjukdomsbekämpning som
 är nödvändiga för att återfå sjukdomsfri status.
 Artikel 69
 Nödvaccinering
 1. Om det är relevant för en effektiv
 bekämpning av den förtecknade sjukdom som avses i artikel 8.1 a och
 för vilken åtgärder för sjukdomsbekämpning tillämpas till följd av utbrottet,
 får den behöriga myndigheten
 a) utarbeta en vaccinationsplan,
 b) upprätta vaccinationszoner.
 2. Den behöriga myndigheten ska när den
 fattar beslut om vaccinationsplanen och om upprättandet av vaccinationszoner
 enligt punkt 1 beakta följande:
 a) Kraven för nödvaccinering i de
 beredskapsplaner som föreskrivs i artikel 43.1.
 b) De krav för användning av vacciner som
 anges i artikel 46.1 och eventuella delegerade akter som antagits enligt
 artikel 47.1.
 3. Vaccinationszonerna i
 punkt 1 b ska uppfylla kraven på riskreducerande åtgärder för att
 förhindra spridning av förtecknade sjukdomar och övervakning som fastställs i
 eventuella delegerade akter som antagits enligt artikel 47.1 d och e.
 Avsnitt 5
 Vilda djur
 Artikel 70
 Vilda djur
 1. Vid misstanke om eller officiell
 bekräftelse av en förtecknad sjukdom som avses i artikel 8.1 a hos
 vilda djur ska den drabbade medlemsstaten
 a) genomföra, om detta är relevant för den
 specifika förtecknade sjukdomen, övervakning i den vilda djurpopulationen,
 b) vidta nödvändiga åtgärder för
 förebyggande och bekämpning av sjukdom för att undvika ytterligare spridning av
 den förtecknade sjukdomen.
 2. Åtgärderna för förebyggande och
 bekämpning av sjukdom i punkt 1 b ska beakta följande:
 a) Sjukdomsprofilen.
 b) De drabbade vilda djuren.
 c) De åtgärder för sjukdomsbekämpning som
 ska vidtas i restriktionszoner vid misstanke om eller officiell bekräftelse av
 en förtecknad sjukdom som avses i artikel 8.1 a hos hållna djur
 enligt de bestämmelser som fastställs i avsnitten 1–4.
 3. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på följande:
 a) Övervakning enligt punkt 1 a.
 b) Åtgärder för förebyggande och bekämpning
 av sjukdom enligt punkt 1 b.
 Vid antagandet av dessa delegerade akter ska
 kommissionen beakta sjukdomsprofilen och de förtecknade arterna för den
 förtecknade sjukdom som avses i punkt 1
 Avsnitt 6
 Medlemsstaternas ytterligare åtgärder för sjukdomsbekämpning, kommissionens
 samordning och tillfälliga särskilda bestämmelser för sjukdomsbekämpning
 Artikel 71
 Medlemsstaternas ytterligare åtgärder för sjukdomsbekämpning, kommissionens
 samordning av åtgärder och tillfälliga särskilda bestämmelser för
 sjukdomsbekämpning avseende avsnitten 1–5
 1. Medlemsstaterna får vidta
 ytterligare åtgärder för sjukdomsbekämpning utöver de som anges i
 artiklarna 61.1, 62, 65.1, 65.2 och 68.1 och i de delegerade akter som
 antagits enligt artiklarna 67 och 68.2, under förutsättning att dessa
 åtgärder är förenliga med de bestämmelser som fastställs i denna förordning och
 att de är nödvändiga och proportionerliga för att kontrollera spridning av de
 förtecknade sjukdomar som avses i artikel 8.1 a, med beaktande av
 följande:
 a) De särskilda epidemiologiska omständigheterna.
 b) Typen av anläggningar, andra platser och
 produktion.
 c) Djurkategorierna och djurarterna.
 d) Ekonomiska eller samhälleliga villkor.
 2. Medlemsstaterna ska underrätta
 kommissionen utan dröjsmål om följande:
 a) De åtgärder för sjukdomsbekämpning som
 den behöriga myndigheten vidtar enligt artiklarna 58, 59, 61, 62, 64, 65,
 68.1, 69, 70.1 och 70.2 samt de delegerade akter som antagits enligt
 artiklarna 63, 67, 68.2 och 70.3
 b) Eventuella ytterligare åtgärder för
 sjukdomsbekämpning som medlemsstaten vidtar enligt punkt 1.
 3. Kommissionen ska se över
 sjukdomssituationen, de åtgärder för sjukdomsbekämpning som den behöriga
 myndigheten vidtagit och eventuella ytterligare åtgärder för sjukdomsbekämpning
 som medlemsstaten vidtagit i enlighet med detta kapitel, och kommissionen får
 genom genomförandeakter fastställa särskilda åtgärder för sjukdomsbekämpning
 under en begränsad tidsperiod på villkor som är lämpliga för den
 epidemiologiska situationen om
 a) åtgärderna för sjukdomsbekämpning inte
 anses vara lämpliga för den epidemiologiska situationen,
 b) den förtecknade sjukdom som avses i
 artikel 8.1 a verkar spridas trots att åtgärder för
 sjukdomsbekämpning vidtagits i enlighet med detta kapitel.
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
 det granskningsförfarande som avses i artikel 255.2.
 4. Vid vederbörligen motiverade och
 tvingande skäl till skyndsamhet med avseende på en sjukdom som utgör en ny,
 mycket betydande risk, ska kommissionen anta genomförandeakter med omedelbar
 verkan i enlighet med det förfarande som avses i artikel 255.3.
 Kapitel 2
 Förtecknade sjukdomar som avses i artikel 8.1 b och c
 Avsnitt 1
 Åtgärder för sjukdomsbekämpning vid misstanke om sjukdom hos hållna djur
 Artikel 72
 Skyldigheter för aktörer, djuryrkesverksamma personer och sällskapsdjurshållare
 1. Vid misstanke om en förtecknad
 sjukdom som avses i artikel 8.1 b och c hos hållna djur ska aktörer,
 djuryrkesverksamma personer och sällskapsdjurshållare, utöver att i enlighet
 med artikel 16.1 underrätta den behöriga myndigheten och veterinärer om
 tecken på eller misstänkt förekomst och i avvaktan på att den behöriga
 myndigheten ska vidta eventuella åtgärder för sjukdomsbekämpning i enlighet med
 artikel 74.1, vidta de lämpliga åtgärderna för sjukdomsbekämpning som
 avses i artikel 74.1 a och eventuella delegerade akter som antagits
 enligt artikel 74.3 för att förhindra att den förtecknade sjukdomen sprids
 från de drabbade djuren, anläggningarna och platserna som de ansvarar för till
 andra djur eller till människor.
 2. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på närmare
 bestämmelser för att komplettera de åtgärder för sjukdomsbekämpning som
 aktörer, djuryrkesverksamma personer och sällskapsdjurshållare ska vidta enligt
 punkt 1.
 Artikel 73
 Den behöriga myndighetens undersökning vid misstanke om en förtecknad sjukdom
 1. Den behöriga myndigheten ska vid
 misstanke om en förtecknad sjukdom som avses i artikel 8.1 b och c
 hos hållna djur utan dröjsmål genomföra en undersökning för att bekräfta eller
 utesluta förekomsten av den förtecknade sjukdomen.
 2. Den behöriga myndigheten ska vid
 undersökningen i punkt 1, i tillämpliga fall, se till att officiella
 veterinärer
 a) utför en klinisk undersökning av ett
 representativt urval av de hållna djuren av förtecknade arter för den specifika
 förtecknade sjukdomen,
 b) tar lämpliga prover från de hållna djuren
 av förtecknade arter och andra prover för laboratorieundersökning i de
 laboratorier som den behöriga myndigheten utsett för detta ändamål,
 c) utför en laboratorieundersökning för att
 bekräfta eller utesluta förekomsten av den specifika förtecknade sjukdomen.
 3. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på närmare
 bestämmelser för att komplettera de bestämmelser för undersökningen i
 punkt 1.
 Artikel 74
 Den behöriga myndighetens preliminära åtgärder för sjukdomsbekämpning
 1. Den behöriga myndigheten ska vid
 misstanke om en förtecknad sjukdom som avses i artikel 8.1 b och c
 hos hållna djur utföra följande preliminära åtgärder för sjukdomsbekämpning i
 avvaktan på resultaten av undersökningen i artikel 73.1 och utförandet av
 åtgärder för sjukdomsbekämpning i enlighet med artikel 78.1 och 78.2:
 a) Tillämpa åtgärder för sjukdomsbekämpning
 för att begränsa spridning av den förtecknade sjukdomen från det drabbade
 territoriet, den drabbade anläggningen, det drabbade hushållet eller
 livsmedels- eller foderföretaget, den drabbade anläggningen för animaliska
 biprodukter eller annan drabbad plats.
 b) Vid behov inleda en epidemiologisk
 undersökning med beaktande av bestämmelserna för sådana undersökningar i
 artikel 57.1 och eventuella bestämmelser som antagits enligt
 artikel 57.2.
 2. De preliminära åtgärderna för
 sjukdomsbekämpning i punkt 1 ska vara lämpliga och stå i proportion till
 riskerna med de förtecknade sjukdomar som avses i artikel 8.1 b eller
 c med beaktande av följande punkter:
 a) Sjukdomsprofilen.
 b) De drabbade hållna djuren.
 c) Hälsostatusen i den medlemsstat, zon, det
 delområde eller den anläggning där den förtecknade sjukdomen misstänks
 förekomma.
 d) De preliminära åtgärderna för
 sjukdomsbekämpning enligt artiklarna 55.1 och 56 och varje eventuell
 delegerad akt som antagits enligt artikel 55.2.
 3. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på bestämmelser som
 kompletterar de som fastställs i punkt 1, med beaktande av de frågor som
 avses i punkt 2, vad det gäller följande:
 a) De preliminära åtgärder för
 sjukdomsbekämpning som ska vidtas för att förhindra spridning av den
 förtecknade sjukdomen och som anges i punkt 1 a.
 b) Tillämpningen av de preliminära åtgärder
 för sjukdomsbekämpning som anges i punkt 1 a på andra anläggningar,
 epidemiologiska enheter däri, hushåll, livsmedels- eller foderföretag och
 anläggningar för animaliska biprodukter eller andra platser.
 c) Upprättandet av tillfälliga
 restriktionszoner som är lämpliga baserat på sjukdomsprofilen.
 Artikel 75
 Översyn och utvidgning av de preliminära åtgärderna för sjukdomsbekämpning
 Åtgärderna för sjukdomsbekämpning i
 artikel 74.1 ska
 a) vid behov ses över av den behöriga
 myndigheten på grundval av resultaten av undersökningen enligt
 artikel 73.1 och i förekommande fall den epidemiologiska undersökningen
 enligt artikel 74.1 b,
 b) vid behov utvidgas till andra platser
 enligt artikel 74.3 b.
 Avsnitt 2
 Bekräftelse av sjukdom hos hållna djur
 Artikel 76
 Den behöriga myndighetens officiella bekräftelse av sjukdom
 1. Den behöriga myndigheten ska grunda
 en officiell bekräftelse av en förtecknad sjukdom som avses i artikel 8.1 b
 och c på följande uppgifter:
 a) Resultaten av kliniska undersökningar och
 laboratorieundersökningar enligt artikel 73.2.
 b) Vid behov den epidemiologiska
 undersökningen i artikel 74.1 b.
 c) Andra tillgängliga epidemiologiska data.
 2. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på de krav som ska
 uppfyllas för den officiella bekräftelsen i punkt 1.
 Artikel 77
 Upphävande av preliminära åtgärder för sjukdomsbekämpning när förekomsten av en
 sjukdom har uteslutits
 Den behöriga myndigheten ska fortsätta att
 tillämpa de preliminära åtgärderna för sjukdomsbekämpning i
 artiklarna 74.1 och 75 fram till dess att förekomsten av de förtecknade
 sjukdomar som avses i artikel 8.1 b och c har uteslutits i enlighet
 med artikel 76.1 eller de bestämmelser som antagits enligt
 artikel 76.2.
 Avsnitt 3
 Åtgärder för sjukdomsbekämpning vid bekräftelse på sjukdom hos hållna djur
 Artikel 78
 Den behöriga myndighetens åtgärder för sjukdomsbekämpning
 1. Vid en officiell bekräftelse i
 enlighet med artikel 76.1 av ett utbrott av en förtecknad sjukdom som
 avses i artikel 8.1 b hos hållna djur ska den behöriga myndigheten
 omedelbart
 a) i en medlemsstat, zon eller ett delområde
 som omfattas av ett obligatoriskt utrotningsprogram enligt artikel 30.1
 för den förtecknade sjukdomen, tillämpa de åtgärder för sjukdomsbekämpning som
 fastställs i det obligatoriska utrotningsprogrammet,
 b) i en medlemsstat, ett område, en zon
 eller ett delområde som ännu inte omfattas av ett obligatoriskt utrotningsprogram
 enligt artikel 30.1 för den förtecknade sjukdomen, inleda det
 obligatoriska utrotningsprogrammet och tillämpa de åtgärder för
 sjukdomsbekämpning som fastställs i det programmet.
 2. Vid en officiell bekräftelse i
 enlighet med artikel 76.1 av ett utbrott av en förtecknad sjukdom som
 avses i artikel 8.1 c hos hållna djur ska den behöriga myndigheten
 omedelbart
 a) i en medlemsstat, zon eller ett delområde
 som omfattas av ett frivilligt utrotningsprogram enligt artikel 30.2 för
 den förtecknade sjukdomen, tillämpa de åtgärder för sjukdomsbekämpning som
 fastställs i det frivilliga utrotningsprogrammet,
 b) i en medlemsstat, ett område, en zon
 eller ett delområde som ännu inte omfattas av ett frivilligt utrotningsprogram
 enligt artikel 30.2 för den förtecknade sjukdomen, i förekommande fall
 tillämpa åtgärder för att bekämpa och förhindra dess spridning.
 3. De åtgärder som anges i
 punkt 2 b ska stå i proportion till riskerna med den berörda
 förtecknade sjukdomen som avses i artikel 8.1 c med beaktande av följande:
 a) Sjukdomsprofilen.
 b) De drabbade hållna djuren.
 c) Hälsostatusen i den medlemsstat, det
 område, den zon, det delområde eller den anläggning där den förtecknade
 sjukdomen har bekräftats officiellt.
 d) De åtgärder för sjukdomsbekämpning som
 ska vidtas på anläggningar, andra platser och i restriktionszoner som anges i del
 III avdelning II kapitel 1 avsnitt 4.
 Artikel 79
 Delegering av befogenheter avseende åtgärder för sjukdomsbekämpning som den
 behöriga myndigheten ska vidta
 Kommissionen ska ges befogenhet att anta
 delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på närmare bestämmelser
 om de åtgärder för sjukdomsbekämpning som ska vidtas vid utbrott av en
 förtecknad sjukdom enligt artikel 8.1 b och c hos hållna djur och som
 anges i artikel 78.2 b, med beaktande av kriterierna i
 artikel 78.3.
 Avsnitt 4
 Vilda djur
 Artikel 80
 Vilda djur
 1. Vid misstanke om eller officiell
 bekräftelse av en förtecknad sjukdom som avses i artikel 8.1 b hos
 vilda djur ska den behöriga myndigheten i den drabbade medlemsstaten
 a) i medlemsstatens hela territorium, område
 eller zon som omfattas av ett obligatoriskt utrotningsprogram enligt
 artikel 30.1 för den förtecknade sjukdomen, tillämpa de åtgärder för
 sjukdomsbekämpning som fastställs i det obligatoriska utrotningsprogrammet,
 b) i medlemsstatens hela territorium, område
 eller zon som ännu inte omfattas av ett obligatoriskt utrotningsprogram enligt
 artikel 30.1 för den förtecknade sjukdomen, i förekommande fall inleda det
 obligatoriska utrotningsprogrammet och tillämpa de åtgärder för
 sjukdomsbekämpning som fastställs i det programmet för att bekämpa och
 förhindra dess spridning.
 2. Vid utbrott av en förtecknad sjukdom
 som avses i artikel 8.1 c hos vilda djur ska den behöriga myndigheten
 i den drabbade medlemsstaten
 a) i medlemsstatens hela territorium, ett
 område, en zon eller ett delområde som omfattas av ett frivilligt
 utrotningsprogram enligt artikel 30.2 för den förtecknade sjukdomen,
 tillämpa de åtgärder för sjukdomsbekämpning som fastställs i det frivilliga utrotningsprogrammet,
 b) i medlemsstatens hela territorium, ett
 område, en zon eller ett delområde som ännu inte omfattas av ett frivilligt
 utrotningsprogram enligt artikel 30.2 för den förtecknade sjukdomen, i
 förekommande fall tillämpa åtgärder för att bekämpa och förhindra dess
 spridning.
 3. De åtgärder för sjukdomsbekämpning
 som avses i punkt 2 b ska beakta följande:
 a) Sjukdomsprofilen.
 b) De drabbade vilda djuren.
 c) De åtgärder för sjukdomsbekämpning som
 ska vidtas vid misstanke om eller officiell bekräftelse av en förtecknad
 sjukdom hos hållna djur i restriktionszoner enligt de bestämmelser som
 fastställs i del III avdelning II kapitel 1 avsnitten 1–4.
 4. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på närmare bestämmelser
 som kompletterar de åtgärder för sjukdomsbekämpning som ska vidtas vid utbrott
 av en förtecknad sjukdom enligt artikel 8.1 b eller c hos vilda djur
 och som anges i artikel 2 b.
 Avsnitt 5
 Kommissionens samordning och tillfälliga särskilda bestämmelser för
 sjukdomsbekämpning
 Artikel 81
 Kommissionens samordning av åtgärder och tillfälliga särskilda bestämmelser för
 avsnitten 1–4
 1. Medlemsstater ska underrätta
 kommissionen om de åtgärder för sjukdomsbekämpning som den behöriga myndigheten
 vidtar avseende en förtecknad sjukdom som avses i artikel 8.1 b eller
 c, i enlighet med artiklarna 76.1, 77, 78, 80.1 och 80.2 och de delegerade
 akter som antagits enligt artiklarna 76.2, 79 och 80.4.
 2. Kommissionen ska se över
 sjukdomssituationen och de åtgärder för sjukdomsbekämpning som den behöriga
 myndigheten vidtagit i enlighet med detta kapitel, och kommissionen får genom
 genomförandeakter fastställa särskilda bestämmelser om åtgärder för
 sjukdomsbekämpning under en begränsad tidsperiod avseende en förtecknad sjukdom
 som avses i artikel 8.1 b och c på villkor som är lämpliga för
 den epidemiologiska situationen om
 a) de åtgärder för sjukdomsbekämpning som
 den behöriga myndigheten vidtar inte anses vara lämpliga för den
 epidemiologiska situationen,
 b) den förtecknade sjukdom som avses i
 artikel 8.1 b eller c verkar spridas trots att åtgärder för
 sjukdomsbekämpning vid behov vidtagits i enlighet med detta kapitel.
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
 det granskningsförfarande som avses i artikel 255.2.
 3. Vid vederbörligen motiverade och
 tvingande skäl till skyndsamhet med avseende på en förtecknad sjukdom som avses
 i artikel 8.1 b och c och som utgör en ny, mycket betydande risk, ska
 kommissionen anta genomförandeakter med omedelbar verkan i enlighet med det
 förfarande som avses i artikel 255.3.
 DEL IV
 REGISTRERING, GODKÄNNANDE, SPÅRBARHET OCH FÖRFLYTTNINGAR
 AVDELNING I
 Landlevande djur, avelsmaterial och produkter av animaliskt ursprung från
 landlevande djur
 Kapitel 1
 Registrering, godkännande, journalföring och register
 Avsnitt 1
 registrering av anläggningar och transportörer
 Artikel 82
 Aktörernas skyldighet att registrera anläggningar
 1. Aktörer
 som driver anläggningar för djurhållning med landlevande djur eller
 anläggningar för insamling, produktion, bearbetning eller lagring av
 avelsmaterial ska, för att anläggningarna ska kunna registreras i enlighet med
 artikel 88, göra följande innan de inleder verksamheten:
 a) Underrätta den behöriga myndigheten om
 varje sådan anläggning som de ansvarar för.
 b) Överlämna följande uppgifter till den
 behöriga myndigheten:
 i) Aktörens namn och adress.
 ii) Lokalernas läge och en beskrivning av
 dem.
 iii) Kategorierna och arterna av och antalet
 hållna landlevande djur eller avelsmaterial på anläggningen samt anläggningens
 kapacitet.
 iv) Typen av anläggning.
 v) Övriga uppgifter om anläggningen som är
 relevanta för fastställande av vilken risk den utgör.
 2. Aktörer som driver sådana
 anläggningar som avses i punkt 1 ska underrätta den behöriga myndigheten i
 följande fall:
 a) Om det sker en betydande förändring vid
 anläggningen i något av de avseenden som avses i punkt 1 b.
 b) Om verksamheten vid anläggningen upphör.
 3. När det gäller anläggningar som
 måste godkännas i enlighet med artikel 89.1 behöver de uppgifter som avses i
 punkt 1 inte tillhandahållas.
 Artikel 83
 Undantag från aktörernas skyldighet att registrera anläggningar
 Genom undantag från artikel 82.1 får
 medlemsstaterna undanta vissa kategorier av anläggningar från kravet på
 registrering, med beaktande av följande kriterier:
 a) Kategorierna och arterna av samt
 antalet hållna landlevande djur och avelsmaterial på anläggningen samt
 anläggningens kapacitet.
 b) Typen av anläggning.
 c) Förflyttning av hållna landlevande
 djur eller av avelsmaterial till och från anläggningen.
 Artikel 84
 Genomförandebefogenheter avseende aktörernas skyldighet att registrera
 anläggningar
 Kommissionen får genom genomförandeakter
 fastställa bestämmelser avseende följande:
 a) De uppgifter som aktörerna ska
 tillhandahålla för registrering av anläggningarna i enlighet med artikel 82.1.
 b) Vilka typer av anläggningar
 medlemsstaterna kan undanta från kravet på registrering i enlighet med artikel
 83 förutsatt att dessa anläggningar utgör en obetydlig risk och med beaktande
 av kriterierna i den artikeln.
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet
 med det granskningsförfarande som avses i artikel 255.
 Artikel 85
 Registreringsskyldigheter för transportörer av hållna hov- och klövdjur samt
 delegerade akter
 1. Transportörer som transporterar hållna
 hov- och klövdjur mellan medlemsstaterna ska för att kunna registreras i
 enlighet med artikel 88 göra följande innan de inleder verksamheten:
 a) Underrätta den behöriga myndigheten om
 sin verksamhet.
 b) Överlämna följande uppgifter till den
 behöriga myndigheten:
 i) Transportörens namn och adress.
 ii) Vilka kategorier och arter av samt hur
 många hållna landlevande djur som transporteras.
 iii) Typen av transport.
 iv) Transportmedel.
 2. Transportörerna ska underrätta den
 behöriga myndigheten i följande fall:
 a) Om det sker en betydande förändring i
 något av de avseenden som avses i punkt 1 b.
 b) Om transportverksamheten upphör.
 3. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på komplettering och
 ändring av bestämmelserna i punkt 1 om skyldighet för andra typer av
 transportörer att lämna dessa uppgifter så att deras verksamhet kan
 registreras, med beaktande av riskerna med transporterna.
 Artikel 86
 Undantag från skyldigheten att registrera transportörer av hållna hov- och
 klövdjur
 Genom undantag från artikel 85.1 får
 medlemsstaterna undanta vissa kategorier av transportörer från kravet på
 registrering, med beaktande av följande kriterier:
 a) Hur långa sträckor de hållna
 landlevande djuren transporteras.
 b) Vilka kategorier och arter av samt
 hur många hållna landlevande djur de transporterar.
 Artikel 87
 Genomförandeakter avseende skyldigheten att registrera transportörer
 Kommissionen ska ges befogenhet att anta
 genomförandeakter med avseende på följande:
 a) De uppgifter som transportörerna ska
 lämna för registrering av sin verksamhet i enlighet med artikel 85.1.
 b) De typer av transportörer
 medlemsstaterna kan undanta från kravet på registrering i enlighet med artikel
 86 förutsatt att typen av transport utgör en obetydlig risk och med beaktande
 av kriterierna i den artikeln.
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet
 med det granskningsförfarande som avses i artikel 255.
 Artikel 88
 Den behöriga myndighetens skyldighet att registrera anläggningar och
 transportörer
 Den behöriga myndigheten ska föra in
 a) anläggningar i det register över
 anläggningar och transportörer som föreskrivs i artikel 96.1, om aktören har
 lämnat de uppgifter som krävs i enlighet med artikel 82.1,
 b) transportörer i det register över
 anläggningar och transportörer som föreskrivs i artikel 96.1, om transportören
 har lämnat de uppgifter som krävs i enlighet med artikel 85.1.
 Avsnitt 2
 Godkännande av vissa typer av anläggningar
 Artikel 89
 Godkännande av vissa anläggningar samt delegerade akter
 1. Aktörer som driver följande typer av
 anläggningar ska ansöka om godkännande hos den behöriga myndigheten i enlighet
 med artikel 91.1 och får inte inleda sin verksamhet innan anläggningen har
 godkänts i enlighet med artikel 92.1:
 a) Anläggningar för uppsamling av hov- och
 klövdjur och fjäderfä, från vilka djuren flyttas till en annan medlemsstat.
 b) Anläggningar för avelsmaterial från
 nötkreatur, svin, får, getter och hästdjur, från vilka avelsmaterial av dessa
 djur flyttas till en annan medlemsstat.
 c) Kläckerier från vilka kläckägg eller
 fjäderfä flyttas till en annan medlemsstat.
 d) Fjäderfäanläggningar från vilka fjäderfän
 som inte är avsedda för slakt eller kläckägg flyttas till en annan medlemsstat.
 e) Varje annan typ av anläggning för hållna
 landlevande djur som utgör en betydande risk och som måste godkännas i enlighet
 med bestämmelserna i en delegerad akt som antagits i enlighet med punkt
 3 b.
 2. Aktörerna ska upphöra med
 verksamheten vid en sådan anläggning som avses i punkt 1 i följande fall:
 a) Om den behöriga myndigheten återkallar
 eller tillfälligt upphäver sitt godkännande i enlighet med artikel 95.2.
 b) Om ett villkorat godkännande har
 beviljats i enlighet med artikel 94.3, men anläggningen fortfarande inte
 uppfyller alla de krav som avses i artikel 94.3 och därför inte får ett
 slutligt godkännande i enlighet med artikel 92.1.
 3. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 för att komplettera och ändra
 bestämmelserna om godkännande av anläggningar i punkt 1, med avseende på
 följande:
 a) Undantag från kravet på att aktörer som
 driver de typer av anläggningar som avses i punkt 1 a–d måste ansöka om
 ett godkännande hos den behöriga myndigheten om den risk anläggningarna utgör
 är obetydlig.
 b) De typer av anläggningar som måste
 godkännas i enlighet med punkt 1 e.
 c) Särskilda bestämmelser för när de
 anläggningar för avelsmaterial som avses i punkt 1 b upphör med
 verksamheten.
 4. Kommissionen ska beakta följande
 kriterier när den antar delegerade akter enligt punkt 3:
 a) Kategorierna och arterna av hållna
 landlevande djur eller avelsmaterial vid en anläggning.
 b) Antalet arter och antalet hållna
 landlevande djur eller avelsmaterial vid en anläggning.
 c) Typen av anläggning och typen av
 produktion.
 d) Förflyttningarna av hållna landlevande
 djur eller av avelsmaterial till och från anläggningen.
 Artikel 90
 Godkännande av status som avgränsad anläggning
 Aktörer som driver anläggningar och vill få
 status som avgränsad anläggning
 a) ska ansöka om godkännande hos den behöriga
 myndigheten i enlighet med artikel 91.1,
 b) får inte flytta hållna djur till en
 avgränsad anläggning i enlighet med kraven i artikel 134.1 och eventuella
 delegerade akter som antagits i enlighet med artikel 134.2 innan den behöriga
 myndigheten beviljar deras anläggning denna status i enlighet med artiklarna 92
 och 94.
 Artikel 91
 Aktörernas skyldighet att lämna uppgifter som behövs för godkännande samt
 genomförandeakter
 1. Aktörerna ska för ansökan om
 godkännande av sin anläggning enligt artiklarna 89.1 och 90 a lämna
 följande uppgifter till den behöriga myndigheten:
 a) Aktörens namn och adress.
 b) Anläggningens läge och en beskrivning av
 lokalerna.
 c) Kategorierna och arterna av samt antalet
 hållna landlevande djur och avelsmaterial på anläggningen.
 d) Typen av anläggning.
 e) Övriga uppgifter om anläggningen och dess
 egenskaper som är relevanta för fastställandet av vilken risk den utgör.
 2. Aktörer som driver sådana
 anläggningar som avses i punkt 1 ska underrätta den behöriga myndigheten i
 följande fall:
 a) Om det
 sker en betydande förändring vid anläggningarna i något av de avseenden som
 avses i punkt 1 a, b och c.
 b) Om verksamheten vid anläggningen upphör.
 3. Kommissionen får genom
 genomförandeakter föreskriva vilka uppgifter som ska lämnas av aktörerna i
 deras ansökan om godkännande för anläggningen i enlighet med punkt 1.
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
 det granskningsförfarande som avses i artikel 255.
 Artikel 92
 Villkor för beviljande av godkännande av anläggningar samt delegerade akter
 1. Den behöriga myndigheten ska endast
 bevilja godkännande för anläggningar i enlighet med artiklarna 89.1 och
 90 a i följande fall:
 a) Anläggningarna uppfyller, i tillämpliga
 fall, följande krav vad gäller
 i) karantän, isolering och andra biosäkerhetsåtgärder,
 med beaktande av kraven i artikel 9.1 b och bestämmelser som antagits enligt
 artikel 9.2,
 ii) övervakning enligt artikel 22, och om
 det är relevant för typen av anläggning och de risker som är förknippade med
 den, enligt artikel 23 och de bestämmelser som antagits enligt artikel 24, och
 iii) journalföring enligt artiklarna 97 och
 98 och de bestämmelser som antagits enligt artiklarna 100 och 101.
 b) Lokalerna och utrustningen vid
 anläggningen
 i) är ändamålsenliga, så att risken för
 introduktion och spridning av sjukdomar minskar till en godtagbar nivå, med
 beaktande av typen av anläggning, och
 ii) är tillräckligt stora för antalet
 hållna landlevande djur eller volymen avelsmaterial.
 c) Anläggningarna medför inte en oacceptabel
 risk för spridning av sjukdomar med beaktande av de riskreducerande åtgärder
 som vidtagits.
 d) Anläggningarna har tillräckligt med
 personal med lämplig utbildning för verksamheten.
 e) Anläggningarna har ett system som gör att
 aktören kan visa för den behöriga myndigheten att leden a–d efterlevs.
 2. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på kraven i punkt 1 vad
 gäller följande:
 a) Karantän, isolering och andra
 biosäkerhetsåtgärder enligt punkt 1 a i.
 b) Övervakning enligt
 punkt 1 a ii.
 c) Lokaler och utrustning enligt punkt 1 b.
 d) Personalens och veterinärernas uppgifter,
 kompetens och utbildning enligt punkt 1 d.
 e) Tillsyn och kontroll som måste utföras av
 den behöriga myndigheten.
 3. Kommissionen ska beakta följande vid
 utarbetandet av bestämmelserna i delegerade akter som ska antas enligt punkt 2:
 a) Riskerna med varje typ av anläggning.
 b) Kategorierna och arterna av hållna
 landlevande djur.
 c) Typen av produktion.
 d) Typiska mönster för förflyttningar för
 typen av anläggning och de djurarter och djurkategorier som hålls i dessa
 anläggningar.
 Artikel 93
 Tillämpningsområde avseende godkännande av anläggningar
 I det godkännande av en anläggning som
 beviljats enligt artikel 92.1 efter en ansökan i enlighet med artiklarna 89.1
 och 90 a ska den behöriga myndigheten uttryckligen ange följande:
 a) Vilka av de typer av anläggningar
 som avses i artiklarna 89.1 och 90 och de bestämmelser som antagits enligt
 artikel 89.3 b som omfattas av godkännandet.
 b) Vilka kategorier och arter av hållna
 landlevande djur eller avelsmaterial från dessa arter som omfattas av
 godkännandet.
 Artikel 94
 Den behöriga myndighetens förfaranden för beviljande av godkännande
 1. Den behöriga myndigheten ska
 fastställa vilka förfaranden aktörerna ska följa när de ansöker om godkännande
 för sina anläggningar i enlighet med artiklarna 89.1, 90 och 91.1.
 2. När den behöriga myndigheten tar
 emot en ansökan om godkännande från en aktör ska den göra ett besök på plats i
 enlighet med artiklarna 89.1 a och 90 a.
 3. Den behöriga myndigheten får bevilja
 ett villkorat godkännande för en anläggning om det, på grundval av aktörens
 ansökan och det besök på plats som den behöriga myndigheten därefter gör vid
 anläggningen i enlighet med punkt 2, visar sig att anläggningen uppfyller alla
 de viktigaste kraven som ger tillräckliga garantier för att en sådan anläggning
 inte innebar någon betydande risk, i syfte att säkerställa efterlevnad av alla
 krav för godkännande i artikel 92.1 och de bestämmelser som antagits enligt artikel
 92.2.
 4. Om den behöriga myndigheten har
 beviljat ett villkorat godkännande i enlighet med punkt 3, ska den ge det
 slutliga godkännandet endast om ett nytt besök på plats vid anläggningen inom
 tre månader efter det att det villkorliga godkännandet har beviljats visar att
 anläggningen uppfyller alla kraven för godkännande i artikel 92.1 och de
 bestämmelser som antagits enligt artikel 92.2.
 Om besöket på plats visar att det har gjorts
 väsentliga framsteg men anläggningen ändå inte uppfyller samtliga krav, får den
 behöriga myndigheten förlänga det villkorade godkännandet. Ett villkorat
 godkännande får dock inte gälla längre än sammanlagt sex månader.
 Artikel 95
 Den behöriga myndighetens översyn, tillfälliga upphävande och återkallande av
 godkännanden
 1. Den behöriga myndigheten ska
 fortlöpande se över de godkännanden av anläggningar som beviljats i enlighet
 med artiklarna 92 och 94.
 2. Om den behöriga myndigheten
 upptäcker allvarliga brister vid anläggningen vad gäller efterlevnaden av
 kraven i artikel 92.1 och de bestämmelser som antagits enligt artikel 92.2 och
 aktören inte kan lämna tillräckliga garantier för att dessa brister kommer att
 åtgärdas, ska den behöriga myndigheten inleda förfaranden för att återkalla
 godkännandet av anläggningen.
 Den behöriga myndigheten får emellertid
 tillfälligt upphäva godkännandet av anläggningen om aktören kan garantera att
 bristerna kommer att åtgärdas inom rimlig tid.
 3. Godkännandet får endast återutfärdas
 efter återkallande eller tillfälligt upphävande i enlighet med punkt 2 om den
 behöriga myndigheten har förvissat sig om att anläggningen uppfyller alla de
 krav i denna förordning som är tillämpliga för den typen av anläggning.
 Avsnitt 3
 Den behöriga myndighetens register över anläggningar och transportörer
 Artikel 96
 Register över anläggningar och transportörer
 1. Den
 behöriga myndigheten ska upprätta och regelbundet uppdatera ett register över
 a) alla
 anläggningar och transportörer som registrerats i enlighet med artikel 88, och
 b) alla anläggningar som godkänts i enlighet
 med artiklarna 92 och 94.
 Myndigheten ska se till att övriga medlemsstater
 och allmänheten har tillgång till registret.
 2. Om det är lämpligt och
 ändamålsenligt får den behöriga myndigheten kombinera den registrering som
 avses i punkt 1 a och det godkännande som avses i punkt 1 b med
 registrering för andra ändamål.
 3. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på följande:
 a) De uppgifter som ska ingå i det register
 som föreskrivs i punkt 1.
 b) Ytterligare krav för register över
 anläggningar för avelsmaterial som har upphört med sin verksamhet.
 c) Allmänhetens tillgång till det register
 som föreskrivs i punkt 1.
 4. Kommissionen får genom
 genomförandeakter föreskriva formatet på och rutinerna när det gäller det
 register över anläggningar, transportörer och godkända anläggningar som
 föreskrivs i punkt 1.
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
 det granskningsförfarande som avses i artikel 255.
 Avsnitt 4
 Journalföring
 Artikel 97
 Skyldighet för aktörer som driver andra anläggningar än anläggningar för
 avelsmaterial att föra journal
 1. Aktörer som driver anläggningar som
 måste registreras i enlighet med artikel 88 eller godkännas i enlighet med
 artikel 92.1 ska föra och uppdatera journaler som innehåller åtminstone
 följande uppgifter:
 a) Arter, kategorier, antal och
 identifiering för de hållna landlevande djuren på anläggningen.
 b) Förflyttningar av hållna landlevande djur
 till och från anläggningen, i förekommande fall med angivande av
 i) deras ursprungsort eller
 destinationsort, och
 ii) datumet för förflyttningarna.
 c) De dokument i pappersformat eller
 elektroniskt format som ska åtfölja hållna landlevande djur som anländer till
 eller lämnar anläggningen i enlighet med artiklarna 106 b, 107 b,
 109 c, 110 b, 113 b, 140.1, 140.2 och 162.2 samt bestämmelser
 som antagits enligt artiklarna 114, 117, 141.1 b och 141.1 c.
 d) Eventuella hälsoproblem som hållna djur
 på anläggningen haft.
 e) Biosäkerhetsåtgärder, övervakning,
 behandlingar, testresultat och i förekommande fall andra relevanta uppgifter
 för
 i) kategorin och arten av hållna
 landlevande djur på anläggningen,
 ii) typen av produktion, och
 iii) typen av anläggning och anläggningens
 storlek.
 f) Resultaten av eventuella djurhälsobesök
 som krävs i enlighet med artikel 23.1 och de bestämmelser som antagits enligt
 artikel 24.
 2. Anläggningar som är undantagna från
 kravet på registrering i enlighet med artikel 83 kan undantas av medlemsstaten
 från kravet på att journalföra de uppgifter som anges i punkt 1.
 3. Aktörer som driver anläggningar ska
 förvara de journaler som föreskrivs i punkt 1 på anläggningen och
 a) på begäran ge den behöriga myndigheten
 tillgång till dem, samt
 b) spara dem under en minimitid som den
 behöriga myndigheten fastställer, dock i minst tre år.
 Artikel 98
 Journalföring på anläggningar för avelsmaterial
 1. Aktörer som driver anläggningar för
 avelsmaterial ska föra och uppdatera journaler som innehåller åtminstone
 följande uppgifter:
 a) Ras, ålder och identifiering för
 donatordjur som används för produktion av avelsmaterial.
 b) Tid och plats för insamling, bearbetning
 och lagring av avelsmaterial som samlas in, produceras eller bearbetas.
 c) Identifiering för avelsmaterialet samt
 uppgifter om avelsmaterialets destinationsort, om den är känd.
 d) De dokument i pappersformat eller
 elektroniskt format som ska åtfölja avelsmaterial som anländer till eller
 lämnar anläggningen i enlighet med artiklarna 159 och 162.2 och bestämmelser
 som antagits enligt artikel 160.3 och 160.4.
 e) Laboratoriemetoder som använts.
 2. Anläggningar som är undantagna från
 kravet på registrering i enlighet med artikel 84 kan undantas av medlemsstaten
 från kravet på att journalföra de uppgifter som anges i punkt 1.
 3. Aktörer som driver anläggningar för
 avelsmaterial ska förvara de journaler som föreskrivs i punkt 1 på anläggningen
 och
 a) på begäran ge den behöriga myndigheten
 tillgång till dem, samt
 b) spara dem under en minimitid som den
 behöriga myndigheten fastställer, dock i minst tre år.
 Artikel 99
 Journalföring för transportörer
 1. Transportörer av avelsmaterial ska
 föra och uppdatera journaler som innehåller åtminstone följande uppgifter:
 a) De anläggningar som besökts.
 b) Kategorier och arter samt antalet
 avelsmaterial som har transporterats.
 c) Rengöring och desinfektion av
 transportmedlet samt sanering av det med avseende på skadedjur och parasiter.
 2. Transportörer som är undantagna från
 kravet på registrering i enlighet med artikel 86 kan undantas av medlemsstaten
 från kravet på att journalföra de uppgifter som anges i punkt 1.
 3. Transportörer ska förvara de
 journaler som anges i punkt 1
 a) på ett sådant sätt att den behöriga
 myndigheten på begäran omedelbart få tillgång till dem,
 b) under en minimitid som den behöriga
 myndigheten fastställer, dock i minst tre år.
 Artikel 100
 Delegering av befogenheter avseende journalföring
 1. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på bestämmelser som
 kompletterar kraven på journalföring enligt artiklarna 97, 98 och 99 vad gäller
 följande:
 a) Undantag från kraven på journalföring för
 i) aktörer som driver vissa typer av
 anläggningar samt vissa typer av transportörer,
 ii) anläggningar som håller eller
 transportörer som handhar ett litet antal hållna landlevande djur eller små
 volymer av avelsmaterial,
 iii) vissa kategorier eller arter av hållna
 landlevande djur eller avelsmaterial.
 b) Andra uppgifter som ska journalföras
 utöver de som anges i artiklarna 97.1, 98.1 och 99.1.
 c) Ytterligare krav på journalföring för avelsmaterial
 som samlas in, produceras eller bearbetas i en anläggning för avelsmaterial,
 efter det att verksamheten upphört.
 2. Kommissionen ska beakta följande vid
 utarbetandet av bestämmelserna i delegerade akter enligt punkt 1:
 a) Riskerna med varje typ av anläggning
 eller transportör.
 b) Kategorierna och arterna av hållna
 landlevande djur eller avelsmaterial vid anläggningen.
 c) Typen av produktion på anläggningen eller
 typen av transport.
 d) Typiska mönster för förflyttningar för
 den typ av anläggning och djurkategori som berörs.
 e) Antalet hållna landlevande djur eller
 volymen avelsmaterial som hålls på anläggningen eller transporteras av
 transportören.
 Artikel 101
 Genomförandebefogenheter avseende journalföring
 Kommissionen ska genom genomförandeakter
 fastställa bestämmelser avseende följande:
 a) Formatet
 på de journaler som föreskrivs i artiklarna 97.1, 98.1 och 99.1 och
 bestämmelser som antagits enligt artikel 100.
 b) Elektronisk
 journalföring av de uppgifter som föreskrivs i artiklarna 97.1, 98.1 och 99.1
 och bestämmelser som antagits enligt artikel 100.
 c) Rutiner
 för den journalföring som föreskrivs i artiklarna 97.1, 98.1 och 99.1 och
 bestämmelser som antagits enligt artikel 100.
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet
 med det granskningsförfarande som avses i artikel 255.2.
 Kapitel 2
 Spårbarhetskrav för hållna landlevande djur och avelsmaterial
 Avsnitt 1
 Hållna landlevande djur
 Artikel 102
 Medlemsstaternas skyldighet att upprätta ett system för identifiering och
 registrering av hållna landlevande djur
 1. Medlemsstaterna ska ha ett system
 för identifiering och registrering av hållna landlevande djur och, i
 förekommande fall, för registrering av förflyttningar av dem, med beaktande av
 följande:
 a) Arten eller kategorin av hållna
 landlevande djur.
 b) Den risk som denna art eller kategori
 utgör.
 2. Det system som föreskrivs i punkt 1
 ska inbegripa följande:
 a) Möjlighet
 att identifiera enskilda hållna landlevande djur eller grupper av hållna
 landlevande djur.
 b) Identifieringsdokument, förflyttningsdokument
 och andra dokument för att identifiera och spåra hållna landlevande djur som
 avses i artikel 104.
 c) Aktuella journaler som förs på
 anläggningarna i enlighet med artikel 97.1 a och 97.1 b.
 d) En databas över hållna landlevande djur i
 enlighet med artikel 103.1.
 3. Det system som föreskrivs i punkt 1
 ska vara utformat så att det säkerställer följande:
 a) Att de åtgärder för förebyggande och
 bekämpning av sjukdom som föreskrivs i denna förordning kan genomföras
 effektivt.
 b) Att spårbarheten underlättas när det
 gäller hållna landlevande djur och förflyttningar av dem inom och mellan
 medlemsstaterna samt införsel av dem till unionen.
 c) Att effektiv driftskompatibilitet,
 integration och kompatibilitet mellan de olika delarna av systemet garanteras.
 d) Att systemet, i lämplig utsträckning, är
 anpassat till
 i) det elektroniska informationssystem för
 anmälan och rapportering inom unionen som föreskrivs i artikel 20, och
 ii) Imsoc.
 e) Att principerna för de olika djurarter
 som omfattas av systemet är enhetliga.
 4. Medlemsstaterna får i tillämpliga
 fall göra följande:
 a) Använda hela eller delar av det system
 som föreskrivs i punkt 1 för andra ändamål än de som avses i punkt 3 a och b.
 b) Införliva identifieringsdokumenten,
 förflyttningsdokumenten och de andra dokument som avses i artikel 104 med
 djurhälsointygen eller den egenförsäkran som föreskrivs i artiklarna 140.1,
 140.2 och 148.1 och bestämmelser som antagits enligt artiklarna 141 b,
 141 c, 148.3 och 148.4.
 c) Utse en annan myndighet eller bemyndiga
 ett annat organ eller en fysisk person för den praktiska tillämpningen av det
 system för identifiering och registrering som föreskrivs i punkt 1.
 Artikel 103
 Medlemsstaternas skyldighet att upprätta en databas över hållna landlevande
 djur
 1. Medlemsstaterna ska upprätta och
 upprätthålla en databas för registrering av följande:
 a) Följande uppgifter om hållna nötkreatur,
 får och getter:
 i) Deras individuella identifiering enligt
 artiklarna 106 a och 107 a.
 ii) De anläggningar där de hålls.
 iii) Förflyttningar av dem till och från
 anläggningarna.
 b) Uppgifter om hållna svin och om de
 anläggningar där de hålls.
 c) Följande uppgifter om hållna hästdjur:
 i) Deras unika livslånga nummer i enlighet
 med artikel 109.1 a.
 ii) De identifieringsmärken som gör att det
 hållna landlevande djuret kan kopplas samman med det identifieringsdokument som
 avses i led iii, i tillämpliga fall.
 iii) Det identifieringsdokument som
 föreskrivs i artikel 109.1 c.
 iv) De anläggningar där djuren vanligen
 hålls.
 d) Uppgifter om andra arter av hållna
 landlevande djur än de som anges i leden a, b och c, när detta föreskrivs i
 bestämmelser som antagits enligt punkt 2.
 2. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på att vid behov registrera
 uppgifter om andra djurarter än de som avses i punkt 1 a, b och c i den
 databas som föreskrivs i den punkten, med beaktade av de risker som dessa arter
 utgör, i syfte att
 a) säkerställa att de åtgärder för
 förebyggande och bekämpning av sjukdom som föreskrivs i denna förordning kan
 tillämpas effektivt, och
 b) underlätta spårbarheten när det gäller
 hållna landlevande djur, förflyttningar av dem inom och mellan medlemsstaterna
 och införsel av dem till unionen.
 Artikel 104
 Den behöriga myndighetens skyldighet avseende identifieringsdokument,
 förflyttningsdokument och andra dokument för identifiering och spårning av
 hållna landlevande djur
 Den behöriga
 myndigheten ska utfärda
 a) identifieringsdokument för hållna
 landlevande djur när så krävs enligt artiklarna 106 b, 109 c,
 112.1 b, 112.2 b och 113 b samt bestämmelser som antagits enligt
 artiklarna 114 och 117, och
 b) förflyttningsdokument och andra
 dokument för identifiering och spårning av hållna landlevande djur, när så
 krävs enligt artiklarna 107 b, 110 b, 113 b och bestämmelser som
 antagits enligt artiklarna 114 och 117.
 Artikel 105
 Allmänhetens tillgång till uppgifter om identifieringsmärken
 Den behöriga myndigheten ska underrätta
 kommissionen om och offentliggöra följande uppgifter:
 a) Kontaktpunkter
 för de databaser som upprättats av medlemsstaterna i enlighet med
 artikel 103.1.
 b) De
 myndigheter eller organ som ansvarar för att utfärda identifieringsdokument,
 förflyttningsdokument och andra dokument i enlighet med artikel 104, med
 beaktande av artikel 102.4 c.
 c) De
 identifieringsmärken som ska användas för varje kategori och art av hållna
 landlevande djur i enlighet med artiklarna 106 a, 107 a, 109.1,
 110 a, 112.1 a, 112.2 a och 113 a samt bestämmelser som antagits
 enligt artiklarna 114 och 117.
 d) Det
 föreskrivna formatet för utfärdande av identifieringsdokument och andra
 dokument som avses i artikel 104.
 Artikel 106
 Aktörernas skyldigheter avseende identifiering av hållna nötkreatur
 Aktörer som håller nötkreatur ska
 a) se till att de hållna djuren har ett
 fysiskt identifieringsmärke så att varje enskilt djur kan identifieras,
 b) se till att ett
 identifieringsdokument som är i kraft under djurens hela livstid utfärdas för
 alla de hållna djuren av den behöriga myndigheten eller den utsedda myndigheten
 eller det godkända organet och att detta dokument
 i) förvaras, fylls i korrekt och uppdateras
 av aktören, och
 ii) åtföljer dessa hållna landlevande djur
 vid tidpunkten för förflyttningen,
 c) överföra uppgifter om förflyttningar
 av de hållna djuren från och till anläggningen till den databas som föreskrivs
 i artikel 103.1 och de bestämmelser som antagits enligt artiklarna 114 och
 117.
 Artikel 107
 Aktörernas skyldigheter avseende identifiering av hållna får och getter
 Aktörer som håller får och getter ska
 a) se till att de hållna djuren har ett
 fysiskt identifieringsmärke så att varje enskilt djur kan identifieras,
 b) se till att de hållna djuren åtföljs
 av ett korrekt ifyllt förflyttningsdokument som utfärdats av den behöriga
 myndigheten i enlighet med artikel 104 när de förflyttas från den anläggning
 där de hålls,
 c) överföra uppgifter om förflyttningar
 av de hållna djuren från och till anläggningen till den databas som föreskrivs
 i artikel 103.1 och de bestämmelser som antagits enligt artiklarna 114 och
 117.
 Artikel 108
 Undantag avseende identifieringsdokument och förflyttningsdokument för hållna
 nötkreatur, får och getter
 Genom undantag från artiklarna 104, 106 b
 och 107 b får medlemsstaterna undanta aktörer från kravet på att se till
 att hållna nötkreatur, får och getter åtföljs av ett identifieringsdokument
 eller ett förflyttningsdokument vid förflyttning inom medlemsstaten, under
 förutsättning att
 a) uppgifterna i
 förflyttningsdokumentet eller identifieringsdokumentet ingår i den databas som
 föreskrivs i artikel 103.1,
 b) systemet för identifiering och
 registrering av hållna nötkreatur, får och getter ger en likvärdig
 spårbarhetsnivå som identifieringsdokumentet och förflyttningsdokumentet.
 Artikel 109
 Aktörernas skyldigheter avseende identifiering av hållna hästdjur
 1. Aktörer som håller hästdjur ska se
 till att varje enskilt djur kan identifieras med hjälp av
 a) ett unikt livslångt nummer som
 registreras i den databas som föreskrivs i artikel 103.1,
 b) en metod som otvetydigt kopplar samman
 det hållna landlevande djuret och det identifieringsdokument som föreskrivs i
 led c och som utfärdats av den behöriga myndigheten i enlighet med
 artikel 104, och
 c) ett korrekt ifyllt identifieringsdokument
 som gäller under hästdjurets hela livstid.
 2. Aktörer som håller hästdjur ska
 överföra uppgifter om dessa djur till den databas som föreskrivs i artikel
 103.1 och enligt de bestämmelser som antagits enligt artiklarna 114 och 117.
 Artikel 110
 Aktörernas skyldigheter avseende identifiering av hållna svin
 Aktörer som håller svin ska
 a) se till att de hållna djuren har ett
 fysiskt identifieringsmärke,
 b) se till att de hållna djuren åtföljs
 av ett korrekt ifyllt förflyttningsdokument som utfärdats av den behöriga
 myndigheten i enlighet med artikel 104 b när de förflyttas från den
 anläggning där de hålls,
 c) överföra uppgifter om den anläggning
 där djuren hålls till den databas som föreskrivs i artikel 103.1 och i de
 bestämmelser som antagits enligt artiklarna 114 och 117.
 Artikel 111
 Undantag avseende förflyttning av hållna svin
 Genom undantag från artikel 110 b får
 medlemsstaterna undanta aktörer från kravet på att se till att hållna svin
 åtföljs av ett korrekt ifyllt förflyttningsdokument som utfärdats av den
 behöriga myndigheten för förflyttningar inom medlemsstaten, under förutsättning
 att
 a) uppgifterna i
 förflyttningsdokumentet ingår i den databas som har upprättats av medlemsstaten
 i enlighet med artikel 103.1, och att
 b) systemet för identifiering och
 registrering av hållna svin ger en likvärdig spårbarhetsnivå som sådana
 förflyttningsdokument.
 Artikel 112
 Skyldighet för sällskapsdjurshållare avseende identifiering och registrering av
 landlevande sällskapsdjur
 1. Sällskapsdjurshållare ska se till
 att landlevande sällskapsdjur av de arter som anges i del A i bilaga I och som
 flyttas från en medlemsstat till en annan medlemsstat
 a) har ett fysiskt identifieringsmärke så
 att varje enskilt djur kan identifieras,
 b) åtföljs av ett korrekt ifyllt och
 uppdaterat identifieringsdokument som utfärdats av den behöriga myndigheten i
 enlighet med artikel 104.
 2. Sällskapsdjurshållare ska se till
 att landlevande sällskapsdjur av de arter som anges i del B i bilaga I vid
 förflyttning från en medlemsstat till en annan medlemsstat, och om så krävs i
 bestämmelser som antagits enligt artiklarna 114 och 117
 a) kan identifieras, antingen var för sig
 eller i grupp, och
 b) åtföljs av korrekt ifyllda och
 uppdaterade identifieringsdokument, förflyttningsdokument eller i förekommande
 fall andra dokument för att identifiera och spåra djur av den berörda arten.
 Artikel 113
 Aktörernas skyldighet avseende identifiering av andra hållna landlevande djur
 än nötkreatur, får, getter, svin, hästdjur eller sällskapsdjur
 Aktörerna ska se till att andra hållna
 landlevande djur än nötkreatur, får, getter, svin, hästdjur eller sällskapsdjur
 uppfyller följande krav, om så krävs enligt de bestämmelser som antagits enligt
 artiklarna 114 och 117:
 a) De kan identifieras, antingen var
 för sig eller i grupp.
 b) De åtföljs av korrekt ifyllda och
 uppdaterade identifieringsdokument, förflyttningsdokument eller i förekommande
 fall andra dokument för att identifiera och spåra djur av den berörda arten.
 Artikel 114
 Delegering av befogenheter avseende identifiering och registrering
 Kommissionen ska ges befogenhet att anta
 delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på följande:
 a) Utseende av andra myndigheter eller
 bemyndigande av organ eller fysiska personer i enlighet med artikel
 102.4 c.
 b) Närmare krav för
 i) de identifieringsmärken för hållna
 landlevande djur som föreskrivs i artiklarna 106 a, 107 a, 109.1,
 110 a, 112.1 a, 112.2 a och 113 a, samt
 ii) anbringande och användning av
 identifieringsmärket.
 c) De uppgifter som ska ingå i
 i) den databas som föreskrivs i
 artikel 103.1,
 ii) det identifieringsdokument för hållna
 nötkreatur som föreskrivs i artikel 105 b,
 iii) det förflyttningsdokument för hållna
 får och getter som föreskrivs i artikel 107 b,
 iv) det identifieringsdokument för hållna
 hästdjur som föreskrivs i artikel 109.1 c,
 v) det förflyttningsdokument för hållna svin
 som föreskrivs i artikel 110 b,
 vi) de identifieringsdokument för hållna
 landlevande sällskapsdjur som föreskrivs i artikel 112.1 b eller de
 identifieringsdokument, förflyttningsdokument eller andra dokument för
 landlevande sällskapsdjur som föreskrivs i artikel 112.2 b,
 vii) de identifieringsdokument eller
 förflyttningsdokument för andra hållna landlevande djur än nötkreatur, får,
 getter, svin, hästdjur eller sällskapsdjur som föreskrivs i artikel 113 b.
 d) Närmare krav för olika arter och
 kategorier av hållna landlevande djur för att säkerställa att det system för
 identifiering och registrering som föreskrivs i artikel 102.1 fungerar
 effektivt.
 e) Närmare krav för hållna landlevande
 djur som förs in till unionen från tredjeländer och tredjeterritorier.
 f) Krav på identifiering och
 registrering av hållna landlevande sällskapsdjur av de arter som anges i del B
 i bilaga I och vid behov av andra hållna landlevande djur än nötkreatur, får,
 getter, svin och hästdjur, med beaktande av de risker dessa arter utgör, i
 syfte att
 i) säkerställa att de åtgärder för
 förebyggande och bekämpning av sjukdom som föreskrivs i denna förordning kan
 tillämpas effektivt, och
 ii) underlätta spårbarheten när det gäller
 hållna landlevande djur, förflyttningar av dem inom och mellan medlemsstaterna
 och införsel av dem till unionen.
 Artikel 115
 Delegering av befogenheter avseende undantag från kravet på spårbarhet
 Kommissionen ska ges befogenhet att anta
 delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på undantag för aktörer från
 identifierings- och registreringskraven i artiklarna 106, 107, 109 och 110 i
 följande fall:
 a) När ett eller flera av dessa element
 inte är nödvändiga för att uppfylla kraven i artikel 102.3 a och
 102.3 b.
 b) När andra spårbarhetsåtgärder som
 vidtagits i medlemsstaterna garanterar att spårbarheten för de berörda djuren
 inte äventyras.
 Artikel 116
 Frågor som ska beaktas när de delegerade akter som föreskrivs i artiklarna 114
 och 115 antas
 Kommissionen ska beakta följande vid
 utarbetandet av bestämmelserna i delegerade akter enligt artiklarna 114
 och 115:
 a) Kategorierna och arterna av hållna
 landlevande djur.
 b) Riskerna för de hållna landlevande
 djuren.
 c) Antalet djur på anläggningen.
 d) Typen av produktion vid de
 anläggningar där de landlevande djuren hålls.
 e) Mönstren för förflyttning av arterna
 och kategorierna av de hållna landlevande djuren.
 f) Omständigheter som bör beaktas när
 det gäller skydd och bevarande av arter av hållna landlevande djur.
 g) Effektiviteten hos de övriga spårbarhetskomponenter
 som ingår i systemet för identifiering och registrering av hållna landlevande
 djur som avses i artikel 102.2.
 Artikel 117
 Genomförandebefogenheter avseende spårbarhet för hållna landlevande djur
 Kommissionen ska genom genomförandeakter anta
 bestämmelser om genomförandet av kraven i artiklarna 106, 107, 109, 110, 112
 och 113 och de krav som fastställs i delegerade akter som antagits enligt
 artiklarna 103.2, 114 och 115 med avseende på följande:
 a) Tekniska specifikationer, format och
 praktiska bestämmelser vad gäller
 i) användningen av identifiering samt
 identifieringsmärken och -metoder,
 ii) identifieringsdokument eller
 förflyttningsdokument för hållna nötkreatur, får och getter,
 iii) identifieringsdokument för hållna
 hästdjur,
 iv) identifieringsdokument,
 förflyttningsdokument och andra dokument för andra hållna landlevande djur än
 nötkreatur, får, getter eller hästdjur, och
 v) databaser.
 b) Tidsfristerna för
 i) överföring av information från aktörerna
 till databasen,
 ii) registrering av hållna landlevande
 djur,
 iii) identifiering av hållna landlevande
 djur samt utbyte av identifieringsmärken.
 c) Praktisk tillämpning av undantag
 från den identifiering och registrering som föreskrivs i de bestämmelser som
 antagits enligt artikel 115.
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet
 med det granskningsförfarande som avses i artikel 255.2.
 Avsnitt 2
 avelsmaterial
 Artikel 118
 Spårbarhetskrav för avelsmaterial från hållna nötkreatur, får, getter,
 hästdjur, svin och fjäderfän
 1. Aktörer som producerar, bearbetar
 eller lagrar avelsmaterial ska märka avelsmaterial av hållna nötkreatur, får,
 getter, hästdjur och svin på ett sådant sätt att det tydligt kan spåras till
 a) donatordjuren,
 b) datumet när avelsmaterialet samlades in,
 och
 c) den anläggning för avelsmaterial där det
 samlades in, producerades, bearbetades och lagrades.
 2. Den märkning som föreskrivs i punkt
 1 ska vara utformad på ett sådant sätt att
 a) de åtgärder för förebyggande och
 bekämpning av sjukdom som föreskrivs i denna förordning kan genomföras
 effektivt, och
 b) avelsmaterial, förflyttning av
 avelsmaterial inom och mellan medlemsstaterna och införsel av avelsmaterial
 till unionen kan spåras.
 Artikel 119
 Delegering av befogenheter avseende spårbarhetskrav för avelsmaterial
 1. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på följande:
 a) Spårbarhetskrav för avelsmaterial från
 hållna landlevande nötkreatur, får, getter, svin och hästdjur för att ändra och
 komplettera bestämmelserna i artikel 118.
 b) Spårbarhetskrav för avelsmaterial från
 andra hållna landlevande djur än nötkreatur, får, getter, hästdjur och svin, om
 det är nödvändigt för att
 i) de åtgärder för förebyggande och
 bekämpning av sjukdom som föreskrivs i denna förordning ska kunna genomföras
 effektivt, och
 ii) avelsmaterial, förflyttningar av
 avelsmaterial inom och mellan medlemsstaterna och införsel av avelsmaterial
 till unionen ska kunna spåras.
 2. Kommissionen ska beakta följande när
 den antar de delegerade akter som föreskrivs i punkt 1:
 a) Den art av hållna landlevande djur från
 vilken avelsmaterialet kommer.
 b) Donatordjurets hälsostatus.
 c) De risker som är förknippade med
 avelsmaterialet.
 d) Typen av avelsmaterial.
 e) Typen av insamling, bearbetning eller
 lagring.
 f) Mönster för förflyttning av arterna och
 kategorierna av hållna landlevande djur och avelsmaterial från dessa.
 g) Omständigheter som bör beaktas när det
 gäller skydd och bevarande av arter av hållna landlevande djur.
 h) Andra faktorer som kan bidra till spårbarheten
 för avelsmaterial.
 Artikel 120
 Genomförandebefogenheter avseende spårbarhetskrav för avelsmaterial
 Kommissionen ska genom genomförandeakter
 fastställa bestämmelser avseende
 a) tekniska
 krav och specifikationer för märkning som föreskrivs i artikel 118.1,
 b) praktiska
 krav för de spårbarhetskrav som fastställs i delegerade akter som antagits
 enligt artikel 119.1.
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet
 med det granskningsförfarande som avses i artikel 255.2.
 Kapitel 3
 Förflyttning av andra hållna landlevande djur än landlevande sällskapsdjur
 inom unionen
 Avsnitt 1
 Allmänna krav för förflyttning
 Artikel 121
 Allmänna krav för förflyttning av hållna landlevande djur
 1. Aktörerna ska vidta lämpliga
 förebyggande åtgärder för att se till att förflyttning av hållna landlevande
 djur inte äventyrar hälsostatusen på destinationsorten med avseende på
 följande:
 a) De förtecknade sjukdomar som avses i
 artikel 8.1 d.
 b) Nya sjukdomar.
 2. Aktörerna får endast flytta hållna
 landlevande djur från anläggningar och ta emot sådana djur om de uppfyller
 följande villkor:
 a) De kommer från en anläggning som
 i) finns med i den behöriga myndighetens
 register över anläggningar i enlighet med artikel 88 a och inget undantag
 har beviljats av ursprungsmedlemsstaten i enlighet med artikel 83,
 ii) har godkänts av den behöriga
 myndigheten i enlighet med artikel 92.1, när så krävs enligt artikel 89.1 eller
 90.
 b) De uppfyller identifierings- och
 registreringskraven i artiklarna 106, 107, 109, 110 och 113 och de bestämmelser
 som antagits enligt artiklarna 114 a–d och 117.
 Artikel 122
 Förebyggande åtgärder när det gäller transport
 1. Aktörerna ska vidta lämpliga och
 nödvändiga förebyggande åtgärder för att se till följande:
 a) Att de hållna landlevande djurens
 hälsostatus inte äventyras under transporten.
 b) Att transporten av hållna landlevande
 djur inte orsakar potentiell spridning av de förtecknade sjukdomar som avses i
 artikel 8.1 d till människor och djur på platser för uppsamling eller vila
 och på destinationsorten.
 c) Att utrustning och transportmedel rengörs
 och desinficeras, att de saneras med avseende på skadedjur och parasiter samt
 att andra lämpliga biosäkerhetsåtgärder vidtas med beaktande av riskerna med
 transporten.
 2. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på följande:
 a) Rengöring och desinfektion av utrustning
 och transportmedel samt sanering av dem med avseende på skadedjur och parasiter
 och användning av biocidprodukter för dessa ändamål.
 b) Övriga lämpliga biosäkerhetsåtgärder
 enligt punkt 1 c.
 Avsnitt 2
 Förflyttning mellan medlemsstater
 Artikel 123
 Allmänna krav för förflyttning av hållna landlevande djur mellan medlemsstater
 1. Aktörerna ska endast flytta hållna
 landlevande djur till en annan medlemsstat om djuren uppfyller följande
 villkor:
 a) De kommer från en anläggning
 i) där det inte förekommer någon onormal
 dödlighet eller andra sjukdomssymtom vars orsak inte har kunnat fastställas,
 ii) som inte omfattas av restriktioner vad
 gäller förflyttning som påverkar den art som ska flyttas i enlighet med
 bestämmelserna i artiklarna 55.1 d, 61.1 a, 62, 65.1 c, 74.1,
 78.1 och 78.2 och de bestämmelser som antagits enligt artiklarna 55.2, 63, 67,
 71.3, 74.3, 79 och 81.2 eller de nödåtgärder som föreskrivs i artiklarna 246
 och 247 och bestämmelser som antagits enligt artikel 248, såvida inte undantag
 har beviljats för restriktioner vad gäller förflyttning i enlighet med de
 bestämmelserna,
 iii) som inte är belägen inom en
 restriktionszon i enlighet med artiklarna 55.1 f ii, 64, 65, 74.1 och
 78 och bestämmelser som antagits enligt artiklarna 67, 71.3, 74.3, 79 och 81.2
 eller nödåtgärder som föreskrivs i artiklarna 246 och 247 och bestämmelser som
 antagits enligt artikel 248, såvida inte undantag har beviljats i enlighet med
 de bestämmelserna.
 b) De har inte kommit i kontakt med hållna
 landlevande djur som omfattas av restriktioner vad gäller förflyttning enligt
 led a ii och iii eller med hållna landlevande djur som tillhör förtecknade
 arter med lägre hälsostatus, under en tillräckligt lång tid före dagen för den
 planerade förflyttningen till en annan medlemsstat, vilket minimerar
 möjligheterna att sprida sjukdom, med beaktande av följande:
 i) Inkubationstiden och smittvägarna för
 de förtecknade sjukdomarna och de nya sjukdomarna.
 ii) Typen av anläggning.
 iii) Kategorierna och arterna av hållna
 landlevande djur som flyttas.
 iv) Andra epidemiologiska faktorer.
 c) De uppfyller de relevanta kraven i
 avsnitten 3–8.
 2. Aktörerna ska vidta alla nödvändiga
 åtgärder för att se till att hållna landlevande djur som flyttas till en annan
 medlemsstat sänds direkt till destinationsorten i den andra medlemsstaten om
 det inte av djurskyddsskäl är nödvändigt att stanna på en plats för vila.
 Artikel 124
 Skyldigheter för aktörerna på destinationsorten
 1. Aktörer som driver anläggningar och
 slakterier där hållna landlevande djur från en annan medlemsstat tas emot ska
 göra följande:
 a) De ska kontrollera att
 i) de identifieringsmärken som föreskrivs
 i artiklarna 106 a, 107 a, 109.1, 110 a och 113 a och de
 bestämmelser som antagits enligt artiklarna 114 och 117 finns med,
 ii) de identifieringsdokument som
 föreskrivs i artiklarna 106 b, 107 b, 109.1 c och 113 b och
 de bestämmelser som antagits enligt artiklarna 114 och 117 finns med och är korrekt
 ifyllda,
 b) De ska kontrollera att de djurhälsointyg
 som föreskrivs i artikel 140 och bestämmelser som antagits enligt artikel 141 b
 och c eller den egenförsäkran som föreskrivs i artikel 148 och de bestämmelser
 som antagits enligt artikel 148.2 finns med.
 c) De ska underrätta den behöriga
 myndigheten om eventuella oegentligheter när det gäller
 i) de hållna landlevande djur som tagits
 emot,
 ii) förekomsten av identifieringsmärken som
 avses i led a i,
 iii) de dokument som avses i leden a ii
 och b.
 2. I händelse av en oegentlighet enligt
 punkt 1 c ska aktören isolera de berörda djuren tills den behöriga
 myndigheten har fattat ett beslut om dem.
 Artikel 125
 Förbud mot förflyttning av hållna landlevande djur mellan medlemsstater
 Aktörerna får inte flytta hållna landlevande
 djur till en annan medlemsstat om inte destinationsmedlemsstaten ger sitt
 uttryckliga tillstånd före förflyttningen när det gäller djur som är avsedda
 att slaktas för utrotning av en sjukdom som omfattas av ett utrotningsprogram
 enligt artikel 30.1, 30.2 och 30.3.
 Artikel 126
 Allmänna krav för aktörerna avseende förflyttning av hållna landlevande djur
 som passerar genom medlemsstaterna men är avsedda för export från unionen till
 tredjeländer eller tredjeterritorier
 Aktörerna ska se till att hållna landlevande
 djur som är avsedda för export till ett tredjeland eller ett tredjeterritorium
 och som passerar genom en annan medlemsstats territorium uppfyller kraven i
 artiklarna 121–123 och125.
 Avsnitt
 3
 Särskilda krav för förflyttning av hov- och klövdjur och fjäderfän till andra
 medlemsstater
 Artikel 127
 Förflyttning av hov- och klövdjur och fjäderfän till andra medlemsstater
 Aktörerna får endast flytta hållna hov- och
 klövdjur och fjäderfän från en anläggning i en medlemsstat till en annan medlemsstat
 om djuren uppfyller följande villkor vad gäller de förtecknade sjukdomar som
 avses i artikel 8.1 d:
 a) De
 uppvisar inga kliniska symptom eller tecken på de förtecknade sjukdomar som
 avses i artikel 8.1 d vid tiden för förflyttningen.
 b) De
 har varit föremål för en uppehållsperiod som är lämplig för dessa förtecknade
 sjukdomar, med beaktande av arten och kategorin av hållna landlevande hov- och
 klövdjur och fjäderfän som ska flyttas.
 c) Inga
 hållna hov- och klövdjur eller fjäderfän har förts in till
 ursprungsanläggningen under en tidsperiod som är lämplig med hänsyn till de
 förtecknade sjukdomarna och arten och kategorin av hov- och klövdjur eller
 fjäderfä som ska flyttas.
 d) De
 medför inte en betydande risk för spridning av de förtecknade sjukdomarna på
 destinationsorten.
 Artikel 128
 Delegering av befogenheter avseende förflyttning av hov- och klövdjur och
 fjäderfän till andra medlemsstater
 1. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på följande:
 a) Uppehållsperioder enligt artikel
 127 b.
 b) Den tidsperiod som krävs för att begränsa
 införandet av hållna hov- och klövdjur eller fjäderfän i anläggningar före
 förflyttning enligt artikel 127 c.
 c) Ytterligare krav för att säkerställa att
 de hållna hov- och klövdjuren och fjäderfäna inte utgör en betydande risk för
 spridning av förtecknade sjukdomar som avses i artikel 8.1 d, i enlighet
 med artikel 127 d.
 d) Andra riskreduceringsåtgärder som ändrar
 och kompletterar de krav som fastställs i artikel 127.
 2. Kommissionen ska beakta följande vid
 utarbetandet av bestämmelserna i de delegerade akter som föreskrivs i punkt 1:
 a) De förtecknade sjukdomar som avses i
 artikel 8.1 d som är relevanta för den förtecknade arten eller den
 kategori av hållna hov- och klövdjur eller fjäderfän som ska flyttas.
 b) Hälsostatusen vad gäller de förtecknade
 sjukdomar som avses i artikel 8.1 d på ursprungs- eller
 destinationsanläggningar och i ursprungs- eller destinationsmedlemsstater samt
 delområden och zoner i dem.
 c) Typen av anläggning och typen av
 produktion på ursprungs- och destinationsorterna.
 d) Typen av förflyttning.
 e) De kategorier och arter av hållna hov-
 och klövdjur eller fjäderfän som ska flyttas.
 f) Åldern på de hållna hov- och klövdjur
 eller fjäderfän som ska flyttas.
 g) Andra epidemiologiska faktorer.
 Artikel 129
 Hållna hov- och klövdjur och fjäderfän som flyttas till en annan medlemsstat
 och är avsedda för slakt
 1. Aktörer som driver slakterier som
 tar emot hållna hov- och klövdjur och fjäderfän från en annan medlemsstat ska
 slakta dessa djur så snart som möjligt efter deras ankomst och senast inom en
 tidsfrist som ska fastställas i delegerade akter som antagits enligt punkt 2.
 2. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på tidpunkten för slakt
 enligt punkt 1.
 Avsnitt 4
 Uppsamling av hållna hov- och klövdjur och fjäderfän
 Artikel 130
 Undantag avseende uppsamling
 1. Genom
 undantag från artikel 123.2 får aktörerna göra hållna hov- och klövdjur och
 fjäderfän till föremål för högst
 a) en uppsamling i ursprungsmedlemsstaten,
 b) en uppsamling i den medlemsstat genom
 vilken djuren passerar,
 c) en uppsamling i
 destinationsmedlemsstaten.
 2. Uppsamling enligt punkt 1 får endast
 ske i anläggningar som har godkänts för detta ändamål i enlighet med artiklarna
 92.1, 94.3 och 94.4.
 Ursprungsmedlemsstaten får emellertid på sitt
 territorium tillåta att uppsamling sker på transportmedel som hämtar hållna
 hov- och klövdjur och fjäderfän direkt från deras ursprungsanläggningar,
 förutsatt att de sedan inte lastas av igen
 a) innan de anländer till
 destinationsanläggningen eller den slutliga destinationsorten, eller
 b) före uppsamling enligt punkt 1 b och c.
 Artikel 131
 Krav på sjukdomsförebyggande åtgärder under uppsamling
 Aktörer som utför uppsamling ska säkerställa
 följande:
 a) Att de hållna hov- och klövdjuren
 eller fjäderfäna som samlas upp har samma hälsostatus, eller om de inte har
 samma hälsostatus att den lägre hälsostatusen tillämpas för alla de djur som
 samlas upp.
 b) Att de hållna hov- och klövdjuren
 och fjäderfäna samlas upp och flyttas till den slutliga destinationsorten i en
 annan medlemsstat så snart som möjligt efter att de lämnat
 ursprungsanläggningen, och senast inom en tidsfrist som ska fastställas i
 delegerade akter som antagits enligt artikel 132 c.
 c) Att nödvändiga biosäkerhetsåtgärder
 vidtas för att se till att de hållna hov- och klövdjuren och fjäderfäna som
 samlas upp
 i) inte kommer i kontakt med hållna hov-
 och klövdjur eller fjäderfän med lägre hälsostatus,
 ii) inte medför en betydande risk för att
 de förtecknade sjukdomar som avses i artikel 8.1 d sprids till de hållna
 hov- och klövdjuren eller fjäderfäna på den plats där uppsamlingen sker.
 d) Att de hållna hov- och klövdjuren
 eller fjäderfäna identifieras och, när så krävs, åtföljs av följande dokument:
 i) Identifierings- och
 registreringsdokument i de fall som föreskrivs i artiklarna 106 b,
 107 b, 109 c, 110 b och 113 b och bestämmelser som antagits
 enligt artiklarna 114 och 117, såvida inte undantag föreskrivs i enlighet med
 artikel 115.
 ii) Djurhälsointyg i de fall som föreskrivs
 i artiklarna 140 och 141 c, om inte undantag föreskrivs i de bestämmelser
 som antagits enligt artikel 141 a.
 iii) Egenförsäkran i de fall som föreskrivs
 i artikel 148.
 Artikel 132
 Delegering av befogenheter avseende uppsamling
 Kommissionen ska ges befogenhet att anta
 delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på följande:
 a) Särskilda
 bestämmelser om uppsamling när andra riskreducerande åtgärder utöver de som
 föreskrivs i artikel 131 b och c har vidtagits.
 b) Kriterier
 enligt vilka ursprungsmedlemsstaterna får tillåta att uppsamling sker på
 transportmedel, i enlighet med artikel 130.2 andra stycket.
 c) Den
 tid som förflyter mellan det att de hållna hov- och klövdjuren eller fjäderfäna
 avsänds från ursprungsanläggningen och det att de avsänds från
 uppsamlingsplatsen till den slutliga destinationsorten i en annan medlemsstat
 som avses i artikel 131 b.
 d) Biosäkerhetsåtgärder
 enligt punkt 131 c.
 Avsnitt 5
 Förflyttning av andra hållna landlevande djur än hov- och klövdjur och
 fjäderfän till andra medlemsstater
 Artikel 133
 Förflyttning av andra hållna landlevande djur än hov- och klövdjur och
 fjäderfän till andra medlemsstater samt delegerade akter
 1. Aktörerna får endast flytta andra
 hållna landlevande djur än hov- och klövdjur eller fjäderfän från en anläggning
 i en medlemsstat till en annan medlemsstat om de inte medför en betydande risk
 för att förtecknade sjukdomar som avses i artikel 8.1 d sprids på destinationsorten.
 2. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på de närmare
 bestämmelser för att säkerställa att andra hållna landlevande djur än hållna
 hov- och klövdjur eller fjäderfän inte medför en betydande risk för spridning
 av förtecknade sjukdomar som avses i artikel 8.1 d, i enlighet med punkt 1.
 3. Kommissionen ska beakta följande vid
 utarbetandet av bestämmelserna i de delegerade akter som föreskrivs i punkt 2:
 a) De förtecknade sjukdomar som avses i
 artikel 8.1 d som är relevanta för den förtecknade arten eller den
 kategori av hållna landlevande djur som ska flyttas.
 b) Hälsostatusen vad gäller de förtecknade
 sjukdomar som avses i artikel 8.1 d på ursprungsanläggningar, i
 ursprungsdelområden, ursprungszoner och ursprungsmedlemsstater samt på
 destinationsorten.
 c) Typerna av anläggning och typerna av
 produktion på ursprungs- och destinationsorterna.
 d) Typerna av förflyttning med hänsyn till
 den slutliga användningen av djuren på destinationsorten.
 e) Kategorierna och arterna av de hållna
 landlevande djur som ska flyttas.
 f) Åldern på de hållna landlevande djur som
 ska flyttas.
 g) Andra epidemiologiska faktorer.
 Avsnitt 6
 Undantag från och komplettering av riskreduceringsåtgärder
 Artikel 134
 Djur avsedda för avgränsade anläggningar samt delegerade akter
 1. Aktörerna får endast flytta hållna
 landlevande djur till en avgränsad anläggning om de uppfyller följande villkor:
 a) De kommer från en annan avgränsad
 anläggning.
 b) De medför inte en betydande risk för att
 förtecknade sjukdomar som avses i artikel 8.1 d sprids till förtecknade
 arter eller till kategorier av djur vid den avgränsade
 destinationsanläggningen, utom om sådana förflyttningar godkänts för
 vetenskapliga ändamål.
 2. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på följande:
 a) Närmare bestämmelser om förflyttning av
 hållna landlevande djur till avgränsade anläggningar utöver kraven i punkt 1.
 b) Särskilda bestämmelser om förflyttning av
 hållna landlevande djur till avgränsade anläggningar där de riskreducerande
 åtgärder som vidtagits garanterar att förflyttningarna inte medför en betydande
 risk för de hållna landlevande djurens hälsa på avgränsade anläggningen och på
 de omgivande anläggningarna.
 Artikel 135
 Undantag för förflyttning av hållna landlevande djur för vetenskapliga ändamål
 samt delegerade akter
 1. Den behöriga myndigheten på
 destinationsorten får, efter samtycke från den behöriga myndigheten på
 ursprungsorten, tillåta förflyttning för vetenskapliga ändamål till
 medlemsstatens territorium av hållna landlevande djur som inte uppfyller kraven
 i avsnitten 1–5, utom när det gäller artiklarna 121, 122, 123.1 a ii och 124.
 2. De behöriga myndigheterna får endast
 bevilja undantag enligt punkt 1 på följande villkor:
 a) De behöriga myndigheterna på
 destinationsorten och ursprungsorten
 i) har enats om villkoren för
 förflyttningen,
 ii) har vidtagit nödvändiga riskreducerande
 åtgärder för att se till att förflyttningen inte äventyrar hälsostatusen under
 befordran och på destinationsorterna avseende de förtecknade sjukdomar som
 avses i artikel 8.1 d,
 iii) har i förekommande fall anmält till den
 behöriga myndigheten i de medlemsstater genom vilka djuren passerar att ett
 undantag har beviljats samt på vilka villkor detta gjorts.
 b) Förflyttningen av djuren sker under
 tillsyn av de behöriga myndigheterna på ursprungs- och destinationsorterna samt
 i förekommande fall av den behöriga myndigheten i den medlemsstat genom vilken
 de passerar.
 3. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på ändring och
 komplettering av bestämmelserna om undantag beviljade av de behöriga
 myndigheterna enligt punkterna 1 och 2.
 Artikel 136
 Undantag avseende rekreationsändamål, idrotts- och kulturevenemang, bete och
 arbete i närheten av gränser
 1. Den behöriga myndigheten på
 destinationsorten får bevilja undantag från kraven i avsnitten 2–5, utom när
 det gäller artikel 123 a och b och artiklarna 124 och 125, för
 förflyttning inom unionen av hållna landlevande djur mellan medlemsstaterna om
 syftet med förflyttningarna är följande:
 a) Rekreationsändamål i närheten av gränser.
 b) Utställningar, idrotts- och
 kulturevenemang eller liknande evenemang som anordnas i närheten av gränser.
 c) Bete för hållna landlevande djur på
 betesområden som delas av medlemsstaterna.
 d) Arbete för hållna landlevande djur i
 närheten av medlemsstaternas gränser.
 2. De undantag som beviljas av den
 behöriga myndigheten på destinationsorten för förflyttning av hållna landlevande
 djur för de syften som anges i punkt 1 ska vara överenskomna mellan ursprungs-
 och destinationsmedlemsstaterna, och lämpliga riskreducerande åtgärder ska
 vidtas för att se till att sådana förflyttningar inte medför en betydande risk.
 3. De medlemsstater som avses i punkt 2
 ska underrätta kommissionen om att ett undantag beviljats i enlighet med punkt
 1.
 4. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på ändring och
 komplettering av bestämmelserna om undantag beviljade av den behöriga
 myndigheten på destinationsorten i punkt 1.
 Artikel 137
 Delegering av befogenheter avseende undantag för cirkusar, utställningar,
 idrottsevenemang, rekreationsändamål, djurparker, djuraffärer och grossister
 Kommissionen ska ges befogenhet att anta
 delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på följande:
 a) Särskilda krav som kompletterar
 bestämmelserna i avsnitten 2–5 om förflyttning av hållna landlevande djur för
 följande ändamål:
 i) Cirkusar, djurparker, djuraffärer,
 djurhem och grossister.
 ii) Utställningar, idrotts- och
 kulturevenemang eller liknande evenemang.
 b) Undantag från avsnitten 2–5 utom när
 det gäller artikel 123 a och b och artiklarna 124 och 125 för förflyttning
 av hållna landlevande djur som avses i led a.
 Artikel 138
 Genomförandebefogenheter för tillfälliga undantag för förflyttning av särskilda
 arter eller kategorier av hållna landlevande djur
 Kommissionen får
 genom genomförandeakter fastställa bestämmelser avseende tillfälliga undantag
 från bestämmelserna i detta kapitel om förflyttning av särskilda arter eller
 kategorier av hållna landlevande djur om
 a) kraven för förflyttning i artiklarna
 127, 129.1, 130, 131, 133.1, 134.1, 135.1, 135.2 och 136 samt de bestämmelser
 som antagits enligt artiklarna 128.1, 129.2, 132, 133.2, 134.2, 135.3, 136.4
 och 137 inte reducerar riskerna med förflyttningen av dessa djur, eller
 b) den förtecknade sjukdom som avses i
 artikel 8.1 d verkar spridas trots de krav för förflyttning som
 fastställs i enlighet med avsnitten 1–6.
 Dessa
 genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses
 i artikel 255.2.
 Vid vederbörligen
 motiverade och tvingande skäl till skyndsamhet med avseende på sjukdomar som
 utgör en mycket betydande risk och med beaktande av de faktorer som avses i
 artikel 139, ska kommissionen anta genomförandeakter med omedelbar verkan i
 enlighet med förfarandet i artikel 255.3.
 Artikel 139
 Faktorer att beakta vid antagandet av delegerade akter och genomförandeakter
 enligt detta avsnitt
 Kommissionen ska beakta följande vid
 utarbetandet av bestämmelserna i delegerade akter och genomförandeakter enligt
 artiklarna 134.2, 135.3, 136.4, 137 och 138:
 a) Riskerna med de förflyttningar som
 avses i de bestämmelserna.
 b) Hälsostatusen vad gäller de förtecknade
 sjukdomar som avses i artikel 8.1 d på ursprungsorten och
 destinationsorten.
 c) De förtecknade djurarterna för de
 förtecknade sjukdomar som avses i artikel 8.1 d.
 d) Biosäkerhetsåtgärder som vidtagits
 på ursprungsorten och destinationsorten samt under befordran.
 e) Eventuella särskilda förhållanden på
 de anläggningar där de landlevande djuren hålls.
 f) Särskilda mönster för
 förflyttningar för typen av anläggning och de berörda arterna och kategorierna
 av hållna djur.
 g) Andra epidemiologiska faktorer.
 Avsnitt 7
 Utfärdande av djurhälsointyg
 Artikel 140
 Aktörernas skyldighet att se till att djuren åtföljs av ett djurhälsointyg
 1. Aktörerna får endast flytta följande
 arter och kategorier av hållna landlevande djur till en annan medlemsstat om de
 åtföljs av ett djurhälsointyg utfärdat av den behöriga myndigheten i
 ursprungsmedlemsstaten i enlighet med artikel 146.1:
 a) Hov- och klövdjur.
 b) Fjäderfä.
 c) Andra hållna landlevande djur än hov- och
 klövdjur och fjäderfä, avsedda för en avgränsad anläggning.
 d) Andra hållna landlevande djur än de som
 anges i leden a, b och c, när detta krävs i enlighet med delegerade akter som
 antagits enligt artikel 141.1 c.
 2. Aktörerna får inte flytta hållna
 landlevande djur inom en medlemsstat eller från en medlemsstat till en annan
 medlemsstat om de inte åtföljs av ett djurhälsointyg som utfärdats av den
 behöriga myndigheten i ursprungsmedlemsstaten i enlighet med artikel 146.1 när
 de villkor som avses i leden a och b nedan är uppfyllda:
 a) De hållna landlevande djuren tillåts
 lämna en restriktionszon enligt artiklarna 55.1 f ii, 56 och
 64.1 och omfattas av sjukdomsbekämpningsåtgärder enligt artiklarna 55.1, 65.1,
 74.1, 78.1 och 78.2 eller bestämmelser som antagits enligt artiklarna 55.2, 67,
 71.3, 74.3, 79, 81.3 eller 248.
 b) De hållna landlevande djuren är av arter
 som omfattas av dessa sjukdomsbekämpningsåtgärder.
 3. Aktörerna ska vidta alla nödvändiga
 åtgärder för att se till att det djurhälsointyg som avses i punkt 1 åtföljer de
 hållna landlevande djuren från ursprungsorten till deras slutliga
 destinationsort, såvida inte särskilda åtgärder föreskrivs i bestämmelser som
 antagits enligt artikel 144.
 Artikel 141
 Delegering av befogenheter avseende aktörernas skyldighet att se till att
 djuren åtföljs av ett djurhälsointyg
 1. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på följande:
 a) Undantag från kraven i artikel 140.1 på
 utfärdande av djurhälsointyg för förflyttning av hållna landlevande djur som
 inte utgör en betydande risk för spridning av sjukdom på grund av
 i) de arter eller kategorier av hållna
 landlevande djur som flyttas och de förtecknade sjukdomar som avses i artikel
 8.1 d för vilka de är förtecknade arter,
 ii) djurhållningsmetoderna och typen av
 produktion vad gäller dessa arter och kategorier av hållna landlevande djur,
 iii) den avsedda användningen av de hållna
 landlevande djuren,
 iv) de hållna landlevande djurens
 destinationsort.
 b) Särskilda bestämmelser om utfärdande av
 djurhälsointyg enligt artikel 140.1 om den behöriga myndigheten vidtar
 särskilda riskreducerande åtgärder avseende övervakning eller biosäkerhet, med
 beaktande av de faktorer som avses i punkt 2, för att säkerställa följande:
 i) Att de hållna landlevande djur som
 flyttas kan spåras.
 ii) Att de hållna landlevande djur som
 flyttas uppfyller djurhälsokraven vid förflyttning i avsnitten 1–6.
 c) Kravet på utfärdande av djurhälsointyg
 för förflyttningar av andra arter och kategorier av hållna landlevande djur än
 de som anges i artikel 140.1 a, b och c i de fall där det är absolut
 nödvändigt att utfärda djurhälsointyg för att garantera att den berörda
 förflyttningen uppfyller de djurhälsokrav för förflyttningar som fastställs i
 avsnitten1–6.
 2. När de särskilda bestämmelser som
 föreskrivs i punkt 1 b utarbetas ska kommissionen beakta följande:
 a) Den behöriga myndighetens förtroende för
 de biosäkerhetsåtgärder aktören vidtagit i enlighet med artikel 9.1 b och
 bestämmelser som antagits enligt artikel 9.2.
 b) Den behöriga myndighetens förmåga att
 vidta nödvändiga och lämpliga åtgärder samt utföra den verksamhet som krävs
 enligt artikel 12.1 i denna förordning.
 c) De grundläggande kunskaperna om djurhälsa
 som föreskrivs i artikel 10 och det stöd som föreskrivs i artikel 12.2.
 d) Effektiviteten hos de djurhälsobesök som
 föreskrivs i artikel 23 och bestämmelser som antagits enligt artikel 24, om det
 inte finns någon annan relevant övervakning, kvalitetssäkring eller offentlig
 kontroll som avses i artikel 23.1 c.
 e) Effektiviteten hos den anmälan och rapportering
 inom unionen som tillämpas av den behöriga myndigheten i enlighet med
 artiklarna 17–20 och de bestämmelser som antagits enligt artiklarna 17.3, 18.3
 och 21.
 f) Tillämpningen av övervakning enligt
 artikel 25 och övervakningsprogram enligt artikel 27 och bestämmelser som
 antagits enligt artiklarna 28 och 29.
 3. Kommissionen ska beakta de faktorer
 som avses i punkt 1 a i–iv vid utarbetandet av kraven för utfärdande av
 djurhälsointyg enligt punkt 1 c.
 Artikel 142
 Djurhälsointygens innehåll
 1. Djurhälsointyget ska innehålla
 följande uppgifter:
 a) De hållna landlevande djurens
 ursprungsanläggning eller ursprungsort, destinationsanläggning eller
 destinationsort och, i förekommande fall, anläggningar för uppsamling eller
 vila.
 b) En beskrivning av de hållna landlevande
 djuren.
 c) Antalet hållna landlevande djur.
 d) Identifiering och registrering av hållna
 landlevande djur, när så krävs enligt artiklarna 106, 107, 109, 110 och 113 och
 bestämmelser som antagits enligt artiklarna 114 och 117, om inte undantag
 föreskrivs i enlighet med artikel 115.
 e) Uppgifter som är nödvändiga för att visa
 att de hållna landlevande djuren uppfyller de relevanta djurhälsokraven för
 förflyttning i avsnitten 1–6.
 2. Djurhälsointyget får även innehålla
 andra uppgifter som krävs enligt annan unionslagstiftning.
 Artikel 143
 Delegering av befogenheter och genomförandeakter avseende djurhälsointygens
 innehåll
 1. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på följande:
 a) Närmare bestämmelser om innehållet i
 djurhälsointyg enligt artikel 142.1 för olika kategorier och arter av hållna
 landlevande djur och för specifika typer av förflyttning som föreskrivs i de
 bestämmelser som antagits enligt artikel 144.
 b) Ytterligare uppgifter som ska ingå i det
 djurhälsointyg som föreskrivs i artikel 142.1.
 2. Kommissionen får genom
 genomförandeakter fastställa bestämmelser avseende förlagorna till
 djurhälsointyg. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det
 granskningsförfarande som avses i artikel 255.2.
 Artikel 144
 Delegering av befogenheter avseende särskilda typer av förflyttning av hållna
 landlevande djur
 Kommissionen ska ges befogenhet att anta
 delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på särskilda åtgärder som
 kompletterar aktörens skyldighet att se till att djuren åtföljs av ett
 djurhälsointyg enligt artikel 140 och de bestämmelser som antagits enligt
 artikel 141 för följande typer av förflyttning av hållna landlevande djur:
 a) Förflyttning av hållna hov- och
 klövdjur och fjäderfän som genomgår uppsamling enligt artikel 130 innan de når
 sin slutliga destinationsort.
 b) Förflyttning av hållna landlevande
 djur som inte får fortsätta till den slutliga destinationsorten utan måste
 återvända till sin ursprungsort eller flyttas till en annan destinationsort, av
 ett eller flera av följande skäl:
 i) Den planerade befordran avbröts oväntat
 av djurskyddsskäl.
 ii) En olycka eller annan oförutsedd
 händelse inträffade under befordran.
 iii) De hållna landlevande djuren avvisades
 på destinationsorten i en medlemsstat eller vid unionens yttre gränser.
 iv) De hållna landlevande djuren avvisades
 på en plats för uppsamling eller vila.
 v) De hållna landlevande djuren avvisades i
 ett tredjeland.
 c) Förflyttning av hållna landlevande
 djur som är avsedda för utställningar och idrotts- eller kulturevenemang eller
 liknande evenemang, och sedan förflyttning av dem tillbaka till ursprungsorten.
 Artikel 145
 Aktörernas skyldighet att samarbeta med den behöriga myndigheten avseende
 utfärdande av djurhälsointyg
 Aktörerna ska göra följande:
 a) Ge den behöriga myndigheten alla de
 uppgifter som är nödvändiga för att fylla i det djurhälsointyg som föreskrivs i
 artikel 140.1 och 140.2 och bestämmelser som antagits enligt artiklarna 143.1
 eller 144.
 b) Utföra dokumentkontroller,
 identitetskontroller och fysiska kontroller av de hållna landlevande djuren vid
 behov, i enlighet med artikel 146.3.
 Artikel 146
 Den behöriga myndighetens ansvar för utfärdande av hälsointyg
 1. Den behöriga myndigheten ska på
 begäran av aktören utfärda ett djurhälsointyg för förflyttning av hållna
 landlevande djur till en annan medlemsstat, när så krävs enligt artikel 140
 eller enligt delegerade akter som antagits enligt artiklarna 141.1 och 143.2,
 förutsatt att följande krav avseende förflyttningen är uppfyllda:
 a) Kraven i artiklarna 121, 122.1, 123, 125,
 126, 127, 129, 130, 131, 133.1, 134.1, 135 och 136.
 b) Kraven i delegerade akter som antagits
 enligt artiklarna 122.2, 128.1, 132, 133.2, 134.2, 135.4, 136.4 och 137.
 c) Kraven i genomförandeakter som antagits
 enligt artikel 138.
 2. Djurhälsointygen ska
 a) kontrolleras och undertecknats av den
 officiella veterinären,
 b) vara giltiga under den tidsperiod som
 föreskrivs i de bestämmelser som antagits enligt punkt 4 c, under vilken
 de hållna landlevande djur som omfattas av intyget uppfyller de
 djurhälsogarantier som ingår i det.
 3. Den officiella veterinären ska innan
 han eller hon undertecknar ett djurhälsointyg genom dokumentkontroller,
 identitetskontroller och fysiska kontroller enligt de delegerade akter som
 antagits enligt punkt 4 försäkra sig om att de hållna landlevande djur som
 omfattas av intyget uppfyller kraven i detta kapitel.
 4. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på följande:
 a) Bestämmelser om de olika
 dokumentkontroller, identitetskontroller och fysiska kontroller för olika arter
 och kategorier av hållna landlevande djur som måste utföras av den officiella
 veterinären i enlighet med punkt 3 för att kontrollera efterlevnaden av kraven
 i detta kapitel.
 b) Bestämmelser om tidsfristerna inom vilka
 dessa dokumentkontroller, identitetskontroller och fysiska kontroller måste
 utföras och djurhälsointyget utfärdas av den officiella veterinären före
 förflyttning av sändningar av hållna landlevande djur.
 c) Bestämmelser om djurhälsointygens
 giltighetstid.
 Artikel 147
 Elektroniska djurhälsointyg
 Elektroniska djurhälsointyg som utfärdas,
 behandlas och överförs genom Imsoc får ersätta de djurhälsointyg som ska
 åtfölja djuren enligt artikel 146.1 i följande fall:
 a) De elektroniska djurhälsointygen
 innehåller alla uppgifter som förlagan till djurhälsointyget måste innehålla i
 enlighet med artikel 142 och bestämmelser som antagits enligt artikel 143.
 b) Spårbarheten för de hållna landlevande
 djuren och möjligheten att koppla samman dessa djur med det elektroniska
 djurhälsointyget säkerställs.
 Artikel 148
 Aktörernas egenförsäkran avseende förflyttning till andra medlemsstater
 1. Aktörerna på ursprungsorten ska
 utfärda en egenförsäkran för förflyttning av hållna landlevande djur från
 ursprungsorten i en medlemsstat till destinationsorten i en annan medlemsstat
 och se till att denna försäkran åtföljer djuren, om de inte måste åtföljas av
 ett djurhälsointyg enligt artikel 140.1 och 140.2.
 2. Den egenförsäkran som föreskrivs i
 punkt 1 ska innehålla följande uppgifter om de hållna landlevande djuren:
 a) Deras ursprungsort, destinationsort och i
 förekommande fall alla platser för uppsamling eller vila.
 b) En beskrivning av de hållna landlevande
 djuren, deras art, kategori och antal.
 c) Identifiering och registrering när så
 krävs i enlighet med artiklarna 106, 107, 109, 110 och 113 a och
 bestämmelser som antagits enligt artiklarna 114 och 117.
 d) Uppgifter som är nödvändiga för att visa
 att de hållna landlevande djuren uppfyller djurhälsokraven för förflyttning i
 avsnitten 1–6.
 3. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på följande:
 a) Närmare bestämmelser om innehållet i den
 egenförsäkran som föreskrivs i punkt 2 för olika djurkategorier och djurarter.
 b) Uppgifter som ska ingå i egenförsäkran
 utöver de som föreskrivs i punkt 2.
 4. Kommissionen får genom
 genomförandeakter fastställa bestämmelser avseende förlagorna för den
 egenförsäkran som föreskrivs i punkt 2. Dessa genomförandeakter ska antas i
 enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 255.2.
 Avsnitt 8
 Anmälan av förflyttning av hållna landlevande djur till andra medlemsstater
 Artikel 149
 Aktörernas skyldighet att anmäla förflyttning av hållna landlevande djur till
 andra medlemsstater
 Planerade förflyttningar av hållna landlevande
 djur från en medlemsstat till en annan medlemsstat ska förhandsanmälas av
 aktörerna till den behöriga myndigheten i ursprungsmedlemsstaten i följande
 fall:
 a) Om djuren måste åtföljas av ett
 djurhälsointyg utfärdat av den behöriga myndigheten i ursprungsmedlemsstaten i
 enlighet med artiklarna 146 och 147 och bestämmelser som antagits enligt
 artikel 146.4.
 b) Om djuren måste åtföljas av ett
 djurhälsointyg för hållna landlevande djur som flyttas från en restriktionszon
 och är föremål för sjukdomsbekämpningsåtgärder som avses i artikel 140.2.
 c) Om anmälan krävs i enlighet med
 delegerade akter som antagits enligt artikel 151.1.
 Vid tillämpning av första stycket ska
 aktörerna ge den behöriga myndigheten i ursprungsmedlemsstaten alla nödvändiga
 uppgifter för att den ska kunna anmäla förflyttningar av de hållna landlevande
 djuren till den behöriga myndigheten i destinationsmedlemsstaten, i enlighet
 med artikel 150.1.
 Artikel 150
 Den behöriga myndighetens skyldighet att anmäla förflyttningar till andra
 medlemsstater
 1. Den behöriga myndigheten i
 ursprungsmedlemsstaten ska anmäla sådana förflyttningar av hållna landlevande
 djur som avses i artikel 149 till den behöriga myndigheten i
 destinationsmedlemsstaten.
 2. Den anmälan som avses i punkt 1 ska
 om möjligt ske genom Imsoc.
 3. Medlemsstaterna ska utse regioner
 för administration av anmälningar av förflyttningar enligt punkt 1.
 4. Genom undantag från punkt 1 får den
 behöriga myndigheten i ursprungsmedlemsstaten tillåta aktören att helt eller
 delvis anmäla förflyttningar av hållna landlevande djur genom Imsoc till den
 behöriga myndigheten i destinationsmedlemsstaten.
 Artikel 151
 Delegering av befogenheter och genomförandeakter avseende aktörernas och den
 behöriga myndighetens anmälan av förflyttningar
 1. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på följande:
 a) Kravet att aktörerna i enlighet med
 artikel 149 förhandsanmäler förflyttning mellan medlemsstaterna av andra arter
 eller kategorier av hållna landlevande djur än de som avses i leden a och b i
 den artikeln, om förflyttningarna av dessa arter eller kategorier måste vara
 spårbara för att djurhälsokraven i avsnitten 1–6 ska vara uppfyllda.
 b) De uppgifter som är nödvändiga för
 anmälan av förflyttningar av hållna landlevande djur i enlighet med artiklarna
 149 och 150.
 c) Nödrutiner för anmälan av förflyttningar
 av hållna landlevande djur vid strömavbrott och andra störningar av Imsoc.
 d) Kraven när det gäller regioner som utses
 av medlemsstaterna för administration av anmälningar om förflyttningar i
 enlighet med artikel 150.3.
 2. Kommissionen får genom
 genomförandeakter fastställa bestämmelser avseende följande:
 a) Formatet för anmälan av förflyttningar av
 hållna landlevande djur
 i) från aktörerna till den behöriga
 myndigheten i deras ursprungsmedlemsstat i enlighet med artikel 149,
 ii) från den behöriga myndigheten i
 ursprungsmedlemsstaten till destinationsmedlemsstaten i enlighet med artikel
 150.
 b) Tidsfristerna för
 i) de nödvändiga uppgifter som avses i
 artikel 149 som aktören ska lämna till den behöriga myndigheten i
 ursprungsmedlemsstaten,
 ii) anmälan av förflyttningar av hållna
 landlevande djur som görs av den behöriga myndigheten i ursprungsmedlemsstaten
 enligt artikel 150.1.
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
 det granskningsförfarande som avses i artikel 255.2.
 Kapitel 4
 Förflyttning av landlevande sällskapsdjur inom unionen
 Artikel 152
 Förflyttning av landlevande sällskapsdjur utan kommersiellt syfte samt
 delegerade akter och genomförandeakter
 1. Sällskapsdjurshållare får endast
 flytta landlevande sällskapsdjur av de arter som anges i bilaga I utan
 kommersiellt syfte från en medlemsstat till en annan medlemsstat i följande
 fall:
 a) De landlevande sällskapsdjuren har
 identifierats och åtföljs av ett identifieringsdokument när detta krävs i
 enlighet med artikel 112 eller bestämmelser som antagits enligt artiklarna
 114 e och 117.
 b) Lämpliga åtgärder för förebyggande och
 bekämpning av sjukdomar har vidtagits under förflyttningen, för att garantera
 att de landlevande sällskapsdjuren inte medför en betydande risk för att
 förtecknade sjukdomar som avses i artikel 8.1 d och nya sjukdomar sprids
 till hållna landlevande djur på destinationsorten och under transport.
 2. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på sådana åtgärder för
 förebyggande och bekämpning av sjukdomar som avses i punkt 1 b för att säkerställa
 att de landlevande sällskapsdjuren inte medför en betydande risk för att de
 sjukdomar som avses i artikel 8.1 d och nya sjukdomar sprids till djur under
 transport och på destinationsorten och i förekommande fall med beaktande av
 hälsostatusen på destinationsorten.
 3. Kommissionen får genom
 genomförandeakter fastställa bestämmelser avseende de åtgärder för förebyggande
 och bekämpning av sjukdomar som föreskrivs i punkt 1 och de bestämmelser som
 antagits enligt punkt 2.
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
 det granskningsförfarande som avses i artikel 254.2.
 Kapitel 5
 Förflyttning av vilda landlevande djur
 Artikel 153
 Vilda landlevande djur
 1. Aktörerna får endast flytta vilda
 djur från en livsmiljö i en medlemsstat till en livsmiljö eller en anläggning i
 en annan medlemsstat i följande fall:
 a) Förflyttningen av vilda djur från deras
 livsmiljö utförs på ett sådant sätt att den inte medför en betydande risk för
 spridning av förtecknade sjukdomar som avses i artikel 8.1 d eller nya sjukdomar
 under befordran eller på destinationsorten.
 b) De vilda djuren kommer inte från en
 livsmiljö i en restriktionszon som omfattas av restriktioner vad gäller
 förflyttning på grund av förekomsten av en förtecknad sjukdom som avses i
 artikel 8.1 d eller en ny sjukdom för de förtecknade arterna enligt artiklarna
 70.2 c, 80.1 och 80.2 och bestämmelser som antagits enligt artiklarna
 70.3 b, 71.3, 80.4 och 81.3 eller nödåtgärder som föreskrivs i artiklarna
 245 och 246 och bestämmelser som antagits enligt artikel 248, såvida inte
 undantag har beviljats i enlighet med de bestämmelserna.
 c) De vilda djuren åtföljs av ett
 djurhälsointyg eller andra dokument i de fall där djurhälsointyg måste utfärdas
 för att säkerställa att de djurhälsokrav avseende förflyttning som fastställs i
 leden a och b och de bestämmelser som antagits enligt artikel 154.1 c och d är
 uppfyllda.
 d) Förflyttningen anmäls av den behöriga
 myndigheten i ursprungsmedlemsstaten till den behöriga myndigheten i
 destinationsmedlemsstaten, om ett djurhälsointyg krävs enligt de bestämmelser
 som antagits enligt artikel 154.1 c.
 2. Om ett djurhälsointyg måste utfärdas
 enligt de bestämmelser som antagits enligt artikel 154.1 c ska kraven i
 artiklarna 142, 145, 146.1, 146.2, 146.3 och 147 samt de bestämmelser som
 antagits enligt artiklarna 143, 144 och 146.4 tillämpas på förflyttningar av
 vilda landlevande djur.
 3. Om det krävs att förflyttningen
 anmäls i enlighet med punkt 1 d ska kraven i artiklarna 149 och 150 och de
 bestämmelser som antagits enligt delegerade akter enligt artikel 151 tillämpas
 på förflyttningar av vilda landlevande djur.
 Artikel 154
 Delegering av befogenheter avseende förflyttning av vilda landlevande djur
 1. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på följande:
 a) Djurhälsokraven för förflyttning av vilda
 landlevande djur i artikel 153.1 a och b.
 b) I förekommande fall, djurhälsokrav för
 införsel av vilda landlevande djur som förflyttas från naturen
 i) till en anläggning, eller
 ii) för att hållas som sällskapsdjur.
 c) Vid vilka typer av förflyttning av vilda
 landlevande djur eller i vilka situationer ett djurhälsointyg eller ett annat
 dokument måste åtfölja djuren vid förflyttningen och kraven avseende innehållet
 i sådana intyg eller dokument.
 d) Anmälan från den behöriga myndigheten i
 ursprungsmedlemsstaten till den behöriga myndigheten i
 destinationsmedlemsstaten när det gäller förflyttning av vilda landlevande djur
 mellan medlemsstaterna och de uppgifter som ska ingå i en sådan anmälan.
 2. Kommissionen får genom
 genomförandeakter fastställa bestämmelser för att precisera kraven i artikel
 153 och de delegerade bestämmelser som antagits enligt punkt 1 med avseende på
 följande:
 a) Förlagor till djurhälsointyg och andra
 dokument som måste åtfölja vilda landlevande djur vid förflyttningar, när så
 föreskrivs i delegerade akter som antagits enligt punkt 1 c.
 b) Formatet på anmälan från den behöriga
 myndigheten i ursprungsmedlemsstaten och tidsfristerna för dessa anmälningar,
 om detta föreskrivs i bestämmelser som antagits enligt punkt 1 d.
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
 det granskningsförfarande som avses i artikel 255.2.
 Kapitel 6
 Förflyttning av avelsmaterial inom unionen
 Avsnitt 1
 Allmänna krav
 Artikel 155
 Allmänna krav för förflyttning av avelsmaterial
 1. Aktörerna ska vidta lämpliga
 förebyggande åtgärder för att se till att förflyttning av avelsmaterial inte
 äventyrar hälsostatusen för hållna landlevande djur på destinationsorten med
 avseende på följande:
 a) De förtecknade sjukdomar som avses i
 artikel 8.1 d.
 b) Nya sjukdomar.
 2. Aktörerna får endast flytta
 avelsmaterial från anläggningen och ta emot sådant avelsmaterial om följande
 villkor är uppfyllda:
 a) Avelsmaterialet kommer från en anläggning
 som
 i) finns med i den behöriga myndighetens
 register över anläggningar i enlighet med artikel 88 a och inget undantag
 har beviljats av ursprungsmedlemsstaten i enlighet med artikel 83,
 ii) har godkänts av den behöriga
 myndigheten i enlighet med artikel 92.1, när så krävs enligt artikel 89.1 eller
 90.
 b) Avelsmaterialet uppfyller
 spårbarhetskraven i artikel 118.1 och bestämmelser som antagits enligt artikel
 119.1.
 3. Aktörerna ska uppfylla kraven i
 artikel 122 för transport av avelsmaterial från hållna landlevande djur.
 4. Aktörerna får inte flytta
 avelsmaterial från en anläggning i en medlemsstat till en anläggning i en annan
 medlemsstat, såvida inte den behöriga myndigheten i destinationsmedlemsstaten
 ger sitt uttryckliga tillstånd för förflyttningen, om avelsmaterialet är avsett
 att destrueras för utrotning av en sjukdom som omfattas av ett
 utrotningsprogram enligt artikel 30.1 eller 30.2.
 Artikel 156
 Skyldigheter för aktörerna på destinationsorten
 1. Aktörer
 som driver sådana anläggningar på destinationsorten som tar emot avelsmaterial
 från en anläggning i en annan medlemsstat ska göra följande:
 a) De ska
 kontrollera att följande finns med:
 i) Identifieringsmärken i enlighet med
 artikel 118 och bestämmelser som antagits enligt artikel 119.
 ii) Djurhälsointyg i enlighet med artikel
 159.
 b) De ska underrätta den behöriga
 myndigheten om eventuella oegentligheter när det gäller följande:
 i) Det avelsmaterial som mottagits.
 ii) Förekomsten av identifieringsmärken som
 avses i led a i.
 iii) Förekomsten av djurhälsointyg som avses
 i led a ii.
 2. I händelse av en oegentlighet enligt
 punkt 1 b ska aktören ha tillsyn över avelsmaterialet tills den behöriga
 myndigheten har fattat ett beslut om det.
 Avsnitt 2
 Förflyttning till andra medlemsstater av avelsmaterial från hållna nötkreatur,
 får, getter, svin och hästdjur samt från fjäderfä
 Artikel 157
 Aktörernas skyldigheter avseende förflyttning till andra medlemsstater av
 avelsmaterial från hållna nötkreatur, får, getter, svin och hästdjur samt från
 fjäderfä
 1. Aktörerna får endast flytta avelsmaterial
 från hållna nötkreatur, får, getter, svin och hästdjur samt från fjäderfä till
 en annan medlemsstat om avelsmaterialet uppfyller följande villkor:
 a) Det samlas in, produceras, behandlas och
 lagras i anläggningar för avelsmaterial som godkänts för detta syfte i enlighet
 med artiklarna 92.1 och 94.
 b) Det uppfyller spårbarhetskraven för den
 berörda typen av avelsmaterial i enlighet med artikel 118 och bestämmelser som
 antagits enligt artikel 119.
 c) Det har samlats in från donatordjur som
 uppfyller nödvändiga djurhälsokrav för att säkerställa att avelsmaterialet inte
 sprider förtecknade sjukdomar.
 d) Det har samlats in, producerats,
 bearbetats, lagrats och transporterats på ett sätt som säkerställer att det
 inte sprider förtecknade sjukdomar.
 2. Aktörerna får inte flytta
 avelsmaterial från hållna nötkreatur, får, getter, svin och hästdjur och från
 fjäderfä från en anläggning för avelsmaterial som omfattas av restriktioner vad
 gäller förflyttning som påverkar de förtecknade arterna i enlighet med
 följande:
 a) Artiklarna 55.1 a, 55.1 c,
 55.1 e, 55.1 f ii, 56, 61.1 a, 62.1, 65.1 c, 74.1, 78.1 och 78.2.
 b) Bestämmelser som antagits enligt
 artiklarna 55.2, 63, 67, 71.3, 74.3, 79 och 81.2.
 c) Nödåtgärder som föreskrivs i artiklarna
 246 och 247 och bestämmelser som antagits enligt artikel 248, om inte undantag
 föreskrivs i bestämmelser som antagits enligt artikel 247.
 Artikel 158
 Delegering av befogenheter avseende förflyttning till andra medlemsstater av
 avelsmaterial från hållna nötkreatur, får, getter, svin och hästdjur samt från
 fjäderfä
 Kommissionen ska ges befogenhet att anta
 delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på djurhälsokrav för
 förflyttning av avelsmaterial från hållna nötkreatur, får, getter, svin och
 hästdjur samt från fjäderfä till andra medlemsstater i enlighet med artikel
 157, för att precisera följande:
 a) Bestämmelser om insamling,
 produktion, bearbetning och lagring av avelsmaterial från dessa hållna djur vid
 godkända anläggningar som avses i artikel 157.1 a.
 b) Djurhälsokraven i artikel
 157.1 c avseende
 i) hållna djur från vilka avelsmaterial
 samlades in,
 ii) isolering eller karantän för de hållna
 donatordjur som avses i led i.
 c) Laboratorietest och andra test på
 hållna donatordjur och på avelsmaterial.
 d) Djurhälsokrav för insamling,
 produktion, bearbetning, lagring eller andra förfaranden samt för transport som
 föreskrivs i artikel 157.1 d.
 e) Undantag för aktörerna från
 bestämmelserna i artikel 157, med beaktande av de risker som avelsmaterialet
 medför och eventuella riskreducerande åtgärder som vidtagits.
 Avsnitt 3
 Utfärdande av djurhälsointyg och anmälan av förflyttningar
 Artikel 159
 Aktörernas skyldigheter avseende utfärdande av djurhälsointyg för förflyttning
 av avelsmaterial från hållna nötkreatur, får, getter, svin och hästdjur och
 från fjäderfä samt delegerade akter
 1. Aktörerna
 får endast flytta avelsmaterial från hållna nötkreatur, får, getter, svin och
 hästdjur samt från fjäderfä om det åtföljs av ett djurhälsointyg utfärdat av
 den behöriga myndigheten i ursprungsmedlemsstaten i enlighet med punkt 3 i
 följande fall:
 a) Förflyttning till en annan medlemsstat.
 b) Förflyttning inom en medlemsstat eller
 till en annan medlemsstat om
 i) avelsmaterialet från hållna djur
 tillåts lämna en restriktionszon som omfattas av sjukdomsbekämpningsåtgärder
 enligt artiklarna 55.1 f ii, 56, 64, 65, 74.1 och 78 och bestämmelser som
 antagits enligt artiklarna 55.2, 67, 71.3, 74.3, 79 och 81.2 eller de
 nödåtgärder som föreskrivs i artiklarna 246 och 247 och de bestämmelser som antagits
 enligt artikel 248 såvida inte undantag har beviljats från kravet på
 utfärdande av djurhälsointyg i enlighet med de bestämmelser som avses i detta
 led, och
 ii) avelsmaterialet från hållna djur är av
 arter som omfattas av de sjukdomsbekämpningsåtgärder eller nödåtgärder som
 avses i led i.
 2. Aktörerna ska vidta alla nödvändiga
 åtgärder för att säkerställa att det djurhälsointyg som avses i punkt 1
 åtföljer avelsmaterialet från ursprungsorten till destinationsorten.
 3. Den behöriga myndigheten ska på aktörens
 begäran utfärda ett djurhälsointyg för förflyttning av avelsmaterial som avses
 i punkt 1.
 4. Artiklarna 142, 145, 146 och 147
 samt de bestämmelser som antagits enligt artiklarna 143, 144 och 146.4 ska
 tillämpas på utfärdande av djurhälsointyg för avelsmaterial som avses i punkt
 1, och artikel 148.1 och de bestämmelser som antagits enligt artikel 148.2 ska
 tillämpas på egenförsäkran av förflyttningar av avelsmaterial.
 5. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på undantag från kraven
 på djurhälsointyg i punkt 1 för förflyttning av avelsmaterial från hållna
 nötkreatur, får, getter, svin och hästdjur samt från fjäderfä som inte utgör en
 betydande risk för spridning av sjukdomar på grund av följande:
 a) Vilket slag av avelsmaterial det är eller
 vilken djurart det kommer från.
 b) Produktions- och bearbetningsmetoderna på
 anläggningen för avelsmaterial.
 c) Den avsedda användningen av
 avelsmaterialet.
 d) Alternativa riskreducerande åtgärder som
 vidtagits för typen och kategorin av avelsmaterial och för anläggningen för
 avelsmaterial.
 Artikel 160
 Djurhälsointygens innehåll
 1. Det djurhälsointyg för avelsmaterial
 som föreskrivs i artikel 159 ska innehålla åtminstone följande uppgifter:
 a) Ursprungsanläggningen för avelsmaterialet
 samt destinationsanläggningen eller destinationsorten.
 b) Avelsmaterialets typ och det hållna
 donatordjurets art.
 c) Volymen avelsmaterial.
 d) Märkningen av avelsmaterialet, när så
 krävs enligt artikel 118.1 och enligt bestämmelser som antagits enligt artikel
 119.1.
 e) Uppgifter som behövs för att visa att
 avelsmaterialet i sändningen uppfyller kraven för förflyttning för den berörda
 arten enligt artiklarna 155 och 157 och de bestämmelser som antagits enligt
 artikel 158.
 2. Djurhälsointyget för avelsmaterial
 enligt artikel 159 får även innehålla andra uppgifter som krävs enligt annan
 unionslagstiftning.
 3. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på följande:
 a) De uppgifter som ska ingå i
 djurhälsointyget i enlighet med punkt 1.
 b) Utfärdande av djurhälsointyg för olika
 typer av avelsmaterial och från olika djurarter.
 4. Kommissionen får genom
 genomförandeakter fastställa bestämmelser avseende förlagorna till
 djurhälsointyg för avelsmaterial. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet
 med det granskningsförfarande som avses i artikel 255.2.
 Artikel 161
 Anmälan av förflyttning till andra medlemsstater av avelsmaterial från hållna
 nötkreatur, får, getter, svin och hästdjur samt från fjäderfä
 1. Aktörerna
 ska göra följande:
 a) Underrätta
 den behöriga myndigheten i ursprungsmedlemsstaten före den planerade
 förflyttningen av avelsmaterial från hållna nötkreatur, får, getter, svin och
 hästdjur och från fjäderfä till en annan medlemsstat om
 i) avelsmaterialet måste åtföljas av ett
 djurhälsointyg i enlighet med artikel 159.1,
 ii) förflyttningen måste anmälas i enlighet
 med delegerade akter som antagits enligt artikel 151.1 avseende avelsmaterial,
 med beaktande av punkt 3.
 b) Tillhandahålla alla uppgifter som är
 nödvändiga för att den behöriga myndigheten i ursprungsmedlemsstaten ska kunna
 anmäla förflyttning av avelsmaterial till den behöriga myndigheten i
 destinationsmedlemsstaten i enlighet med punkt 2.
 2. Den behöriga myndigheten i ursprungsmedlemsstaten
 ska anmäla förflyttningar av avelsmaterial från hållna nötkreatur, får, getter,
 svin och hästdjur och från fjäderfä till den behöriga myndigheten i
 destinationsmedlemsstaten i enlighet med de bestämmelser som antagits enligt
 artikel 151.
 3. Artiklarna 149 och 150 och
 bestämmelser som antagits enligt artikel 151 ska tillämpas på anmälan av
 avelsmaterial.
 Avsnitt 4
 Förflyttning till andra medlemsstater av avelsmaterial från andra hållna
 landlevande djur än nötkreatur, får, getter, svin och hästdjur samt fjäderfä
 Artikel 162
 Avelsmaterial från andra hållna landlevande djur än nötkreatur, får, getter,
 svin och hästdjur samt fjäderfä
 1. Aktörerna
 får endast flytta avelsmaterial från andra hållna landlevande djur än
 nötkreatur, får, getter, svin och hästdjur samt fjäderfä till en annan
 medlemsstat om avelsmaterialet inte medför en betydande risk för att
 förtecknade sjukdomar som avses i artikel 8.1 d sprids till förtecknade
 arter på destinationsorten, med beaktande av hälsostatusen på destinationsorten.
 2. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på djurhälsokrav,
 utfärdande av djurhälsointyg och krav på anmälan av förflyttning av
 avelsmaterial från andra hållna landlevande djur än nötkreatur, får, getter,
 svin och hästdjur samt fjäderfä, med beaktande av följande:
 a) Förtecknade sjukdomar som avses i
 artikel 8.1 d för de förtecknade arterna.
 b) De djurarter från vilka avelsmaterialets
 har samlats in och typen av avelsmaterial.
 c) Hälsostatusen på ursprungs- och
 destinationsorterna.
 d) Typen av insamling, produktion,
 bearbetning och lagring.
 e) Andra epidemiologiska faktorer.
 3. Om djurhälsointyg måste utfärdas och
 förflyttningar av avelsmaterial måste anmälas i enlighet med punkt 2 ska
 följande bestämmelser tillämpas:
 a) Bestämmelserna i artiklarna 159, 160 och
 161 och de bestämmelser som antagits enligt artiklarna 159.5 och 160.3 ska
 tillämpas för utfärdande av djurhälsointyg.
 b) Bestämmelserna i artikel 161.1 och 161.2
 ska tillämpas för anmälan av förflyttningar.
 Avsnitt 5
 Undantag
 Artikel 163
 Avelsmaterial avsett för vetenskapliga ändamål samt delegerade akter
 1. Genom undantag från avsnitten 1–4
 får den behöriga myndigheten på destinationsorten tillåta förflyttning för
 vetenskapliga ändamål av avelsmaterial som inte överensstämmer med kraven i de
 avsnitten, utom när det gäller artiklarna 155.1, 155.2 c, 155.3 och 156, under
 förutsättning att följande villkor är uppfyllda:
 a) Innan ett sådant tillstånd beviljas måste
 den behöriga myndigheten på destinationsorten vidta nödvändiga riskreducerande
 åtgärder för att se till att förflyttningarna av avelsmaterialet inte äventyrar
 hälsostatusen under befordran och på destinationsorterna avseende de
 förtecknade sjukdomar som avses i artikel 8.1 d.
 b) Förflyttningarna av avelsmaterialet sker
 under tillsyn av den behöriga myndigheten på destinationsorten.
 2. När
 den behöriga myndigheten på destinationsorten beviljar ett undantag i enlighet
 med punkt 1 ska den anmäla detta till ursprungsmedlemsstaterna och till de
 medlemsstater genom vilka avelsmaterialet passerar samt ange under vilka
 förutsättningar undantaget har beviljats.
 3. Kommissionen
 ska ges befogenhet att anta delegerade akter enligt artikel 253 med
 avseende på villkoren för undantag som beviljas av den behöriga myndigheten på
 destinationsorten, i enlighet med punkt 1.
 Kapitel 7
 Produktion, bearbetning och distribution av produkter av animaliskt ursprung
 inom unionen
 Artikel 164
 Allmänna skyldigheter för aktörerna avseende djurhälsa samt delegerade akter
 1. Aktörerna ska vidta lämpliga
 förebyggande åtgärder för att se till att produkter av animaliskt ursprung inte
 i något led i produktions-, bearbetnings- och distributionskedjan inom unionen
 orsakar spridning av följande:
 a) Förtecknade sjukdomar som avses i artikel
 8.1 d med beaktande av hälsostatusen på de orter där produktionen och
 bearbetningen sker eller på destinationsorten.
 b) Nya sjukdomar.
 2. Aktörerna ska se till att produkter
 av animaliskt ursprung inte kommer från anläggningar eller livsmedelsanläggningar
 eller härrör från djur som kommer från anläggningar som är föremål för
 följande:
 a) Nödåtgärder som föreskrivs i artiklarna
 246 och 247 och bestämmelser som antagits enligt artikel 248, såvida inte
 bestämmelser som antagits enligt artikel 248 innehåller undantag från
 kravet i punkt 1.
 b) Restriktioner vad gäller förflyttning av
 hållna landlevande djur och produkter av animaliskt ursprung i artiklarna 31.1,
 55.1 e, 56, 61.1 a, 62.1, 65.1 c, 70.1 b, 74.1 a, 78.1
 och 78.2 och de bestämmelser som antagits enligt artiklarna 55.2, 63, 66, 71.3,
 74.3, 79 och 81.2 såvida inte undantag från restriktionerna vad gäller
 förflyttning föreskrivs i de bestämmelserna.
 3. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på närmare krav som
 ändrar och kompletterar kraven i punkt 2 vad gäller förflyttning av produkter
 av animaliskt ursprung, med beaktande av följande:
 a) De förtecknade sjukdomar som avses i
 artikel 8.1 d och de berörda arterna.
 b) Riskerna.
 Artikel 165
 Skyldigheter för aktörerna avseende djurhälsointyg samt delegerade akter
 1. Aktörerna får endast flytta följande
 produkter av animaliskt ursprung inom en medlemsstat eller till en annan
 medlemsstat om produkterna åtföljs av ett djurhälsointyg utfärdat av den
 behöriga myndigheten i ursprungsmedlemsstaten i enlighet med punkt 3:
 a) Produkter av animaliskt ursprung som
 i) får flyttas från en restriktionszon som
 omfattas av nödåtgärder som föreskrivs i bestämmelser som antagits enligt
 artikel 248, och
 ii) härrör från djurarter som omfattas av
 de sjukdomsbekämpningsåtgärderna.
 b) Produkter av animaliskt ursprung som
 i) får flyttas från en restriktionszon som
 omfattas av sjukdomsbekämpningsåtgärder i enlighet med artiklarna 31.1, 55.1 f
 ii, 56, 61.1 a, 62.1, 64, 65.1 c, 70.1 b, 74.1 a, 78.1 och 78.2
 samt bestämmelser som antagits enligt artiklarna 55.2, 63, 67, 71.3, 74.3, 79
 och 81.2, och
 ii) härrör från djurarter som omfattas av
 de nödåtgärderna.
 2. Aktörerna ska vidta alla nödvändiga
 åtgärder för att säkerställa att det djurhälsointyg som avses i punkt 1
 åtföljer produkterna av animaliskt ursprung från ursprungsorten till
 destinationsorten.
 3. Den behöriga myndigheten ska på
 aktörens begäran utfärda ett djurhälsointyg för de förflyttningar av produkter
 av animaliskt ursprung som avses i punkt 1.
 4. Artiklarna 145, 146 och 147 samt de
 bestämmelser som antagits enligt artiklarna 143, 144 och 146.4 ska
 tillämpas på utfärdande av djurhälsointyg för de förflyttningar av produkter av
 animaliskt ursprung som avses i punkt 1.
 5. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på undantag från kraven
 på djurhälsointyg i punkt 1 och villkoren för dessa undantag, för förflyttning
 av produkter av animaliskt ursprung som inte utgör en betydande risk för
 spridning av sjukdomar på grund av följande:
 a) Typerna av produkter av animaliskt
 ursprung.
 b) De riskreducerande åtgärder som tillämpas
 på produkterna av animaliskt ursprung, vilket minskar risken för spridning av
 sjukdomar.
 c) Den avsedda användningen av produkterna
 av animaliskt ursprung.
 d) Destinationsorten för produkterna av
 animaliskt ursprung.
 Artikel 166
 Djurhälsointygens innehåll samt delegerade akter och genomförandeakter
 1. Det djurhälsointyg för produkter av
 animaliskt ursprung som föreskrivs i artikel 165.1 ska innehålla
 åtminstone följande uppgifter:
 a) Ursprungsanläggning eller ursprungsort
 och destinationsanläggning eller destinationsort.
 b) En beskrivning av produkterna av
 animaliskt ursprung.
 c) Antalet produkter av animaliskt ursprung.
 d) Identifiering av produkterna av
 animaliskt ursprung, när det krävs enligt artikel 65.1 h eller
 bestämmelser som antagits enligt artikel 67 a.
 e) Uppgifter som behövs för att visa att
 produkterna av animaliskt ursprung uppfyller kraven på restriktioner vad gäller
 förflyttning i artikel 164.2 och bestämmelser som antagits enligt artikel
 164.3.
 2. Det djurhälsointyg för produkter av
 animaliskt ursprung som avses i punkt 1 får innehålla andra uppgifter som krävs
 enligt annan unionslagstiftning.
 3. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på de uppgifter som ska
 ingå i djurhälsointyget enligt punkt 1.
 4. Kommissionen får genom
 genomförandeakter fastställa bestämmelser avseende förlagorna till
 djurhälsointyg för produkter av animaliskt ursprung som avses i punkt 1.
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som
 avses i artikel 255.2.
 Artikel 167
 Anmälan av förflyttning av produkter av animaliskt ursprung till andra
 medlemsstater
 1. Aktörerna ska göra följande:
 a) Underrätta den behöriga myndigheten i
 ursprungsmedlemsstaten före den planerade förflyttningen av produkter av
 animaliskt ursprung om sändningarna måste åtföljas av ett djurhälsointyg i enlighet
 med artikel 165.1.
 b) Tillhandahålla alla uppgifter som är
 nödvändiga för att den behöriga myndigheten i ursprungsmedlemsstaten ska kunna
 anmäla förflyttning av produkter av animaliskt ursprung till
 destinationsmedlemsstaten i enlighet med punkt 2.
 2. Den behöriga myndigheten i
 ursprungsmedlemsstaten ska anmäla förflyttningar av produkter av animaliskt
 ursprung till den behöriga myndigheten i destinationsmedlemsstaten i enlighet
 med artikel 150 och de bestämmelser som antagits enligt artikel 151.
 3. Artiklarna 149 och 150 och
 bestämmelser som antagits enligt artikel 151 ska tillämpas på anmälan av
 produkter av animaliskt ursprung.
 Kapitel 8
 Tillämpningsområde för nationella åtgärder
 Artikel 168
 Nationella åtgärder avseende förflyttning av djur och avelsmaterial
 1. Medlemsstaterna får vidta nationella
 åtgärder som rör förflyttning av hållna landlevande djur och avelsmaterial från
 dem inom sitt eget territorium.
 2. För sådana nationella åtgärder
 gäller följande:
 a) De ska ta hänsyn till bestämmelserna om
 förflyttning av djur och avelsmaterial i kapitlen 3, 4, 5 och 6 och får inte
 stå i strid med dessa bestämmelser.
 b) De får inte hindra förflyttning av djur
 och produkter mellan medlemsstaterna.
 c) De får inte gå utöver vad som är lämpligt
 och nödvändigt för att hindra introduktion och spridning av de förtecknade
 sjukdomar som avses i artikel 8.1 d.
 Artikel 169
 Nationella åtgärder för att begränsa effekterna av andra sjukdomar än
 förtecknade sjukdomar
 Om en annan sjukdom än en förtecknad sjukdom
 utgör en betydande risk för hållna landlevande djurs hälsa i en medlemsstat,
 får denna medlemsstat vidta nationella åtgärder för att bekämpa denna sjukdom,
 förutsatt att dessa åtgärder inte
 a) hindrar förflyttning av djur och
 produkter mellan medlemsstaterna,
 b) går utöver vad som är lämpligt och
 nödvändigt för att bekämpa den sjukdomen.
 AVDELNING II
 Vattenlevande djur och produkter av animaliskt ursprung från vattenlevande djur
 Kapitel 1
 Registrering, godkännande, journalföring och register
 Avsnitt 1
 Registrering av vattenbruksanläggningar
 Artikel 170
 Aktörernas skyldighet att registrera vattenbruksanläggningar
 1. Aktörer som driver vattenbruksanläggningar ska för att kunna
 registreras i enlighet med artikel 171 göra följande innan de inleder
 verksamheten:
 a) Underrätta den behöriga myndigheten om
 varje vattenbruksanläggning som de ansvarar för.
 b) Överlämna följande uppgifter till den
 behöriga myndigheten:
 i) Aktörens namn och adress.
 ii) Lokalernas läge och en beskrivning av
 dem.
 iii) Kategorierna och arterna av samt
 antalet vattenbruksdjur på vattenbruksanläggningen och vattenbruksanläggningens
 kapacitet.
 iv) Typen av vattenbruksanläggning.
 v) Övriga uppgifter om anläggningen som är
 relevanta för fastställande av vilken risk den utgör.
 2. Aktörer som driver vattenbruksanläggningar
 som avses i punkt 1 ska underrätta den behöriga myndigheten i följande fall:
 a) Om det sker en betydande förändring vid
 vattenbruksanläggningen i något av de avseenden som avses i punkt 1 b.
 b) Om verksamheten vid vattenbruksanläggningen
 upphör.
 3. När det gäller
 vattenbruksanläggningar som måste godkännas i enlighet med artikel 174.1
 behöver de uppgifter som anges i punkt 1 inte tillhandahållas.
 4. Aktörerna får ansöka om registrering
 enligt punkt 1 för en grupp vattenbruksanläggningar, förutsatt att
 anläggningarna uppfyller villkoren i antingen led a eller b:
 a) De är belägna i ett epidemiologiskt
 enhetligt område och alla aktörer i det området följer samma system för
 biosäkerhet.
 b) De drivs av samma aktör och
 i) följer samma system för biosäkerhet,
 och
 ii) är belägna i närheten av varandra.
 Om ansökan om registrering omfattar en grupp av
 anläggningar ska bestämmelserna i punkterna 1–3 och i artikel 171.2 samt de
 bestämmelser som antagits enligt artikel 173 som tillämpas på enskilda vattenbruksanläggningar
 tillämpas på hela gruppen av vattenbruksanläggningar.
 Artikel 171
 Den behöriga myndighetens skyldigheter avseende registrering av
 vattenbruksanläggningar
 Den behöriga myndigheten ska föra in
 a) vattenbruksanläggningar
 i det register över vattenbruksanläggningar som föreskrivs i artikel 183.1, om
 aktören har lämnat de uppgifter som krävs i enlighet med artikel 170.1,
 b) grupper
 av vattenbruksanläggningar i registret över vattenbruksanläggningar, förutsatt
 att de kriterier som anges i artikel 170.4 är uppfyllda.
 Artikel 172
 Undantag från aktörernas skyldighet att registrera vattenbruksanläggningar
 Genom undantag från artikel 170.1 får
 medlemsstaterna undanta vissa kategorier av vattenbruksanläggningar från kravet
 på registrering, med beaktande av följande kriterier:
 a) Kategorierna och arterna av samt
 antalet eller volymen vattenbruksdjur på vattenbruksanläggningen och
 vattenbruksanläggningens kapacitet.
 b) Typen av vattenbruksanläggning.
 c) Förflyttning av vattenbruksdjur till
 och från vattenbruksanläggningen.
 Artikel 173
 Genomförandebefogenheter avseende undantag från skyldigheten att registrera
 vattenbruksanläggningar
 Kommissionen får genom genomförandeakter
 fastställa bestämmelser avseende följande:
 a) De uppgifter som aktörerna ska
 tillhandahålla för registrering av vattenbruksanläggningen i enlighet med
 artikel 170.1.
 b) De typer av vattenbruksanläggningar
 för vilka medlemsstaterna kan bevilja undantag från registreringskravet i
 artikel 172, förutsatt att de utgör en obetydlig risk och med beaktande av de
 kriterier som föreskrivs i artikel 172.
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet
 med det granskningsförfarande som avses i artikel 255.2.
 Avsnitt 2
 Godkännande av vissa typer av vattenbruksanläggningar
 Artikel 174
 Godkännande av vissa vattenbruksanläggningar samt delegerade akter
 1. Aktörer som driver följande typer av
 vattenbruksanläggningar ska ansöka om godkännande hos den behöriga myndigheten
 i enlighet med artikel 178.1 och får inte inleda sin verksamhet innan vattenbruksanläggningen
 har godkänts i enlighet med artikel 179.1:
 a) Vattenbruksanläggningar där
 vattenbruksdjur hålls i syfte att flyttas från vattenbruksanläggningen antingen
 levande eller som produkter av animaliskt ursprung från vattenbruksdjur,
 förutom om de endast flyttas för ett av följande syften, varvid ingen sådan
 ansökan krävs:
 i) De är avsedda som livsmedel och flyttas
 i små mängder direkt till slutkonsumenten.
 ii) De flyttas till lokala
 detaljhandelsföretag som levererar direkt till slutkonsumenter.
 b) Andra vattenbruksanläggningar som utgör
 en stor risk på grund av följande:
 i) Kategorierna och arterna av samt
 antalet vattenbruksdjur på vattenbruksanläggningen.
 ii) Typen av vattenbruksanläggning.
 iii) Förflyttning av vattenbruksdjur till
 och från vattenbruksanläggningen.
 2. Aktörerna ska upphöra med
 verksamheten vid en vattenbruksanläggning som avses i punkt 1 i följande fall:
 a) Om den behöriga myndigheten återkallar
 eller upphäver tillfälligt sitt godkännande i enlighet med artikel 182.2.
 b) Om ett villkorat godkännande har
 beviljats i enlighet med artikel 181.3, men vattenbruksanläggningen fortfarande
 inte uppfyller alla de krav som avses i artikel 181.3 och därför inte får ett
 slutligt godkännande i enlighet med artikel 182.4.
 3. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på komplettering och
 ändring av bestämmelserna om godkännande av vattenbruksanläggningar i
 punkt 1, med avseende på följande:
 a) Undantag från kravet på att aktörerna ska
 ansöka hos den behöriga myndigheten om godkännande för de typer av
 vattenbruksanläggningar som avses i punkt 1 a.
 b) De typer av anläggningar som måste
 godkännas i enlighet med punkt 1 b.
 4. Kommissionen ska beakta följande
 kriterier när den antar delegerade akter som föreskrivs i punkt 3:
 a) De arter och kategorier av
 vattenbruksdjur som hålls i vattenbruksanläggningen.
 b) Typen av vattenbruksanläggning och typen
 av produktion.
 c) Typiska mönster för förflyttningar för
 typen av vattenbruksanläggning och de berörda arterna och kategorierna av
 vattenbruksdjur.
 5. Aktörerna får ansöka om godkännande
 för en grupp av vattenbruksanläggningar, under förutsättning att kraven i
 artikel 175 a och b är uppfyllda.
 Artikel 175
 Den behöriga myndighetens godkännande av en grupp av vattenbruksanläggningar
 Den behöriga myndigheten får bevilja
 godkännande i enlighet med artikel 179.1 för en grupp av
 vattenbruksanläggningar, under förutsättning att anläggningarna uppfyller
 villkoren i antingen led a eller b:
 a) De är belägna i ett epidemiologiskt
 enhetligt område och alla aktörer i det området följer samma system för
 biosäkerhet; leveransanläggningar, reningsanläggningar och liknande
 anläggningar som är belägna inom ett sådant epidemiologiskt enhetligt område
 måste dock godkännas var för sig.
 b) De drivs av samma aktör och
 i) följer samma system för biosäkerhet, och
 ii) är belägna i närheten av varandra.
 Om ett gemensamt godkännande beviljas för en
 grupp av vattenbruksanläggningar ska artiklarna 176 och 178–182 och
 bestämmelser som antagits enligt artiklarna 178.2 och 179.2 som tillämpas på
 enskilda vattenbruksanläggningar tillämpas på hela gruppen av
 vattenbruksanläggningar.
 Artikel 176
 Godkännande av status som avgränsad vattenbruksanläggning
 Aktörer som driver vattenbruksanläggningar och
 vill få status som avgränsad anläggning
 a) ska ansöka om godkännande hos den
 behöriga myndigheten i enlighet med artikel 178.1,
 b) får inte flytta vattenbruksdjur till
 en avgränsad vattenbruksanläggning i enlighet med kraven i artikel 203.1 och
 eventuella delegerade akter som antagits enligt artikel 203.2 innan
 anläggningen beviljats denna status av den behöriga myndigheten i enlighet med
 artiklarna 179 och 181.
 Artikel 177
 Godkännande av livsmedelsanläggningar för sjukdomskontroll av vattenlevande djur
 Aktörer som driver livsmedelsanläggningar för
 sjukdomskontroll av vattenlevande djur ska se till att deras anläggningar är
 godkända av den behöriga myndigheten för slakt av vattenlevande djur i syfte
 att bekämpa en sjukdom, i enlighet med artiklarna 61.1 b, 62, 68.1, 78.1 och
 78.2 och de bestämmelser som antagits enligt artiklarna 63, 70.3, 71.3 och
 78.3.
 Artikel 178
 Aktörernas skyldighet att lämna uppgifter som behövs för godkännande samt
 genomförandeakter
 1. Aktörerna ska för ansökan om
 godkännande av sin anläggning enligt artiklarna 174.1, 175, 176 a och
 177 lämna följande uppgifter till den behöriga myndigheten:
 a) Aktörens namn och adress.
 b) Anläggningens läge och en beskrivning av
 lokalerna.
 c) Kategorierna och arterna av samt antalet
 vattenbruksdjur på anläggningen.
 d) Typen av anläggning.
 e) I förekommande fall, närmare uppgifter om
 godkännandet av en grupp vattenbruksanläggningar i enlighet med artikel 175.
 f) Övriga uppgifter om
 vattenbruksanläggningen som är relevanta för fastställande av vilken risk den
 utgör.
 2. Aktörer som driver sådana
 anläggningar som avses i punkt 1 ska underrätta den behöriga myndigheten i
 följande fall:
 a) Om det sker en betydande förändring vid
 anläggningarna i något av de avseenden som avses i punkt 1 c.
 b) Om verksamheten vid anläggningen upphör.
 3. Kommissionen får genom
 genomförandeakter föreskriva vilka uppgifter som ska lämnas av aktörerna i
 deras ansökningar om godkännande för anläggningen i enlighet med punkt 1. Dessa
 genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses
 i artikel 255.2.
 Artikel 179
 Villkor för beviljande av godkännande samt delegerade akter
 1. Den behöriga myndigheten får endast
 bevilja godkännande för vattenbruksanläggningar som avses i artiklarna 174.1
 och 176 a, för grupper av vattenbruksanläggningar som avses i artikel 175
 och för livsmedelsanläggningar för sjukdomskontroll av vattenlevande djur som
 avses i artikel 177 i följande fall:
 a) Anläggningarna uppfyller, i tillämpliga
 fall, följande krav när det gäller
 i) karantän, isolering och andra
 biosäkerhetsåtgärder, med beaktande av kraven i artikel 9.1 b och bestämmelser
 som antagits enligt artikel 9.2,
 ii) övervakning enligt artikel 22, och om
 det är relevant för typen av anläggning och de risker som är förknippade med
 den, enligt artikel 23 och de bestämmelser som antagits enligt artikel 24, och
 iii) journalföring enligt artiklarna 185 och
 187 och de bestämmelser som antagits enligt artiklarna 188 och 189.
 b) Lokalerna och utrustningen vid
 anläggningen
 i) är ändamålsenliga, så att risken för
 introduktion och spridning av sjukdomar minskar till en godtagbar nivå, med
 beaktande av typen av anläggning, och
 ii) har tillräcklig kapacitet för antalet
 vattenbruksdjur.
 c) Anläggningarna medför inte en oacceptabel
 risk för spridning av sjukdomar, med beaktande av de riskreducerande åtgärder
 som vidtagits.
 d) Anläggningen har ett system som gör att
 aktören kan visa för den behöriga myndigheten att kraven i leden a, b och c är
 uppfyllda.
 2. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på kraven i punkt 1 vad
 gäller följande:
 a) Karantän, isolering och andra
 biosäkerhetsåtgärder enligt punkt 1 a i.
 b) Övervakning enligt
 punkt 1 a ii.
 c) Lokaler och utrustning enligt punkt 1 b.
 3. Kommissionen ska beakta följande vid
 utarbetandet av bestämmelserna i delegerade akter som ska antas i enlighet med
 punkt 2:
 a) Riskerna med varje typ av anläggning.
 b) Arterna och kategorierna av
 vattenbruksdjur eller vattenlevande djur.
 c) Typen av produktion.
 d) Typiska mönster för förflyttningar för
 typen av vattenbruksanläggning och de arter och kategorier av djur som hålls i
 dessa anläggningar.
 Artikel 180
 Tillämpningsområde avseende godkännande av anläggningar
 I godkännanden av vattenbruksanläggningar
 eller livsmedelsanläggningar för sjukdomskontroll av vattenlevande djur som
 beviljats i enlighet med artikel 179.1 ska den behöriga myndigheten
 uttryckligen ange följande:
 a) Vilken
 av de typer av vattenbruksanläggning som avses i artiklarna 174.1 och
 176 a, grupper av vattenbruksanläggningar som avses i artikel 175 och
 livsmedelsanläggningar för sjukdomskontroll av vattenlevande djur som avses i
 artikel 177 samt i bestämmelser som antagits enligt artikel 174.3 b som
 omfattas av godkännandet.
 b) Vilka
 arter och kategorier av vattenbruksdjur som omfattas av godkännandet.
 Artikel 181
 Den behöriga myndighetens förfaranden för beviljande av godkännande
 1. Den behöriga myndigheten ska
 fastställa vilka förfaranden aktörerna ska följa när de ansöker om godkännande
 för sina anläggningar i enlighet med artiklarna 174.1, 176 och 177.
 2. När den behöriga myndigheten tar
 emot en ansökan om godkännande från en aktör i enlighet med artiklarna 174.1,
 176 och 177 ska den göra ett besök på plats.
 3. Den behöriga myndigheten får bevilja
 ett villkorat godkännande för en anläggning om det, på grundval av aktörens
 ansökan och det besök på plats som den behöriga myndigheten därefter gör vid
 anläggningen i enlighet med punkt 1, visar sig att anläggningen uppfyller alla
 de viktigaste kraven som ger tillräckliga garantier för att en sådan anläggning
 inte innebar någon betydande risk, i syfte att säkerställa efterlevnad av alla
 krav för godkännande i artikel 179.1 och de bestämmelser som antagits enligt
 artikel 179.2.
 4. Om den behöriga myndigheten har
 beviljat ett villkorat godkännande i enlighet med punkt 3, ska den ge slutligt
 godkännande endast om ett nytt besök på plats vid anläggningen inom tre månader
 efter det att det villkorliga godkännandet har beviljats visar att anläggningen
 uppfyller alla krav för godkännande i artikel 179.1 och de bestämmelser som
 antagits enligt artikel 179.2.
 Om besöket på plats visar att det har gjorts
 väsentliga framsteg, men anläggningen ändå inte uppfyller samtliga krav, får
 den behöriga myndigheten förlänga det villkorade godkännandet. Ett villkorat
 godkännande får dock inte gälla längre än sammanlagt sex månader.
 Artikel 182
 Den behöriga myndighetens översyn, tillfälliga upphävande och återkallande av
 godkännanden
 1. Den behöriga myndigheten ska
 regelbundet se över de godkännanden av anläggningar som beviljats i enlighet
 med artikel 179.1.
 2. Om den behöriga myndigheten
 upptäcker allvarliga brister vid anläggningen vad gäller efterlevnaden av
 kraven i artikel 179.1 och de bestämmelser som antagits enligt artikel 179.2
 och aktören inte kan lämna tillräckliga garantier för att dessa brister kommer
 att åtgärdas, ska den behöriga myndigheten inleda förfaranden för att återkalla
 godkännandet av anläggningen.
 Den behöriga myndigheten får emellertid
 tillfälligt upphäva godkännandet av anläggningen om aktören kan garantera att
 bristerna kommer att åtgärdas inom rimlig tid.
 3. Godkännandet
 får endast återutfärdas efter återkallande eller tillfälligt upphävande i
 enlighet med punkt 2 om den behöriga myndigheten har förvissat sig om att
 anläggningen uppfyller alla de krav i denna förordning som är tillämpliga för
 den typen av anläggning.
 Avsnitt 3
 Den behöriga myndighetens register över vattenbruksanläggningar och
 livsmedelsanläggningar för sjukdomskontroll av vattenlevande djur
 Artikel 183
 Register över vattenbruksanläggningar och livsmedelsanläggningar för
 sjukdomskontroll av vattenlevande djur
 1. Den behöriga myndigheten ska föra
 och regelbundet uppdatera ett register över
 a) alla vattenbruksanläggningar som
 registrerats i enlighet med artikel 171,
 b) alla vattenbruksanläggningar som godkänts
 i enlighet med artikel 179.1,
 c) alla livsmedelsanläggningar för
 sjukdomskontroll av vattenlevande djur som godkänts i enlighet med artikel
 179.1.
 2. Det register över
 vattenbruksanläggningar som föreskrivs i punkt 1 ska innehålla följande
 uppgifter:
 a) Aktörens namn och adress samt
 registreringsnumret.
 b) Var vattenbruksanläggningen eller i
 tillämpliga fall gruppen av vattenbruksanläggningar är belägen.
 c) Typen av produktion på anläggningen.
 d) Anläggningens vatten- och avloppssystem i
 tillämpliga fall.
 e) De arter av vattenbruksdjur som hålls på
 anläggningen.
 f) Aktuell information om hälsostatusen vid
 den registrerade vattenbruksanläggningen, eller i tillämpliga fall, gruppen av
 anläggningar, vad gäller de förtecknade sjukdomar som avses i artikel
 8.1 d.
 3. För anläggningar som har godkänts i
 enlighet med artikel 179.1 ska den behöriga myndigheten i elektronisk form
 offentliggöra åtminstone de uppgifter som avses i punkt 2 a, c, e och f.
 4. Om det är lämpligt och
 ändamålsenligt får den behöriga myndigheten kombinera den registrering som
 avses i punkt 1 med registrering för andra syften.
 Artikel 184
 Delegering av befogenheter och genomförandeakter avseende registret över
 vattenbruksanläggningar
 1. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 254 med avseende på följande:
 a) De uppgifter som ska ingå i det register
 över vattenbruksanläggningar som föreskrivs i artikel 183.1.
 b) Allmänhetens tillgång till registret över
 anläggningar.
 2. Kommissionen får genom
 genomförandeakter föreskriva formatet på och rutinerna när det gäller det
 register över anläggningar som föreskrivs i artikel 183.1 och 183.3.
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
 det granskningsförfarande som avses i artikel 255.2.
 Avsnitt 4
 Journalföring och spårbarhet
 Artikel 185
 Skyldigheter för aktörer som driver vattenbruksanläggningar att föra journal
 1. Aktörer som driver
 vattenbruksanläggningar som måste registreras i enlighet med artikel 171 eller
 godkännas i enlighet med artikel 179.1 ska föra uppdaterade journaler som
 innehåller åtminstone följande uppgifter:
 a) Alla förflyttningar till och från
 vattenbruksanläggningen av vattenbruksdjur och produkter av animaliskt ursprung
 från dessa djur, i förekommande fall med uppgift om
 i) deras ursprungsort eller
 destinationsort, och
 ii) datumet för förflyttningarna.
 b) De djurhälsointyg i pappersformat eller
 elektroniskt format som i enlighet med artikel 208 och bestämmelser som
 antagits enligt artiklarna 211 b och c samt 213.2 måste åtfölja
 förflyttningar av vattenbruksdjur som anländer till vattenbruksanläggningen.
 c) Dödligheten inom varje epidemiologisk
 enhet och andra problem med sjukdom på vattenbruksanläggningen, med hänsyn till
 vad som är relevant för typen av produktion.
 d) Biosäkerhetsåtgärder, övervakning,
 behandlingar, testresultat och i förekommande fall andra relevanta uppgifter
 för
 i) kategorin och arten av vattenbruksdjur
 på anläggningen,
 ii) typen av produktion på
 vattenbruksanläggningen, och
 iii) typen av vattenbruksanläggning.
 e) Resultaten av de djurhälsobesök som krävs
 i enlighet med artikel 23.1 och de bestämmelser som antagits enligt artikel 24.
 2. Aktörer som driver
 vattenbruksanläggningar ska göra följande:
 a) Journalföra de uppgifter som föreskrivs i
 punkt 1 a på ett sådant sätt att de vattenlevande djurens ursprungs- och
 destinationsort kan spåras.
 b) Förvara de uppgifter som föreskrivs i
 punkt 1 på vattenbruksanläggningen och på begäran ge den behöriga myndigheten
 tillgång till dem.
 c) Spara de uppgifter som föreskrivs i punkt
 1 under en minimitid som den behöriga myndigheten fastställer, dock i minst tre
 år.
 Artikel 186
 Skyldighet för livsmedelsanläggningar för sjukdomskontroll av vattenlevande
 djur att föra journal
 1. Aktörer som driver
 livsmedelsanläggningar för sjukdomskontroll av vattenlevande djur som måste
 godkännas i enlighet med artikel 177 ska föra uppdaterade journaler över varje
 förflyttning till och från dessa anläggningar av vattenbruksdjur och produkter
 av animaliskt ursprung från sådana djur.
 2. Aktörer som driver
 livsmedelsanläggningar för sjukdomskontroll av vattenlevande djur ska göra
 följande:
 a) Förvara de journaler som föreskrivs i
 punkt 1 på livsmedelsanläggningen för sjukdomskontroll av vattenlevande djur
 och på begäran ge den behöriga myndigheten tillgång till dem.
 b) Spara de journaler som föreskrivs i punkt
 1 under en minimitid som den behöriga myndigheten fastställer, dock i minst tre
 år.
 Artikel 187
 Skyldighet för transportörer att föra journal
 1. Transportörer av vattenbruksdjur och
 vilda vattenlevande djur avsedda för vattenbruk ska föra uppdaterade journaler
 över följande:
 a) Dödligheten bland vattenbruksdjur och
 vilda vattenlevande djur under transporten, om det är genomförbart med hänsyn
 till typen av transport och de arter av vattenbruksdjur och vilda vattenlevande
 djur som transporteras.
 b) Vattenbruksanläggningar och
 livsmedelsanläggningar för sjukdomskontroll av vattenlevande djur som besökts
 av transportmedlet.
 c) Vattenbyte under transporten, med uppgift
 om källorna till nytt vatten och platsen för avtappning av vatten.
 2. Transportörerna ska göra följande:
 a) Föra de journaler som avses i punkt 1 och
 på begäran ge den behöriga myndigheten tillgång till dem.
 b) Spara de journaler som föreskrivs i punkt
 1 under en minimitid som den behöriga myndigheten fastställer, dock i minst tre
 år.
 Artikel 188
 Delegering av befogenheter avseende journalföring
 1. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på bestämmelser som
 kompletterar kraven på journalföring enligt artiklarna 185, 186 och 187
 och fastställa följande:
 a) Undantag från kraven på journalföring för
 i) aktörer som driver vissa kategorier av
 vattenbruksanläggningar samt transportörer,
 ii) vattenbruksanläggningar som håller ett
 litet antal djur eller transportörer som transporterar ett litet antal djur,
 och
 iii) vissa djurkategorier eller djurarter.
 b) Uppgifter som aktörerna ska journalföra
 utöver de som anges i artiklarna 185.1, 186.1 och 187.1.
 c) Minimitiden under vilken de journaler som
 avses i artiklarna 185, 186 och 187 måste sparas.
 2. Kommissionen ska beakta följande när
 den antar de delegerade akter som föreskrivs i punkt 1:
 a) Riskerna med varje typ av vattenbruksanläggning.
 b) Kategorierna och arterna av
 vattenbruksdjur på vattenbruksanläggningen.
 c) Typen av produktion på anläggningen.
 d) Typiska mönster för förflyttningar för
 typen av vattenbruksanläggning eller livsmedelsanläggning för sjukdomskontroll
 av vattenlevande djur.
 e) Antalet eller volymen vattenbruksdjur som
 finns på anläggningen eller som transporteras.
 Artikel 189
 Genomförandebefogenheter avseende journalföring
 Kommissionen
 får genom genomförandeakter fastställa bestämmelser avseende följande:
 a) Formatet på de journaler som ska
 föras i enlighet med artiklarna 185, 186 och 187.
 b) Elektronisk journalföring.
 c) Praktiska anvisningar för
 journalföringen.
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet
 med det granskningsförfarande som avses i artikel 255.2.
 Kapitel 2
 Förflyttning av andra vattenlevande djur än vattenlevande sällskapsdjur inom
 unionen
 Avsnitt 1
 Allmänna krav
 Artikel 190
 Allmänna krav för förflyttning av vattenlevande djur
 1. Aktörerna ska vidta lämpliga
 åtgärder för att se till att förflyttning av vattenlevande djur inte äventyrar
 hälsostatusen på destinationsorten med avseende på följande:
 a) De förtecknade sjukdomar som avses i
 artikel 8.1 d.
 b) Nya sjukdomar.
 2. Aktörerna
 får inte flytta vattenlevande djur till en vattenbruksanläggning eller för att
 användas som livsmedel eller sätta ut dem i naturen, om de vattenlevande djuren
 omfattas av något av följande:
 a) Restriktioner vad gäller förflyttning som
 påverkar den berörda kategorin och arten i enlighet med artiklarna 55.1, 56,
 61.1, 62, 64, 65, 70.1, 70.2, 74.1, 78.1, 78.2, 80.1 och 80.2 och bestämmelser
 som antagits enligt artiklarna 55.2, 63, 67, 70.3, 71.3, 74.3, 79, 80.4 och
 81.2.
 b) Nödåtgärder som föreskrivs i artiklarna
 244 och 247 och bestämmelser som antagits enligt artikel 248.
 Aktörerna får dock flytta de vattenlevande djuren
 om det i del III avdelning II föreskrivs undantag från restriktionerna vad
 gäller förflyttning eller utsättning, eller om det i bestämmelser som antagits
 enligt artikel 248 föreskrivs undantag från nödåtgärder.
 3. Aktörerna
 ska vidta alla nödvändiga åtgärder för att se till att vattenlevande djur,
 efter det att de har lämnat ursprungsorten, utan dröjsmål sänds till den
 slutliga destinationsorten.
 Artikel 191
 Sjukdomsförebyggande åtgärder vid transport samt delegerade akter
 1. Aktörerna ska vidta lämpliga och
 nödvändiga sjukdomsförebyggande åtgärder för att se till följande:
 a) Att de vattenlevande djurens hälsostatus
 inte äventyras under transporten.
 b) Att transporten av vattenlevande djur inte
 orsakar potentiell spridning av de förtecknade sjukdomar som avses i artikel
 8.1 d till människor eller djur under befordran och på
 destinationsorterna.
 c) Att utrustning och transportmedel rengörs
 och desinficeras, att de saneras med avseende på skadedjur och parasiter samt
 att andra lämpliga biosäkerhetsåtgärder vidtas med beaktande av riskerna med
 transporten.
 d) Att vattenbyte under transporten av
 vattenlevande djur avsedda för vattenbruk utförs på platser och under
 förhållanden som inte äventyrar hälsostatusen med avseende på de förtecknade
 sjukdomar som avses i artikel 8.1 d för
 i) de vattenlevande djur som
 transporteras,
 ii) eventuella vattenlevande djur på väg
 till destinationsorten,
 iii) vattenlevande djur på
 destinationsorten.
 2. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på följande:
 a) Rengöring och desinfektion av utrustning
 och transportmedel samt sanering av dem med avseende på skadedjur och parasiter
 i enlighet med punkt 1 c och användning av biocidprodukter för detta.
 b) Andra lämpliga biosäkerhetsåtgärder
 enligt punkt 1 c.
 c) Vattenbyte under transport enligt punkt 1
 d.
 Artikel 192
 Ändring av den avsedda användningen
 1. Vattenlevande djur som flyttas för
 destruering eller slakt i enlighet med de åtgärder som avses i led a eller b
 får inte användas för några andra ändamål:
 a) Sjukdomsbekämpande åtgärder enligt
 artiklarna 31.1, 55.1, 56, 61, 62, 64, 65, 67, 70, 74.1, 78 och 80 och de
 bestämmelser som antagits enligt artiklarna 55.2, 63, 66, 70.3, 71.3,
 74.3, 79, 80.3 och 81.2.
 b) Nödåtgärder som föreskrivs i artiklarna
 246 och 247 och bestämmelser som antagits enligt artikel 248.
 2. Vattenlevande djur som flyttas för
 att användas som livsmedel eller för vattenbruk, för utsättning i naturen eller
 för andra specifika ändamål får inte användas för något annat ändamål än det
 avsedda.
 Artikel 193
 Skyldigheter för aktörerna på destinationsorten
 1. Aktörer som driver anläggningar och
 livsmedelsanläggningar som tar emot vattenbruksdjur ska göra följande:
 a) Kontrollera att ett av följande dokument
 finns med:
 i) De djurhälsointyg som föreskrivs i
 artiklarna 208.1, 209 och 224.1 och de bestämmelser som antagits enligt
 artiklarna 188, 211 och 213.
 ii) Den egenförsäkran som föreskrivs i
 artikel 218.1 och de bestämmelser som antagits enligt artikel 218.3 och 281.4.
 b) De ska underrätta den behöriga
 myndigheten om eventuella oegentligheter när det gäller följande:
 i) De vattenbruksdjur som mottagits.
 ii) Förekomsten av de dokument som avses i
 led a i och ii.
 2. I händelse av en oegentlighet enligt
 punkt 1 b ska aktören isolera de berörda vattenbruksdjuren tills den
 behöriga myndigheten har fattat ett beslut om dem.
 Artikel 194
 Allmänna krav avseende förflyttning av vattenbruksdjur som passerar genom
 medlemsstaterna men är avsedda för export från unionen till tredjeländer eller
 tredjeterritorier
 Aktörerna ska se till att vattenbruksdjur som
 är avsedda för export till ett tredjeland eller ett tredjeterritorium och som
 passerar genom en annan medlemsstats territorium uppfyller kraven i artiklarna
 190, 191 och 192.
 Avsnitt 2
 Vattenlevande djur avsedda för vattenbruksanläggningar eller för utsättning i
 naturen
 Artikel 195
 Onormal dödlighet eller andra symtom på allvarlig sjukdom
 1. Aktörerna får inte flytta vattenlevande
 djur från en vattenbruksanläggning eller från naturen till en annan
 vattenbruksanläggning eller sätta ut dem i naturen om de härrör från en
 vattenbruksanläggning eller ett område med
 a) onormal dödlighet, eller
 b) andra symtom på allvarlig sjukdom vars
 orsak inte har fastställts.
 2. Genom undantag från punkt 1 får den
 behöriga myndigheten tillåta förflyttning eller utsättning av vattenlevande
 djur, efter en riskbedömning, förutsatt att de vattenlevande djuren härrör från
 en sådan del av vattenbruksanläggningen eller från naturen som är avskild från
 den epidemiologiska enhet där den onormala dödligheten eller de andra
 sjukdomssymtomen har förekommit.
 Artikel 196
 Förflyttning av vattenbruksdjur avsedda för medlemsstater, zoner eller
 delområden som förklarats sjukdomsfria eller som omfattas av ett
 utrotningsprogram samt delegerade akter
 1. Aktörerna får endast flytta
 vattenbruksdjur från en vattenbruksanläggning för de syften som avses i led a
 eller b om dessa vattenbruksdjur härrör från medlemsstater eller zoner eller
 delområden i dem som har förklarats sjukdomsfria i enlighet med artiklarna 36.3
 eller 37.4 när det gäller de förtecknade sjukdomar som avses i
 artikel 8.1 b eller c, om de är förtecknade arter för de förtecknade
 sjukdomarna och följande gäller:
 a) Vattenbruksdjuren ska föras in till
 medlemsstater, eller till zoner eller delområden i dem, som
 i) har förklarats sjukdomsfria i enlighet
 med artiklarna 36.3 eller 37.4, eller
 ii) omfattas av ett utrotningsprogram i
 enlighet med artikel 30.1 och 30.2 vad gäller en eller flera av de förtecknade
 sjukdomar som avses i artikel 8.1 b och c.
 b) Vattenbruksdjuren är avsedda
 i) för en vattenbruksanläggning som måste
 –
 registreras i enlighet med artikel 171, eller
 –
 godkännas i enlighet med artiklarna 174, 175, 176
 och 177,
 ii) för utsättning i naturen.
 2. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på undantag från kraven i
 punkt 1 vad gäller förflyttning eller utsättning som inte utgör en betydande
 risk för spridning av de förtecknade sjukdomar som avses i artikel 8.1 d
 på grund av följande:
 a) Arterna och kategorierna av
 vattenbruksdjur samt deras utvecklingsstadium.
 b) Ursprungs- och destinationsanläggningens
 typ.
 c) Den avsedda användningen av vattenbruksdjuren.
 d) Vattenbruksdjurens destinationsort.
 e) Behandlingar, bearbetningsmetoder och
 andra särskilda riskreducerande åtgärder som tillämpas på ursprungs- eller
 destinationsorterna.
 Artikel 197
 Undantag av medlemsstaterna avseende aktörernas skyldighet när det gäller
 förflyttning av vattenbruksdjur mellan medlemsstater, zoner eller delområden
 som omfattas av ett utrotningsprogram
 Genom undantag från artikel 196.1 får
 medlemsstaterna tillåta aktörerna att flytta vattenbruksdjur till zoner eller
 delområden för vilka ett utrotningsprogram har fastställts i enlighet med
 artikel 30.1 och 30.2 vad gäller de förtecknade sjukdomar som avses i artikel
 8.1 b och c, från andra zoner eller delområden för vilka ett sådant
 program också har fastställts för samma förtecknade sjukdomar, förutsatt att
 förflyttningen inte äventyrar hälsostatusen i destinationsmedlemsstaten eller i
 en zon eller ett delområde i den.
 Artikel 198
 Medlemsstaternas åtgärder avseende utsättning av vattenbruksdjur i naturen
 Medlemsstaterna får kräva att vattenbruksdjur
 bara sätts ut i naturen om de härrör från medlemsstater, zoner eller delområden
 som förklarats sjukdomsfria i enlighet med artiklarna 36.1 eller artikel
 37.1 vad gäller de förtecknade sjukdomar som avses i artikel 8.1 b och c för vilka
 den art av vattenbruksdjur som ska flyttas är en förtecknad art, oberoende av
 hälsostatusen i det område där vattenbruksdjuren ska sättas ut.
 Artikel 199
 Förflyttning av vilda vattenlevande djur avsedda för medlemsstater, zoner eller
 delområden som förklarats sjukdomsfria eller som omfattas av ett
 utrotningsprogram samt delegerade akter
 1. Artiklarna 196 och 197 ska även
 tillämpas på förflyttningar av vilda vattenlevande djur avsedda för
 vattenbrukanläggningar eller livsmedelsanläggningar för sjukdomskontroll av
 vattenlevande djur som måste
 a) registreras i enlighet med artikel 171,
 eller
 b) godkännas i enlighet med artiklarna
 174–177.
 2. Aktörerna
 ska vidta sjukdomsförebyggande åtgärder när de flyttar vilda vattenlevande djur
 mellan olika livsmiljöer, så att förflyttningen inte medför en betydande risk
 för att de förtecknade sjukdomar som avses i artikel 8.1 d sprids till
 vattenlevande djur på destinationsorten.
 3. Kommissionen
 ska ges befogenhet att anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på
 de sjukdomsförebyggande åtgärder som aktörerna ska vidta enligt punkt 2.
 Avsnitt 3
 Vattenlevande djur som är avsedda att användas som livsmedel
 Artikel 200
 Förflyttning av vattenbruksdjur avsedda för medlemsstater, zoner eller
 delområden som förklarats sjukdomsfria eller som omfattas av ett
 utrotningsprogram samt delegerade akter
 1. Aktörerna får endast flytta
 vattenbruksdjur från en vattenbruksanläggning för de syften som avses i led a
 eller b om dessa vattenbruksdjur härrör från medlemsstater eller zoner eller
 delområden i dem som har förklarats sjukdomsfria i enlighet med artiklarna 36.3
 eller 37.4 vad gäller de förtecknade sjukdomar som avses i
 artikel 8.1 b eller c om de är förtecknade arter för de förtecknade
 sjukdomarna och följande gäller:
 a) Vattenbruksdjuren ska föras in till
 medlemsstater eller zoner eller delområden i dem som förklarats sjukdomsfria i
 enlighet med artiklarna 36.3 eller 37.4 eller för vilka ett utrotningsprogram
 har fastställts i enlighet med artikel 30.1 eller 30.2 vad gäller en eller
 flera av de förtecknade sjukdomar som avses i artikel 8.1 b och c.
 b) Vattenbruksdjuren är avsedda att användas
 som livsmedel.
 2. Genom undantag från punkt 1 får
 medlemsstaterna tillåta aktörerna att föra in vattenbruksdjur till zoner eller
 delområden för vilka ett utrotningsprogram har fastställts i enlighet med
 artikel 30.1 och 30.2 vad gäller de förtecknade sjukdomar som avses i artikel
 8.1 b och c, från andra zoner eller delområden för vilka ett sådant program
 också har fastställts för samma förtecknade sjukdomar inom den medlemsstaten,
 förutsatt att förflyttningen inte äventyrar hälsostatusen i medlemsstaten eller
 i zonen eller delområdet i det.
 3. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på undantag från kraven
 för förflyttning i punkt 2 när det gäller förflyttning av vattenbruksdjur som
 inte medför en betydande risk för spridning av sjukdomar på grund av följande:
 a) Arterna och kategorierna av
 vattenbruksdjur samt deras utvecklingsstadium.
 b) Djurhållningsmetoderna och typen av
 produktion på ursprungs- och destinationsvattenbruksanläggningen.
 c) Den avsedda användningen av
 vattenbruksdjuren.
 d) Vattenbruksdjurens destinationsort.
 e) Behandlingar, bearbetningsmetoder och
 andra särskilda riskreducerande åtgärder som tillämpas på ursprungsorten eller
 destinationsorten.
 Artikel 201
 Förflyttning av vilda vattenlevande djur avsedda för medlemsstater, zoner eller
 delområden som förklarats sjukdomsfria eller som omfattas av ett
 utrotningsprogram samt delegerade akter
 1. Artikel 200.1 och 200.2 och de
 bestämmelser som antagits enligt artikel 200.3 ska även tillämpas på
 förflyttningar av vilda vattenlevande djur som ska användas som livsmedel och
 är avsedda för medlemsstater, eller zoner eller delområden i dem som förklarats
 sjukdomsfria i enlighet med artiklarna 36.3 eller 37.4 eller som omfattas av
 ett utrotningsprogram i enlighet med artikel 30.1 eller 30.2, om sådana
 åtgärder är nödvändiga för att säkerställa att de vilda vattenlevande djuren inte
 utgör en betydande risk för att de förtecknade sjukdomar som avses i artikel
 8.1 d sprids till vattenlevande djur på destinationsorten.
 2. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på krav för
 förflyttning av vilda vattenlevande djur avsedda att användas som livsmedel som
 kompletterar punkt 1.
 Avsnitt 4
 Vattenlevande djur som inte är avsedda för anläggningar, för utsättning i
 naturen eller att användas som livsmedel
 Artikel 202
 Förflyttning av vattenlevande djur som inte är avsedda för anläggningar, för
 utsättning i naturen eller att användas som livsmedel samt delegerade akter
 1. Aktörerna ska vidta nödvändiga
 förebyggande åtgärder för att säkerställa att förflyttning av vattenlevande
 djur som inte är avsedda för anläggningar, för utsättning i naturen eller att
 användas som livsmedel inte utgör en betydande risk för att de förtecknade
 sjukdomar som avses i artikel 8.1 d sprids till vattenlevande djur på
 destinationsorten.
 2. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på de förebyggande
 åtgärder som föreskrivs i punkt 1 för att säkerställa att de vattenlevande
 djuren inte sprider de förtecknade sjukdomar som avses i artikel 8.1 d, men med
 beaktande av de faktorer som avses i punkt 3.
 3. Kommissionen ska beakta följande när
 den antar de delegerade akter som föreskrivs i punkt 2:
 a) De förtecknade sjukdomar som avses i
 artikel 8.1 d och som är relevanta för den förtecknade arten eller
 kategorin av vattenlevande djur.
 b) Hälsostatusen vad gäller de förtecknade
 sjukdomar som avses i artikel 8.1 d i ursprungs- och
 destinationsmedlemsstater samt i delområden och zoner i dem.
 c) Ursprungs- och destinationsorterna.
 d) Typ av förflyttning av de vattenlevande
 djuren.
 e) Arterna och kategorierna av vattenlevande
 djur.
 f) De vattenlevande djurens ålder.
 g) Andra epidemiologiska faktorer.
 Avsnitt 5
 Undantag från avsnitten 1–4 och ytterligare riskreducerande åtgärder
 Artikel 203
 Vattenlevande djur avsedda för avgränsade anläggningar samt delegerade akter
 1. Aktörerna får endast flytta
 vattenlevande djur till en avgränsad vattenbruksanläggning om djuren uppfyller
 följande villkor:
 a) De härrör från en annan avgränsad
 vattenbruksanläggning.
 b) De medför inte en betydande risk för att
 förtecknade sjukdomar som avses i artikel 8.1 d sprids till förtecknade
 djurarter vid den avgränsade destinationsvattenbruksanläggningen, utom om
 förflyttningen godkänts för vetenskapliga ändamål.
 2. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på följande:
 a) Närmare krav för förflyttning av
 vattenbruksdjur till avgränsade vattenbruksanläggningar utöver kraven i punkt
 1.
 b) Särskilda bestämmelser om förflyttning av
 vattenbruksdjur till avgränsade vattenbruksanläggningar där de riskreducerande
 åtgärder som vidtagits garanterar att förflyttningen inte medför en betydande
 risk för vattenbruksdjurens hälsa på den avgränsade vattenbruksanläggningen och
 omgivande anläggningar.
 Artikel 204
 Undantag för förflyttning av vattenlevande djur för vetenskapliga ändamål samt
 delegerade akter
 1. Den behöriga myndigheten på
 destinationsorten får, efter samtycke från den behöriga myndigheten på
 ursprungsorten, tillåta förflyttning för vetenskapliga ändamål till sitt territorium
 av vattenlevande djur som inte uppfyller kraven i avsnitten 1–4, utom när det
 gäller artiklarna 190.1, 190.3, 191, 192 och 193.
 2. De behöriga myndigheterna får endast
 bevilja undantag för förflyttning av vattenlevande djur för vetenskapliga
 ändamål i enlighet med punkt 1 om följande villkor är uppfyllda:
 a) De behöriga myndigheterna på
 destinationsorten och ursprungsorten
 i) har enats om villkoren för
 förflyttningen,
 ii) har vidtagit nödvändiga riskreducerande
 åtgärder för att se till att förflyttningen av de vattenlevande djuren inte
 äventyrar hälsostatusen under befordran och på destinationsorterna avseende de
 förtecknade sjukdomar som avses i artikel 8.1 d,
 iii) har i förekommande fall anmält till den
 behöriga myndigheten i de medlemsstater genom vilka djuren passerar att ett
 undantag har gjorts samt på vilka villkor tillståndet beviljas.
 b) Förflyttningen av de vattenlevande djuren
 sker under tillsyn av de behöriga myndigheterna på ursprungsorten och på
 destinationsorten, och i förekommande fall, den behöriga myndigheten i den
 medlemsstat genom vilken djuren passerar.
 3. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på ändring och
 komplettering av bestämmelserna om undantag beviljade av de behöriga myndigheterna
 enligt punkt 1 och 2.
 Artikel 205
 Delegering av befogenheter avseende särskilda krav och undantag för
 utställningar, djurparker, djuraffärer, trädgårdsdammar, kommersiella akvarier
 och grossister
 Kommissionen ska ges befogenhet att anta
 delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på följande:
 a) Särskilda krav som kompletterar
 bestämmelserna i avsnitten 1–4 om förflyttning av vattenlevande djur för
 följande ändamål:
 i) Djurparker, djuraffärer och grossister.
 ii) Utställningar, idrotts- och kulturevenemang
 eller liknande evenemang.
 iii) Kommersiella akvarier.
 b) Undantag från avsnitten 1–4, utom
 när det gäller artiklarna 190.1, 190.3, 191, 192 och 193, för förflyttning av
 vattenlevande djur som avses i led a.
 Artikel 206
 Genomförandebefogenheter för tillfälliga undantag för förflyttning av särskilda
 arter eller kategorier av vattenlevande djur
 Kommissionen ska
 genom genomförandeakter fastställa bestämmelser avseende tillfälliga undantag
 från bestämmelserna i detta kapitel för förflyttning av särskilda arter eller
 kategorier av vattenlevande djur i något av följande fall:
 a) Kraven
 vad gäller förflyttning i artiklarna 195, 196.1, 197, 198, 199.1, 199.2, 200,
 201.1, 202.1, 203.1, 204.1 och 204.2 och de bestämmelser som antagits enligt
 artiklarna 196.2, 199.3, 201.2, 202.2, 203.2, 204.3 och 205 reducerar
 inte effektivt riskerna med vissa förflyttningar av vattenlevande djur.
 b) Den
 förtecknade sjukdom som avses i artikel 8.1 d verkar spridas trots de
 krav vad gäller förflyttning som fastställs i enlighet med avsnitten 1–5.
 Dessa
 genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses
 i artikel 255.2.
 Vid vederbörligen
 motiverade och tvingande skäl till skyndsamhet med avseende på en förtecknad
 sjukdom som utgör en mycket betydande risk och med beaktande av de faktorer som
 avses i artikel 205, ska kommissionen anta genomförandeakter med omedelbar
 verkan i enlighet med det förfarande som avses i artikel 255.3.
 Artikel 207
 Faktorer att beakta vid antagandet av delegerade akter och genomförandeakter
 enligt detta avsnitt
 Kommissionen ska beakta följande vid
 utarbetandet av bestämmelserna i delegerade akter och genomförandeakter enligt
 artiklarna 203.2, 204.3, 205 och 206:
 a) Riskerna med förflyttningen.
 b) Hälsostatusen vad gäller de
 förtecknade sjukdomar som avses i artikel 8.1 d på ursprungs- och
 destinationsorterna.
 c) De förtecknade arterna av
 vattenlevande djur för de förtecknade sjukdomar som avses i
 artikel 8.1 d.
 d) De biosäkerhetsåtgärder som
 vidtagits.
 e) Eventuella särskilda förhållanden
 under vilka vattenbruksdjuren hålls.
 f) Särskilda mönster för
 förflyttningar för typen av vattenbruksanläggning och de berörda arterna och
 kategorierna av vattenbruksdjur.
 g) Andra epidemiologiska faktorer.
 Avsnitt 6
 Utfärdande av djurhälsointyg
 Artikel 208
 Aktörernas skyldighet att se till att vattenbruksdjuren åtföljs av ett
 djurhälsointyg
 1. Aktörerna får endast flytta
 vattenbruksdjur om de åtföljs av ett djurhälsointyg utfärdat av den behöriga
 myndigheten på ursprungsorten i enlighet med artikel 216.1, om de hör till
 förtecknade arter för de relevanta förtecknade sjukdomar som avses i led a och
 de förflyttas i något av följande syften:
 a) De är avsedda att föras in till
 medlemsstater, eller till zoner eller delområden i dem, som förklarats
 sjukdomsfria i enlighet med artiklarna 36.3 och 37.4 eller för vilka ett
 utrotningsprogram har fastställts i enlighet med artikel 30.1 eller 30.2 vad
 gäller en eller flera av de förtecknade sjukdomar som avses i artikel 8.1 b och
 c.
 b) De är avsedda för något av följande
 ändamål:
 i) En vattenbruksanläggning.
 ii) Utsättning i naturen.
 iii) Att användas som livsmedel.
 2. Aktörerna får endast flytta
 vattenbruksdjur om de åtföljs av ett djurhälsointyg utfärdat av den behöriga
 myndigheten på ursprungsorten i enlighet med artikel 216.1, om de hör till
 förtecknade arter för de relevanta sjukdomar som avses i led a och de
 förflyttas av något av följande skäl:
 a) De tillåts lämna en restriktionszon som
 är föremål för sjukdomsbekämpningsåtgärder som föreskrivs i artiklarna
 55.1 f ii, 56, 64, 65.1, 74.1, 78.1 och 78.2 eller de bestämmelser
 som antagits enligt artiklarna 55.2, 67, 68, 71.3, 74.3, 79, 81.2 och 248
 för en eller flera förtecknade sjukdomar som avses i artikel 8.1 a och b.
 b) De är avsedda för något av följande
 ändamål:
 i) En vattenbruksanläggning.
 ii) Utsättning i naturen.
 iii) Att användas som livsmedel.
 3. Aktörerna ska vidta alla nödvändiga
 åtgärder för att se till att djurhälsointyget åtföljer vattenbruksdjuren från
 ursprungsorten till destinationsorten, såvida inte särskilda åtgärder
 föreskrivs i bestämmelser som antagits enligt artikel 214.
 Artikel 209
 Aktörernas skyldighet att se till att andra vattenlevande djur åtföljs av ett
 djurhälsointyg samt genomförandebefogenheter
 1. Aktörerna får endast flytta andra
 vattenlevande djur än de vattenbruksdjur som avses i artikel 208.1 och 208.2 om
 de åtföljs av ett djurhälsointyg utfärdat av den behöriga myndigheten på
 ursprungsorten i enlighet med artikel 216.1, om det på grund av de risker som
 är förknippade med förflyttningen av dessa vattenlevande djur är nödvändigt att
 utfärda djurhälsointyg för att se till att följande krav vad gäller
 förflyttning av de förtecknade djurarterna är uppfyllda:
 a) De krav som anges i avsnitten 1–5 och de
 bestämmelser som antagits med tillämpning av de avsnitten.
 b) Sjukdomsbekämpningsåtgärder som anges i
 artiklarna 55.1, 56, 61.1, 62, 64, 65.1, 74.1, 78.1 och 78.2 eller de
 bestämmelser som antagits enligt artiklarna 55.2, 63, 67, 68, 71.3, 74.3,
 79 och 81.2.
 c) Nödåtgärder som föreskrivs i de
 bestämmelser som antagits enligt artikel 248.
 2. Artikel 208 ska även tillämpas på
 vilda vattenlevande djur avsedda för en vattenbruksanläggning, såvida inte den
 behöriga myndigheten på ursprungsorten konstaterar att det inte är möjligt att
 utfärda ett intyg på grund av hurdan de vilda vattenlevande djurens
 ursprungsort är.
 3. Kommissionen ska genom
 genomförandeakter fastställa bestämmelser avseende aktörernas skyldighet enligt
 punkt 2, för att säkerställa att vilda vattenlevande djur avsedda för en
 vattenbruksanläggning åtföljs av ett djurhälsointyg.
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
 det granskningsförfarande som avses i artikel 255.2.
 Artikel 210
 Medlemsstaternas undantag för utfärdande av nationella djurhälsointyg
 Genom undantag från kraven på utfärdande av
 djurhälsointyg i artiklarna 208 och 209 får medlemsstaterna bevilja undantag
 för förflyttning av vissa sändningar av vattenlevande djur utan djurhälsointyg
 inom sina territorier, under förutsättning att de har ett alternativt system
 för att se till att sådana sändningar kan spåras och att de uppfyller
 djurhälsokraven för förflyttning i avsnitt 1–5.
 Artikel 211
 Delegering av befogenheter avseende utfärdande av djurhälsointyg för
 vattenlevande djur
 Kommissionen ska ges befogenhet att anta
 delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på följande:
 a) Undantag från kraven på
 djurhälsointyg i artiklarna 208 och 209 och villkoren för undantag vad gäller
 förflyttning av vattenlevande djur som inte utgör en betydande risk för
 spridning av sjukdomen på grund av följande:
 i) Kategorierna och arterna av
 vattenlevande djur eller deras utvecklingsstadium.
 ii) Djurhållningsmetoderna och typen av
 produktion vad gäller dessa arter och kategorier av vattenbruksdjur.
 iii) Den avsedda användningen av de
 vattenlevande djuren.
 iv) De vattenlevande djurens
 destinationsort.
 b) Särskilda bestämmelser om utfärdande
 av djurhälsointyg enligt artiklarna 208 och 209 om de alternativa
 riskreducerande åtgärder som behöriga myndigheten vidtagit säkerställer
 följande:
 i) Att de vattenlevande djuren kan spåras.
 ii) Att de vattenlevande djur som flyttas
 uppfyller djurhälsokraven i avsnitten 1–5.
 c) Närmare
 bestämmelser om de djurhälsointyg som måste åtfölja förflyttningar av
 vattenlevande djur för vetenskapliga ändamål enligt artikel 204.1.
 Artikel 212
 Djurhälsointygens innehåll
 1. Djurhälsointyget ska innehålla
 åtminstone följande uppgifter:
 a) Ursprungsanläggningen eller
 ursprungsorten, destinationsanläggningen eller destinationsorten och, om det är
 relevant för spridningen av sjukdomar, de anläggningar eller orter som besökts
 under befordran.
 b) En beskrivning av de vattenlevande
 djuren.
 c) Antalet vattenlevande djur och deras
 volym eller vikt.
 d) Uppgifter som är nödvändiga för att visa
 att djuren uppfyller kraven vad gäller förflyttning i avsnitten 1–5.
 2. Djurhälsointyget får även innehålla
 andra uppgifter som krävs enligt annan unionslagstiftning.
 Artikel 213
 Delegering av befogenheter och genomförandeakter avseende djurhälsointygens innehåll
 1. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på innehållet i
 djurhälsointyg enligt artikel 212.1:
 a) Närmare bestämmelser om innehållet i
 djurhälsointygen enligt artikel 212.1 för olika kategorier och arter av
 vattenlevande djur.
 b) Ytterligare uppgifter som ska ingå i
 djurhälsointyget enligt artikel 212.1.
 2. Kommissionen får genom
 genomförandeakter fastställa bestämmelser avseende förlagorna till
 djurhälsointygen.
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
 det granskningsförfarande som avses i artikel 255.2.
 Artikel 214
 Aktörernas skyldighet att se till att djurhälsointyg åtföljer vattenlevande
 djur till destinationsorten samt delegerade akter
 Kommissionen ska ges befogenhet att anta
 delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på särskilda åtgärder som
 kompletterar kraven i artikel 208 på utfärdande av djurhälsointyg för följande
 typer av förflyttningar av vattenlevande djur:
 a) Förflyttning av vattenlevande djur
 som inte får fortsätta till den slutliga destinationsorten utan måste återvända
 till sin ursprungsort eller flyttas till en annan destination, av ett eller
 flera av följande skäl:
 i) Den planerade befordran avbröts oväntat
 av djurskyddsskäl.
 ii) En olycka eller annan oförutsedd
 händelse inträffade under befordran.
 iii) De vattenlevande djuren avvisades på
 destinationsorten i en annan medlemsstat eller vid unionens yttre gränser.
 iv) De vattenlevande djuren avvisades i ett
 tredjeland.
 b) Förflyttning av vattenbruksdjur som
 är avsedda för utställningar och idrotts- eller kulturevenemang eller liknande
 evenemang, och senare förflyttning av dem tillbaka till ursprungsorten.
 Artikel 215
 Aktörernas skyldighet att samarbeta med de behöriga myndigheterna avseende
 utfärdande av djurhälsointyg
 Aktörerna ska göra följande:
 a) Ge den behöriga myndigheten alla de
 uppgifter som är nödvändiga för att fylla i det djurhälsointyg som föreskrivs i
 artiklarna 208 och 209 samt de bestämmelser som antagits enligt artiklarna 211,
 213 och 214.
 b) Vid behov genomföra
 dokumentkontroller, identitetskontroller och fysiska kontroller av de
 vattenlevande djuren i enlighet med artikel 216.3 och de bestämmelser som
 antagits enligt artikel 216.4.
 Artikel 216
 Den behöriga myndighetens ansvar för utfärdande av hälsointyg samt delegerade
 akter
 1. Den behöriga myndigheten ska på
 begäran av aktören utfärda ett djurhälsointyg för förflyttning av vattenlevande
 djur, när så krävs enligt artiklarna 208 och 209 eller enligt bestämmelser som
 antagits enligt artiklarna 211 och 214, förutsatt att följande djurhälsokrav, i
 tillämpliga fall, är uppfyllda:
 a) Kraven i artiklarna 190, 191.1, 192, 194,
 195, 196.1, 197, 198, 199.1, 199.2, 200, 202.1, 203.1, 204.1 och 204.2.
 b) Kraven i delegerade akter som antagits
 enligt artiklarna 191.2, 196.2, 199.3, 200.3, 201.2, 202.2, 203.2, 204.3 och
 205.
 c) Kraven i genomförandeakter som antagits
 enligt artikel 206.
 2. Djurhälsointygen ska
 a) kontrolleras och undertecknats av den
 officiella veterinären,
 b) vara giltiga under den tidsperiod som
 föreskrivs i de bestämmelser som antagits enligt punkt 4 b, under vilken
 de vattenbruksdjur som omfattas av intyget måste uppfylla de djurhälsogarantier
 som ingår i det.
 3. Den officiella veterinären ska innan
 han eller hon undertecknar ett djurhälsointyg genom dokumentkontroller,
 identitetskontroller och fysiska kontroller enligt de delegerade akter som antagits
 enligt punkt 4 försäkra sig om att de vattenlevande djur som omfattas av
 intyget uppfyller kraven i detta kapitel, med beaktande av de berörda arterna
 och kategorierna av vattenlevande djur samt av djurhälsokraven.
 4. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på följande:
 a) Bestämmelser om de olika
 dokumentkontroller, identitetskontroller och fysiska kontroller samt
 undersökningar för olika arter och kategorier av vattenlevande djur som måste
 utföras av den officiella veterinären i enlighet med punkt 3 för att
 kontrollera efterlevnaden av kraven i detta kapitel.
 b) Bestämmelser om tidsfristerna inom vilka
 dessa dokumentkontroller, identitetskontroller och fysiska kontroller samt
 undersökningar måste genomföras och djurhälsointyget utfärdas av den officiella
 veterinären före förflyttning av sändningar av vattenlevande djur.
 Artikel 217
 Elektroniska hälsointyg
 Elektroniska djurhälsointyg som utfärdas,
 behandlas och överförs genom Imsoc får ersätta de djurhälsointyg som ska
 åtfölja djuren enligt artikel 208 i följande fall:
 a) Det elektroniska djurhälsointyget
 innehåller alla de uppgifter som förlagan till djurhälsointyget ska innehålla i
 enlighet med artikel 212.1 och de bestämmelser som antagits enligt
 artikel 213.
 b) Spårbarheten för de vattenlevande
 djuren och möjligheten att koppla samman dessa djur med det elektroniska
 djurhälsointyget säkerställs.
 Artikel
 218
 Aktörernas egenförsäkran avseende förflyttning av vattenbruk till andra
 medlemsstater samt delegerade akter
 1. Aktörerna på ursprungsorten ska
 utfärda en egenförsäkran för förflyttning av vattenbruksdjur från
 ursprungsorten i en medlemsstat till destinationsorten i en annan medlemsstat
 och se till att denna försäkran åtföljer djuren, om de inte måste åtföljas av
 ett hälsointyg i enlighet med artiklarna 208 och 209 eller bestämmelser som
 antagits enligt artiklarna 211 och 214.
 2. Den försäkran som föreskrivs i punkt
 1 ska innehålla åtminstone följande uppgifter om vattenbruksdjuren:
 a) Deras ursprungsort, destinationsort och i
 förekommande fall alla platser under befordran.
 b) En beskrivning av vattenbruksdjuren,
 arterna, antalet, vikten eller volymen beroende på vad som är relevant för de
 berörda djuren.
 c) Uppgifter som behövs för att visa att
 vattenbruksdjuren uppfyller kraven vad gäller förflyttning i avsnitten 1–5.
 3. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på följande:
 a) Närmare bestämmelser om innehållet i den
 egenförsäkran som föreskrivs i punkt 2 för olika arter och kategorier av
 vattenbruksdjur.
 b) Ytterligare uppgifter som ska ingå i
 egenförsäkran utöver de som föreskrivs i punkt 2.
 4. Kommissionen får genom
 genomförandeakter fastställa bestämmelser avseende en förlaga för den
 egenförsäkran som föreskrivs i punkt 1.
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
 det granskningsförfarande som avses i artikel 255.2.
 Avsnitt 7
 Anmälan av förflyttning av vattenlevande djur till andra medlemsstater
 Artikel 219
 Aktörernas skyldighet att anmäla förflyttning av vattenlevande djur mellan
 medlemsstaterna
 Planerade förflyttningar av vattenlevande djur
 från en medlemsstat till en annan medlemsstat ska förhandsanmälas av aktörerna
 till den behöriga myndigheten i ursprungsmedlemsstaten i följande fall:
 a) Om de vattenlevande djuren måste
 åtföljas av ett djurhälsointyg utfärdat av den behöriga myndigheten i
 ursprungsmedlemsstaten i enlighet med artiklarna 208 och 209 eller bestämmelser
 som antagits enligt artiklarna 211 och 214.2.
 b) Om de vattenlevande djuren måste
 åtföljas av ett djurhälsointyg för vattenlevande djur när de flyttas från en
 restriktionszon, enligt artikel 208.2 a.
 c) Om de vattenbruksdjur och vilda
 vattenlevande djur som transporteras är avsedda
 i) för en anläggning som måste registreras
 i enlighet med artikel 171 eller godkännas i enlighet med artiklarna 174–177,
 eller
 ii) för utsättning i naturen.
 d) Om anmälan krävs i enlighet med
 delegerade akter som antagits enligt artikel 221.
 När det gäller den anmälan som föreskrivs i
 första stycket ska aktörerna ge den behöriga myndigheten i
 ursprungsmedlemsstaten alla nödvändiga uppgifter för att den ska kunna anmäla
 förflyttningen till den behöriga myndigheten i destinationsmedlemsstaten, i
 enlighet med artikel 220.1.
 Artikel 220
 Den behöriga myndighetens skyldighet att anmäla förflyttningar av vattenlevande
 djur till andra medlemsstater
 1. Den behöriga myndigheten i
 ursprungsmedlemsstaten ska anmäla de förflyttningar av vattenlevande djur som
 avses i artikel 219.1 till den behöriga myndigheten i
 destinationsmedlemsstaten, såvida inte ett undantag har beviljats för anmälan i
 enlighet med artikel 221.1 c.
 2. Den anmälan som avses i punkt 1 ska
 om möjligt ske genom Imsoc.
 3. Medlemsstaterna ska utse regioner
 för administration av de anmälningar av förflyttningar som den behöriga
 myndigheten gör enligt punkt 1.
 4. Genom undantag från punkt 1 får den
 behöriga myndigheten i ursprungsmedlemsstaten tillåta aktören att helt eller
 delvis anmäla förflyttningar av vattenlevande djur genom Imsoc till den
 behöriga myndigheten i destinationsmedlemsstaten.
 Artikel 221
 Delegering av befogenheter och genomförandeakter avseende den behöriga
 myndighetens anmälan av förflyttningar av vattenlevande djur
 1. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på följande:
 a) Kravet att aktörerna i enlighet med
 artikel 219.1 anmäler förflyttning mellan medlemsstaterna av andra arter eller
 kategorier av vattenlevande djur än de som avses i artikel 219.1 a, b och c, om
 sådana förflyttningar måste vara spårbara för att djurhälsokraven i detta
 kapitel ska uppfyllas.
 b) Uppgifter som är nödvändiga för att
 aktörerna och den behöriga myndigheten ska kunna anmäla förflyttningar av
 vattenlevande djur i enlighet med artiklarna 219.1 och 220.1.
 c) Undantag från kraven på anmälan i artikel
 219.1 c för sådana arter eller kategorier av vattenlevande djur eller typer av
 förflyttning som utgör en obetydlig risk.
 d) Nödrutiner för anmälan av förflyttningar
 av hållna landlevande djur vid strömavbrott och andra störningar av Imsoc.
 e) Kraven när det gäller regioner som utses
 av medlemsstaterna i enlighet med artikel 220.3.
 2. Kommissionen får genom
 genomförandeakter fastställa bestämmelser avseende följande:
 a) Formatet för anmälningar
 i) från aktörerna till den behöriga
 myndigheten i ursprungsmedlemsstaten vad gäller förflyttning av vattenlevande
 djur i enlighet med artikel 219,
 ii) från den behöriga myndigheten i
 ursprungsmedlemsstaten till destinationsmedlemsstaten vad gäller förflyttning
 av vattenlevande djur i enlighet med artikel 220.1.
 b) Tidsfristerna för
 i) de nödvändiga uppgifter som aktörerna
 ska lämna till den behöriga myndigheten i ursprungsmedlemsstaten enligt artikel
 219.1,
 ii) anmälan av förflyttningar som görs av
 den behöriga myndigheten i ursprungsmedlemsstaten enligt artikel 220.1.
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
 det granskningsförfarande som avses i artikel 255.2.
 Kapitel 3
 Förflyttning av vattenlevande sällskapsdjur inom unionen
 Artikel 222
 Förflyttning av vattenlevande sällskapsdjur utan kommersiellt syfte samt
 delegerade akter och genomförandeakter
 1. Sällskapsdjurshållare får endast
 förflytta vattenlevande sällskapsdjur av de arter som förtecknas i bilaga I
 utan kommersiellt syfte om lämpliga åtgärder för förebyggande och bekämpning av
 sjukdomar har vidtagits för att säkerställa att de inte medför en betydande
 risk för att förtecknade sjukdomar som avses i artikel 8.1 d och nya sjukdomar
 sprids till djur på destinationsorten och under transporten.
 2. Artikel 112, bestämmelserna i
 delegerade akter som antagits enligt artikel 114 f och bestämmelserna i
 genomförandeakter som antagits enligt artikel 117 ska tillämpas på
 identifiering och registrering av samt spårbarhet för vattenlevande
 sällskapsdjur.
 3. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på sådana åtgärder för
 förebyggande och bekämpning av sjukdomar som avses i punkt 1 för att
 säkerställa att de vattenlevande sällskapsdjuren inte medför en betydande risk
 för att de sjukdomar som avses i artikel 8.1 d och nya sjukdomar sprids till
 djur under transport och på destinationsorten, i förekommande fall med beaktande
 av hälsostatusen på destinationsorten.
 4. Kommissionen får genom
 genomförandeakter fastställa bestämmelser avseende åtgärder för förebyggande
 och bekämpning av sjukdomar i enlighet med punkt 1 och de bestämmelser som
 antagits enligt punkt 2.
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
 det granskningsförfarande som avses i artikel 255.2.
 Kapitel 4
 Produktion, bearbetning och distribution inom unionen av produkter av
 animaliskt ursprung från andra än levande vattenlevande djur
 Artikel 223
 Allmänna skyldigheter för aktörerna avseende djurhälsa samt delegerade akter
 1. Aktörerna ska vidta lämpliga
 förebyggande åtgärder för att se till att produkter av animaliskt ursprung från
 andra än levande vattenlevande djur inte i något led i produktions-, bearbetnings-
 och distributionskedjan inom unionen orsakar spridning av följande:
 a) Förtecknade sjukdomar som avses i artikel
 8.1 d med beaktande av hälsostatusen på de orter där produktionen och
 bearbetningen sker och på destinationsorten.
 b) Nya sjukdomar.
 2. Aktörerna ska se till att produkter
 av animaliskt ursprung från andra än levande vattenlevande djur inte kommer
 från anläggningar eller livsmedelsanläggningar eller härrör från djur som
 kommer från anläggningar eller livsmedelsanläggningar som är föremål för
 följande:
 a) Nödåtgärder som föreskrivs i artiklarna
 246 och 247 och bestämmelser som antagits enligt artikel 248 om inte undantag
 föreskrivs för de bestämmelserna i del VI.
 b) Restriktioner vad gäller förflyttning av
 vattenlevande djur och produkter av animaliskt ursprung från vattenlevande djur
 enligt artiklarna 31.1, 55.1, 56, 61.1 a, 62.1, 65.1 c, 70.1 b,
 74.1 a, 78.1, 78.2, 80.1 och 80.2 och bestämmelser som antagits enligt
 artiklarna 55.2, 63, 67, 71.3, 74.3, 79, 80.3 och 81.2, om inte undantag
 föreskrivs i de bestämmelserna.
 3. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på närmare krav som
 kompletterar kraven i punkt 2 vad gäller förflyttning av produkter av
 animaliskt ursprung från andra än levande vattenlevande djur, med beaktande av
 följande:
 a) Sjukdomarna och de arter av vattenlevande
 djur som berörs av dem, för vilka nödåtgärder eller restriktioner vad gäller
 förflyttning enligt punkt 2 tillämpas.
 b) Typerna av produkter av animaliskt ursprung
 från vattenlevande djur.
 c) De riskreducerande åtgärder som tillämpas
 på produkter av animaliskt ursprung från vattenlevande djur på ursprungs- och
 destinationsorterna.
 d) Den avsedda användningen av produkterna
 av animaliskt ursprung från vattenlevande djur.
 e) Destinationsorten för produkterna av
 animaliskt ursprung från vattenlevande djur.
 Artikel 224
 Djurhälsointyg och delegerade akter
 1. Aktörerna får endast flytta följande
 produkter av animaliskt ursprung från andra än levande vattenlevande djur om
 produkterna åtföljs av ett djurhälsointyg utfärdat av den behöriga myndigheten
 på ursprungsorten i enlighet med punkt 3:
 a) Produkter av animaliskt ursprung från
 vattenlevande djur som tillåts lämna en restriktionszon som omfattas av
 nödåtgärder som föreskrivs i bestämmelser som antagits enligt artikel 248 och
 dessa produkter av animaliskt ursprung härrör från arter av vattenlevande djur
 som omfattas av dessa nödåtgärder.
 b) Produkter av animaliskt ursprung från
 vattenlevande djur som tillåts lämna en restriktionszon som omfattas av
 sjukdomsförebyggande åtgärder i enlighet med artiklarna 31.1, 55.1 c, 56,
 61.1 a, 62.1, 63.1, 65.1 c, 70.1 b, 74.1 a, 78.1, 78.2,
 80.1 och 80.2 och bestämmelser som antagits enligt artiklarna 55.2, 63, 67,
 71.3, 74.3, 79, 80.3 och 81.2, och dessa produkter av animaliskt ursprung
 härrör från arter av vattenlevande djur som omfattas av dessa
 sjukdomsförebyggande åtgärder.
 2. Aktörerna ska vidta alla nödvändiga
 åtgärder för att säkerställa att det djurhälsointyg som avses i punkt 1
 åtföljer produkterna av animaliskt ursprung från ursprungsorten till
 destinationsorten.
 3. Den behöriga myndigheten ska på
 aktörens begäran utfärda ett djurhälsointyg för de förflyttningar av produkter
 av animaliskt ursprung från andra än levande vattenlevande djur som avses i
 punkt 1.
 4. Artiklarna 212 och 214–217 samt
 bestämmelser som antagits enligt artiklarna 213 och 216.4 ska tillämpas på
 utfärdande av intyg för de förflyttningar av produkter av animaliskt ursprung
 från andra än levande vattenlevande djur som avses i punkt 1.
 5. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på krav för och närmare
 bestämmelser om det djurhälsointyg som ska åtfölja produkter av animaliskt
 ursprung från andra än levande vattenlevande djur som avses i punkt 1, med
 beaktande av följande:
 a) Typerna av produkter av animaliskt
 ursprung.
 b) De riskreducerande åtgärder som tillämpas
 på produkterna av animaliskt ursprung och som minskar risken för spridning av
 sjukdomar.
 c) Den avsedda användningen av produkterna
 av animaliskt ursprung.
 d) Destinationsorten för produkterna av
 animaliskt ursprung.
 Artikel 225
 Djurhälsointygens innehåll samt delegerade akter och genomförandeakter
 1. Djurhälsointyget för produkter av
 animaliskt ursprung från andra än levande vattenlevande djur ska innehålla
 åtminstone följande uppgifter:
 a) Ursprungsanläggning eller ursprungsort
 och destinationsanläggning eller destinationsort.
 b) En beskrivning av produkterna av
 animaliskt ursprung.
 c) Mängden eller volymen av produkterna av
 animaliskt ursprung.
 d) Identifiering av produkterna av
 animaliskt ursprung, när det krävs enligt artikel 65.1 h eller
 bestämmelser som antagits enligt artikel 66.
 e) Uppgifter som behövs för att visa att
 produkterna av animaliskt ursprung i sändningen uppfyller kraven på
 restriktioner vad gäller förflyttning i artikel 223.2 och bestämmelser som
 antagits enligt artikel 223.3.
 2. Djurhälsointyget för produkter av
 animaliskt ursprung från andra än levande vattenlevande djur får innehålla
 andra uppgifter som krävs enligt annan unionslagstiftning.
 3. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på ändring och
 komplettering av de uppgifter som ska ingå i djurhälsointyget enligt punkt 1.
 4. Kommissionen får genom
 genomförandeakter fastställa bestämmelser avseende förlagorna till
 djurhälsointyg som avses i punkt 1.
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
 det granskningsförfarande som avses i artikel 255.2.
 Artikel 226
 Anmälan av förflyttning av produkter av animaliskt ursprung till andra
 medlemsstater
 1. Aktörerna ska göra följande:
 a) Underrätta
 den behöriga myndigheten i ursprungsmedlemsstaten före den planerade
 förflyttningen av produkter av animaliskt ursprung från andra än levande
 vattenlevande djur om sändningarna måste åtföljas av ett djurhälsointyg i
 enlighet med artikel 224.1.
 b) Tillhandahålla alla uppgifter som är
 nödvändiga för att den behöriga myndigheten i ursprungsmedlemsstaten ska kunna
 anmäla förflyttning av produkter av animaliskt ursprung från andra än levande
 vattenlevande djur till destinationsmedlemsstaten i enlighet med punkt 2.
 2. Den behöriga myndigheten i
 ursprungsmedlemsstaten ska anmäla förflyttningar av produkter av animaliskt
 ursprung från andra än levande vattenlevande djur till den behöriga myndigheten
 i destinationsmedlemsstaten i enlighet med artikel 220.1.
 3. Artiklarna 219 och 220 och
 bestämmelser som antagits enligt artikel 221 ska tillämpas på anmälan av
 produkter av animaliskt ursprung från andra än levande vattenlevande djur.
 Kapitel 5
 Nationella åtgärder
 Artikel 227
 Nationella åtgärder för att begränsa effekterna av andra sjukdomar än
 förtecknade sjukdomar
 1. Om en annan sjukdom än en förtecknad
 sjukdom som avses i artikel 8.1 d utgör en betydande risk för vattenlevande
 djurs hälsa i en medlemsstat, får denna medlemsstat vidta nationella åtgärder
 för att hindra introduktion eller spridning av denna sjukdom.
 Medlemsstaterna ska se till att de nationella
 åtgärderna inte går utöver vad som är lämpligt och nödvändigt för att hindra
 introduktion eller spridning av sjukdomen inom medlemsstaten.
 2. Medlemsstaterna ska i förväg anmäla
 alla föreslagna nationella åtgärder enligt punkt 1 som kan påverka
 förflyttningar mellan medlemsstaterna till kommissionen.
 3. Kommissionen ska godkänna och vid
 behov ändra de nationella åtgärder som avses i punkt 2 genom genomförandeakter.
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som
 avses i artikel 255.2.
 4. Det godkännande som avses i punkt 3
 får endast beviljas om restriktioner vad gäller förflyttningar mellan
 medlemsstaterna måste införas för att hindra introduktion eller spridning av
 den sjukdom som avses i punkt 1, med beaktande av hur sjukdomen och de åtgärder
 som vidtagits kommer att påverka unionen.
 AVDELNING III
 Djur av andra arter än de som definieras som landlevande eller vattenlevande
 djur samt avelsmaterial och produkter av animaliskt ursprung från dessa andra
 djur
 Artikel 228
 Djurhälsokrav avseende andra djur samt avelsmaterial och animaliska produkter
 från dessa andra djur
 Om andra djur
 är förtecknade arter för en förtecknad sjukdom som avses i artikel 8.1 d och
 dessa andra djur, eller avelsmaterial eller produkter av animaliskt ursprung
 från dem, utgör en risk för människors eller djurs hälsa ska följande
 djurhälsokrav tillämpas:
 a) Kraven avseende registrering,
 godkännande, journalföring och register för anläggningar och transportörer i
 avdelning I kapitel 1 och avdelning II kapitel 1.
 b) Kraven avseende spårbarhet i artiklarna
 102–105, 112 och 113 för andra djur och i artikel 119 för avelsmaterial.
 c) Följande krav avseende förflyttning:
 i) För andra djur som huvudsakligen lever i
 landmiljö eller som vanligen drabbas av sjukdomar hos landlevande djur, med
 beaktande av kriterierna i artikel 229.3 d och e, de krav som föreskrivs i
 del IV avdelning I kapitel 3 avsnitten 1 och 6 samt i del IV avdelning I
 kapitlen 4 och 5.
 ii) För andra djur som huvudsakligen lever
 i vattenmiljö eller som vanligen drabbas av sjukdomar hos vattenlevande djur,
 med beaktande av kriterierna i artikel 229.3 d och e, de krav som föreskrivs i
 del IV avdelning II kapitel 2 avsnitten 1–5 samt i avdelning II kapitel 2.
 iii) För andra sällskapsdjur, de krav som
 föreskrivs i artiklarna 112 och 152.
 iv) För avelsmaterial, de allmänna krav för
 förflyttning som föreskrivs i artiklarna 155 och 156 och de särskilda krav
 för förflyttning till andra medlemsstater som föreskrivs i artiklarna 162 och
 163.
 v) För produkter av animaliskt ursprung, de
 allmänna skyldigheter för aktörerna avseende djurhälsa vid produktion,
 bearbetning och distribution av produkter av animaliskt ursprung som föreskrivs
 i artiklarna 164 och 223.
 d) Följande skyldighet avseende
 utfärdande av djurhälsointyg för aktörerna och den behöriga myndigheten och
 avseende egenförsäkran för aktörerna:
 i) För andra djur i enlighet med
 bestämmelserna i artiklarna 140–148 eller artiklarna 208–218.
 ii) För avelsmaterial i enlighet med
 bestämmelserna i artiklarna 159 och 160.
 iii) För produkter av animaliskt ursprung i
 enlighet med bestämmelserna i artiklarna 165 och 166 eller artiklarna 224 och
 225.
 e) Anmälan av förflyttningar av
 aktörerna och av den behöriga myndigheten, med beaktande av kraven i artiklarna
 149, 150, 151, 161, 167 och i artiklarna 219–221 och 226.
 Artikel 229
 Delegering av befogenheter och genomförandeakter avseende djurhälsokrav för
 andra djur samt för avelsmaterial och produkter av animaliskt ursprung från
 andra djur
 1. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på komplettering och
 ändring av följande krav i artikel 228 för andra djur samt för avelsmaterial
 och produkter av animaliskt ursprung från dem, som är nödvändiga för att
 reducera riskerna för de sjukdomar som avses i dem:
 a) Kraven avseende registrering,
 godkännande, journalföring och register för anläggningar som håller eller
 transportörer som transporterar andra djur samt avelsmaterial och produkter av
 animaliskt ursprung från dem enligt artikel 228 a.
 b) Kraven avseende spårbarhet för andra djur
 och avelsmaterial från dem enligt artikel 228 b.
 c) Kraven avseende förflyttning för andra
 djur och avelsmaterial från dem enligt artikel 228 c.
 d) Kraven avseende aktörernas och den
 behöriga myndighetens skyldighet vad gäller utfärdande av djurhälsointyg och
 aktörernas skyldigheter vad gäller egenförsäkran för andra djur samt
 avelsmaterial och produkter av animaliskt ursprung från dem enligt artikel
 228 d.
 e) Kraven avseende aktörernas och den
 behöriga myndighetens anmälan av förflyttning för andra djur och avelsmaterial
 från dem enligt artikel 228 e.
 2. Kommissionen får anta
 genomförandeakter med avseende på närmare bestämmelser om genomförandet av de
 åtgärder för förebyggande och bekämpning av sjukdomar som föreskrivs i punkt 1.
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
 det granskningsförfarande som avses i artikel 255.2.
 3. Kommissionen ska beakta ett eller
 flera av kriterierna nedan när de delegerade akter och genomförandeakter som
 föreskrivs i punkterna 1 och 2 antas:
 a) Arterna eller kategorierna av andra djur
 upptas som förtecknade arter i enlighet med artikel 7.2 för en eller fler
 förtecknade sjukdomar för vilka vissa åtgärder för förebyggande och bekämpning
 enligt denna förordning ska tillämpas.
 b) Profilen för den förtecknade sjukdom som
 drabbar andra arter och kategorier av djur som avses i led a.
 c) Genomförbarheten, tillgängligheten och
 effektiviteten hos åtgärder för förebyggande och bekämpning av sjukdomen hos
 den förtecknade art som omfattas av åtgärderna.
 d) Den land- eller vattenmiljö där dessa
 andra djur huvudsakligen lever.
 e) Den typ av sjukdomar som drabbar sådana
 andra djur, dvs. antingen sjukdomar som vanligen drabbar landlevande djur eller
 sjukdomar som vanligen drabbar vattenlevande djur oberoende av den huvudsakliga
 livsmiljö som avses i led b.
 DEL V
 INFÖRSEL TILL UNIONEN OCH EXPORT
 Kapitel 1
 Införsel till unionen av djur, avelsmaterial och produkter av
 animaliskt ursprung från tredjeländer och tredjeterritorier
 Avsnitt 1
 Krav för införsel till unionen
 Artikel 230
 Krav för införsel till unionen av djur, avelsmaterial och produkter av
 animaliskt ursprung
 1. Medlemsstater
 får endast tillåta införsel till unionen av sändningar av djur, avelsmaterial
 och produkter av animaliskt ursprung från tredjeländer eller tredjeterritorier
 om de uppfyller följande krav:
 a) De kommer från ett tredjeland eller
 tredjeterritorium som förtecknats i enlighet med artikel 231 för den
 djurarten och djurkategorin, det avelsmaterialet eller de produkterna av
 animaliskt ursprung, eller från en zon eller ett delområde därav, såvida de
 inte omfattas av ett undantag eller ytterligare bestämmelser som antagits
 enligt artikel 241.1.
 b) De kommer från anläggningar som har
 godkänts och tagits upp på en förteckning, då ett sådant godkännande och
 upptagande krävs enligt artikel 234 och bestämmelser som antagits enligt
 artikel 235.
 c) De uppfyller de djurhälsokrav för
 införsel till unionen som fastställs i delegerade akter som antagits enligt
 artikel 236.1, när sådana krav fastställs för djuren, avelsmaterialet
 eller produkterna av animaliskt ursprung i sändningen.
 d) De åtföljs av djurhälsointyg, försäkran
 och andra dokument, då sådana krävs enligt artikel 239.1 eller
 bestämmelser som antagits enligt artikel 239.4.
 2. Aktörerna ska uppvisa sändningar av
 djur, avelsmaterial och produkter av animaliskt ursprung från tredjeländer
 eller tredjeterritorier för offentlig kontroll enligt artikel 45 i
 förordning (EU) nr XXX/XXX [Publication office: enter number],
 såvida inget undantag vid införselstället till unionen föreskrivs enligt den
 förordningen.
 Avsnitt 2
 upptagande av tredjeländer och tredjeterritorier på förteckningen
 Artikel 231
 Förteckningar över tredjeländer och tredjeterritorier från vilka införsel till
 unionen av djur, avelsmaterial och produkter av animaliskt ursprung är tillåten
 samt genomförandeakter och delegerade akter
 1. Kommissionen ska genom
 genomförandeakter upprätta förteckningar över tredjeländer och
 tredjeterritorier från vilka införsel till unionen av vissa djurarter och
 djurkategorier, avelsmaterial och produkter av animaliskt ursprung ska
 tillåtas, med beaktande av följande kriterier:
 a) Djurhälsolagstiftningen i tredjelandet
 eller tredjeterritoriet och bestämmelserna om införsel till det landet eller
 territoriet av djur, avelsmaterial och produkter av animaliskt ursprung från
 andra tredjeländer och tredjeterritorier.
 b) De garantier som den behöriga myndigheten
 i tredjelandet eller tredjeterritoriet lämnar vad gäller ett effektivt
 genomförande och en effektiv kontroll av den djurhälsolagstiftning som avses i
 led a.
 c) Organisationen av, sammansättningen av,
 resurserna hos och de juridiska befogenheterna hos den behöriga myndigheten i
 tredjelandet eller tredjeterritoriet.
 d) Förfaranden avseende djurhälsointyg i
 tredjelandet eller tredjeterritoriet.
 e) Djurhälsostatusen i tredjelandet eller
 tredjeterritoriet, eller zoner och delområden därav, med beaktande av följande:
 i) Förtecknade sjukdomar och nya
 sjukdomar.
 ii) Alla aspekter av djurs och människors
 hälsa eller miljön i tredjelandet eller tredjeterritoriet, eller i zonen eller
 delområdet därav, som kan utgöra en risk för djurs eller människors hälsa eller
 miljöstatusen i unionen.
 f) De garantier som den behöriga
 myndigheten i tredjelandet eller tredjeterritoriet kan lämna vad gäller
 efterlevnaden av och likvärdigheten med relevanta djurhälsokrav som är
 tillämpliga i unionen.
 g) Hur regelbundet och snabbt tredjelandet
 eller tredjeterritoriet tillhandahåller information om infektiösa eller
 smittsamma djursjukdomar inom dess territorium till Världsorganisationen för
 djurens hälsa (OIE), i synnerhet information om sjukdomar som förtecknas i
 OIE:s Terrestrial Animal Health Code och Aquatic Animal Health Code.
 h) Resultaten av kommissionens kontroller
 som utförts i tredjelandet eller tredjeterritoriet.
 i) Erfarenheter från tidigare införsel av
 djur, avelsmaterial och produkter av animaliskt ursprung från tredjelandet
 eller tredjeterritoriet, och resultaten av den offentliga kontroll som
 genomförts vid införselstället till unionen på sådana djur, avelsprodukter och
 produkter av animaliskt ursprung.
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
 det granskningsförfarande som avses i artikel 255.2.
 2. I avvaktan på
 antagandet av de förteckningar över tredjeländer och tredjeterritorier som
 avses i punkt 1 och under förutsättning att sådana förteckningar inte har
 upprättats enligt den unionslagstiftning som avses i artikel 258.2, ska
 medlemsstaterna avgöra från vilka tredjeländer och tredjeterritorier som vissa
 djurarter eller djurkategorier, avelsmaterial eller produkter av animaliskt
 ursprung får föras in till unionen.
 Vid tillämpningen av första stycket ska
 medlemsstaterna beakta kriterierna för upptagande på förteckningarna över
 tredjeländer och tredjeterritorier i punkt 1 a–i.
 3. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på undantag från
 punkt 2 för att begränsa möjligheten för medlemsstaterna att bestämma från
 vilka tredjeländer och tredjeterritorier som en viss djurart eller djurkategori,
 ett visst avelsmaterial eller viss produkt av animaliskt ursprung kan föras in
 till unionen, när så är nödvändigt på grund av riskerna med den djurarten eller
 djurkategorin, det avelsmaterialet eller den produkten av animaliskt ursprung.
 Artikel 232
 Uppgifter som ska ingå i förteckningarna över tredjeländer och
 tredjeterritorier
 Kommissionen ska ange följande uppgifter för
 varje tredjeland eller tredjeterritorium i de förteckningar som föreskrivs i
 artikel 231.1:
 a) Djurkategorier eller djurarter, avelsmaterial
 eller produkter av animaliskt ursprung som får föras in till unionen från
 tredjelandet eller tredjeterritoriet.
 b) Om de djur, avelsmaterial eller
 produkter av animaliskt ursprung som anges enligt led a får föras in till
 unionen från tredjelandets eller tredjeterritoriets hela territorium eller
 endast från en eller flera zoner eller delområden därav.
 Artikel 233
 Tillfälligt eller permanent avlägsnande av tredjeländer och tredjeterritorier
 från förteckningen och genomförandeakter
 1. Kommissionen ska genom
 genomförandeakter tillfälligt eller permanent avlägsna ett tredjeland eller
 tredjeterritorium, eller en zon eller ett delområde därav, från den förteckning
 som föreskrivs i artikel 231.1 av något av följande skäl:
 a) Tredjelandet eller tredjeterritoriet,
 eller en eller flera zoner eller delområden därav, uppfyller inte längre
 kriterierna i artikel 231.1 när så är relevant för införsel till unionen
 av en viss djurart eller djurkategori, ett visst avelsmaterial eller en viss
 produkt av animaliskt ursprung.
 b) Djurhälsosituationen i tredjelandet eller
 tredjeterritoriet, eller zonen eller delområdet därav, är sådan att ett
 tillfälligt eller permanent avlägsnande från förteckningen är nödvändigt för
 att skydda djurhälsostatusen i unionen.
 c) Tredjelandet eller tredjeterritoriet har
 trots att kommissionen begärt det inte lämnat aktuell information om
 djurhälsosituationen och andra förhållanden som avses i artikel 231.1.
 d) Tredjelandet eller tredjeterritoriet har
 vägrat godta att kommissionen på unionens vägnar utför en kontroll inom dess
 territorium.
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
 det granskningsförfarande som avses i artikel 255.2.
 Vid vederbörligen motiverade och tvingande skäl
 till skyndsamhet med avseende på en allvarlig risk för introduktion i unionen
 av en förtecknad sjukdom som avses i artikel 8.1 d, ska kommissionen
 anta genomförandeakter med omedelbar verkan i enlighet med det förfarande som
 avses i artikel 255.3.
 2. Kommissionen får genom
 genomförandeakter återinföra ett tredjeland eller tredjeterritorium, eller zon
 eller delområde därav, som tillfälligt eller permanent avlägsnats från den
 förteckning som föreskrivs i artikel 231.1 av något av följande skäl:
 a) Av de skäl som avses i
 punkt 1 a eller c, under förutsättning att tredjelandet eller
 tredjeterritoriet visar att det uppfyller kriterierna för att förtecknas i
 artikel 231.1.
 b) Av de skäl som avses i
 punkt 1 b, under förutsättning att tredjelandet eller
 tredjeterritoriet lämnar tillräckliga garantier för att den djurhälsosituation
 som gav upphov till det tillfälliga eller permanenta avlägsnandet från
 förteckningen har åtgärdats eller inte längre utgör ett hot mot djurs eller
 människors hälsa i unionen.
 c) Av de skäl som avses i
 punkt 1 d, under förutsättning att
 i) tredjelandet eller tredjeterritoriet
 godtar att kommissionen på unionens vägnar utför en kontroll inom dess
 territorium, och
 ii) resultaten av kommissionens kontroll
 visar att tredjelandet eller tredjeterritoriet, och zoner eller delområden
 därav, uppfyller kriterierna för att förtecknas i artikel 231.1.
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
 det granskningsförfarande som avses i artikel 255.2.
 3. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 252 med avseende på bestämmelser om
 ändring och komplettering av kriterierna för tillfälligt eller permanent
 avlägsnande av ett tredjeland eller tredjeterritorium, eller zoner eller
 delområden därav, från den förteckning som föreskrivs i artikel 231.1, i
 enlighet med punkt 1.
 Avsnitt 3
 Godkännande av anläggningar i tredjeländer och tredjeterritorier och upptagande
 av dem på förteckningen
 Artikel 234
 Godkännande av anläggningar och upptagande av dem på förteckningen
 1. Medlemsstaterna får endast tillåta
 införsel till unionen av landlevande djur och avelsmaterial därav som har sitt
 ursprung i en typ av anläggning för vilken godkännande krävs i unionen i
 enlighet med i artikel 89.2 och bestämmelser som antagits enligt
 artiklarna 89.3 och 90, om denna anläggning i tredjelandet eller tredjeterritoriet
 a) uppfyller djurhälsokrav i tredjelandet
 eller tredjeterritoriet vilka är likvärdiga med de tillämpliga bestämmelserna
 för denna typ av anläggning i unionen,
 b) är godkänd och förtecknad av den behöriga
 myndigheten i det tredjeland eller tredjeterritorium från vilket de avsänds.
 2. Kommissionen ska samla in de
 förteckningar över godkända anläggningar som avses i punkt 1 a och
 som den mottagit från de behöriga myndigheterna i tredjeländerna eller
 tredjeterritorierna.
 3. Kommissionen ska förse
 medlemsstaterna med alla nya eller uppdaterade förteckningar över godkända
 anläggningar som mottagits från tredjeländerna eller tredjeterritorierna och
 göra dem tillgängliga för allmänheten.
 Artikel 235
 Delegering av befogenheter avseende godkännande av anläggningar och upptagande
 av dem på förteckningen
 Kommissionen ska ges befogenhet att anta
 delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på undantag från kraven i
 artikel 234.1 b när alternativa riskreducerande åtgärder som finns i
 tredjelandet eller tredjeterritoriet ger motsvarande garantier avseende
 djurhälsan i unionen.
 Avsnitt 4
 Införsel till unionen av djurarter och djurkategorier, avelsmaterial och
 produkter av animaliskt ursprung
 Artikel 236
 Delegering av befogenheter avseende djurhälsokrav för införsel till unionen av
 djurarter och djurkategorier, avelsmaterial och produkter av animaliskt
 ursprung
 1. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på djurhälsokrav för
 a) införsel till unionen av djurarter och
 djurkategorier, avelsmaterial och produkter av animaliskt ursprung från
 tredjeländer eller tredjeterritorier,
 b) förflyttning inom unionen och hantering
 av dessa djur, avelsmaterial och produkter av animaliskt ursprung efter det att
 de förts in till unionen.
 2. Djurhälsokraven i
 punkt 1 a ska
 a) vara lika strängа som de
 djurhälsokrav som fastställs i denna förordning och bestämmelser som antagits
 enligt denna förordning och vilka är tillämpliga på förflyttningen av berörda
 djurarter och djurkategorier, avelsmaterial eller produkter av animaliskt
 ursprung inom unionen, eller
 b) vara likvärdiga med de djurhälsokrav som
 är tillämpliga på djurarter och djurkategorier, avelsmaterial eller produkter
 av animaliskt ursprung enligt del IV.
 3. I avvaktan på antagandet av de
 delegerade akter som fastställer djurhälsokrav avseende en viss djurart eller
 djurkategori, ett visst avelsmaterial eller en viss produkt av animaliskt
 ursprung och som föreskrivs i punkt 1, och under förutsättning att sådana
 krav inte redan har fastställts enligt den unionslagstiftning som avses i
 artikel 258.2, får medlemsstaterna tillämpa nationella bestämmelser,
 förutsatt att dessa bestämmelser
 a) uppfyller kraven i punkt 2 och
 beaktar de faktorer som avses i artiklarna 237 och 238,
 b) inte är mindre stränga än de som
 fastställs i del IV avdelningarna I och II.
 Artikel 237
 Faktorer som ska beaktas i de delegerade akter som anges i artikel 236 vad
 gäller införsel till unionen av djur
 Vid fastställandet av djurhälsokrav i de
 delegerade akter som anges i artikel 236.1 vad gäller införsel till
 unionen av särskilda djurarter och djurkategorier, ska kommissionen beakta
 följande faktorer:
 a) De förtecknade sjukdomar som avses i
 artikel 8.1 d och nya sjukdomar.
 b) Hälsostatusen i unionen med avseende
 på de förtecknade sjukdomar som avses i artikel 8.1 d och nya
 sjukdomar.
 c) De förtecknade arterna med avseende
 på de förtecknade sjukdomar som avses i artikel 8.1 d och nya
 sjukdomar.
 d) Djurens ålder och kön.
 e) Djurens ursprung.
 f) Typen av anläggning och typen av
 produktion på ursprungs- och destinationsorterna.
 g) Avsedd destinationsort.
 h) Djurens avsedda användning.
 i) Eventuella riskreducerande åtgärder
 som tillämpas i de tredjeländer eller tredjeterritorier som är ursprungs- eller
 transiteringsländer, eller efter ankomsten till unionens territorium.
 j) Djurhälsokrav som är tillämpliga på
 förflyttningar av dessa djur inom unionen.
 k) Andra epidemiologiska faktorer.
 l) Internationella djurhälsonormer för
 handel som är relevanta för dessa djurarter och djurkategorier.
 Artikel 238
 Faktorer som ska beaktas i de delegerade akter som avses i artikel 236 vad
 gäller införsel till unionen av avelsmaterial och produkter av animaliskt
 ursprung
 Vid fastställandet av djurhälsokrav i de
 delegerade akter som avses i artikel 236.1 vad gäller införsel till
 unionen av avelsmaterial och produkter av animaliskt ursprung, ska kommissionen
 beakta följande faktorer:
 a) De förtecknade sjukdomar som avses i
 artikel 8.1 d och nya sjukdomar.
 b) Hälsostatusen i unionen hos de djur
 från vilka avelsmaterialet eller produkterna av animaliskt ursprung härrör med
 avseende på de förtecknade sjukdomar som avses i artikel 8.1 d och
 nya sjukdomar.
 c) Typen av särskilda avelsmaterial
 eller produkter av animaliskt ursprung, behandlingar, bearbetningsmetoder och
 andra riskreducerande åtgärder som har tillämpats på ursprungsorten,
 avsändningsorten eller destinationsorten.
 d) Typen av anläggning och typen av
 produktion på ursprungs- och destinationsorterna.
 e) Avsedd destinationsort.
 f) Den avsedda användningen av
 avelsmaterialen eller produkterna av animaliskt ursprung.
 g) Djurhälsokrav som är tillämpliga på
 förflyttningar av avelsmaterial och produkter av animaliskt ursprung inom
 unionen.
 h) Andra epidemiologiska faktorer.
 i) Internationella djurhälsonormer för
 handel som är relevanta för de särskilda avelsmaterialen och produkterna av
 animaliskt ursprung.
 Avsnitt 5
 djurhälsointyg, försäkran och andra dokument
 Artikel 239
 Djurhälsointyg, försäkran och andra dokument för införsel till unionen
 1. Medlemsstaterna får endast tillåta
 införsel till unionen av sändningar av djur, avelsmaterial och produkter av
 animaliskt ursprung under förutsättning att de åtföljs av följande:
 a) Djurhälsointyg utfärdat av den behöriga
 myndigheten i ursprungstredjelandet eller ursprungstredjeterritoriet.
 b) Försäkran och andra dokument när så krävs
 enligt de bestämmelser som antagits enligt punkt 4 a.
 2. Medlemsstaterna får inte tillåta
 införsel till unionen av sändningar av djur, avelsmaterial och produkter av
 animaliskt ursprung om inte det djurhälsointyg som avses i punkt 1 a
 har kontrollerats och undertecknats av en officiell veterinär i ett tredjeland
 eller tredjeterritorium i enlighet med intygskrav som är likvärdiga med dem som
 fastställs i artikel 146.3 eller 216.3 och bestämmelser som antagits
 enligt artikel 146.4 eller 216.4.
 3. Medlemsstaterna ska tillåta att
 elektroniska djurhälsointyg som utfärdas, behandlas och överförs genom Imsoc
 ersätter de djurhälsointyg som ska åtfölja djuren och som föreskrivs i
 punkt 1, förutsatt att sådana elektroniska djurhälsointyg
 a) innehåller alla de uppgifter som det
 djurhälsointyg som avses i punkt 1 a ska innehålla enligt
 artikel 240.1 och bestämmelser som antagits enligt artikel 240.3,
 b) säkerställer spårbarheten av sändningar
 av djur, avelsmaterial och produkter av animaliskt ursprung samt kopplar samman
 sändningarna och det elektroniska djurhälsointyget.
 4. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på följande:
 a) Undantag från de djurhälsokrav som avses
 i punkt 1 a för sändningar av djur, avelsmaterial och produkter av
 animaliskt ursprung samt särskilda bestämmelser för djurhälsointyg för dessa
 sändningar vilka utgör en obetydlig risk för djurs eller människors hälsa i
 unionen på grund av en eller flera av följande faktorer:
 i) Djurkategorin eller djurarten,
 avelsmaterialet eller produkterna av animaliskt ursprung.
 ii) Djurhållningsmetoderna och typen av
 produktion avseende djuren, avelsmaterialet och produkterna av animaliskt
 ursprung.
 iii) Avsedd användning.
 iv) Alternativa riskreducerande åtgärder som
 föreskrivs i denna förordning och som tillämpas i de tredjeländer eller
 tredjeterritorier som är ursprungs- eller transiteringsländer, eller efter
 ankomsten till unionens territorium, och som ger likvärdigt skydd av djurs och
 människors hälsa i unionen.
 v) Tredjelandet eller tredjeterritoriet har
 lämnat garantier för att efterlevnaden av kraven för införsel till unionen
 visas på annat sätt än genom ett djurhälsointyg.
 b) Kraven på att sändningar av djur, avelsmaterial
 och produkter av animaliskt ursprung som förs in till unionen ska åtföljas av
 en försäkran eller andra dokument som behövs för att kunna visa att de djur,
 avelsmaterial och produkter av animaliskt ursprung som förs in till unionen
 uppfyller de djurhälsokrav för införsel till unionen som fastställs i de
 bestämmelser som antagits enligt artikel 236.1.
 Artikel 240
 Djurhälsointygens innehåll
 1. De djurhälsointyg som avses i
 artikel 239.1 a ska innehålla åtminstone följande information:
 a) Namn på och adress till
 i) ursprungsanläggning eller ursprungsort,
 ii) destinationsanläggning eller
 destinationsort,
 iii) i förekommande fall, anläggningar för
 uppsamling eller vila för de hållna djuren.
 b) En beskrivning av djuren, avelsmaterialet
 eller produkterna av animaliskt ursprung.
 c) Antalet eller volymen djur, avelsmaterial
 eller produkter av animaliskt ursprung.
 d) I tillämpliga fall, identifiering och
 registrering av djuren eller avelsmaterialet.
 e) De uppgifter som behövs för att visa att
 djuren, avelsmaterialet och produkterna av animaliskt ursprung i sändningen
 uppfyller de djurhälsokrav för införsel till unionen som fastställs i
 artiklarna 230 och 236.3 och bestämmelser som antagits enligt
 artiklarna 236.1 och 241.
 2. Det djurhälsointyg som avses i
 artikel 239.1 a får innehålla andra uppgifter som krävs enligt annan
 unionslagstiftning.
 3. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på följande:
 a) De uppgifter som ska ingå i det
 djurhälsointyg som avses i artikel 239.1 a utöver de som avses i
 punkt 1.
 b) De uppgifter som ska ingå i den försäkran
 eller andra dokument som avses i artikel 239.1 b.
 4. Kommissionen får genom
 genomförandeakter fastställa bestämmelser avseende förlagorna till det djurhälsointyg,
 den försäkran och de andra dokument som avses i artikel 239.1. Dessa
 genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses
 i artikel 255.2.
 5. I avvaktan på fastställande av
 bestämmelser i delegerade akter och genomförandeakter som antagits i enlighet
 med punkterna 3 och 4 vad gäller en viss djurkategori eller djurart, ett
 visst avelsmaterial eller en viss produkt av animaliskt ursprung och under
 förutsättning att sådana bestämmelser inte har fastställts enligt den unionslagstiftning
 som avses i artikel 258, får medlemsstaterna tillämpa nationella
 bestämmelser, förutsatt att de uppfyller villkoren i punkt 1.
 Avsnitt 6
 Undantag och ytterligare krav för vissa kategorier av djur, avelsmaterial och
 produkter av animaliskt ursprung
 Artikel 241
 Undantag och ytterligare krav för vissa kategorier av djur, avelsmaterial och
 produkter av animaliskt ursprung
 1. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på undantag från
 kraven i artiklarna 230.1, 234 och 239 och ytterligare krav för införsel
 till unionen av följande:
 a) Djur
 i) avsedda för cirkusar, evenemang,
 utställningar, uppvisningar, föreställningar och avgränsade anläggningar,
 ii) som är sällskapsdjur,
 iii) avsedda att användas för vetenskapliga
 ändamål,
 iv) för vilka unionen inte är
 slutdestinationen,
 v) som har sitt ursprung i unionen och som
 flyttas till ett tredjeland eller tredjeterritorium och sedan tillbaka till
 unionen från det tredjelandet eller tredjeterritoriet,
 vi) som har sitt ursprung i unionen och som
 transporteras genom ett tredjeland eller tredjeterritorium på väg till en annan
 del av unionen,
 vii) som är avsedda att tillfälligtvis hållas
 för bete i närheten av unionens gränser,
 viii) som utgör en obetydlig risk för
 djurhälsostatusen i unionen.
 b) Produkter av animaliskt ursprung
 i) avsedda för personligt bruk,
 ii) för konsumtion på transportmedel som
 anländer från tredjeländer eller tredjeterritorier.
 c) Avelsmaterial och produkter av animaliskt
 ursprung
 i) avsedda att användas som varuprover,
 ii) avsedda att användas som prover för
 forskning och diagnostik,
 iii) för vilka unionen inte är
 slutdestinationen,
 iv) som har sitt ursprung i unionen och som
 flyttas till ett tredjeland eller tredjeterritorium och sedan tillbaka till
 unionen från det tredjelandet eller tredjeterritoriet,
 v) som har sitt ursprung i unionen och som
 transporteras genom ett tredjeland eller tredjeterritorium på vägen till en
 annan del av unionen,
 vi) som utgör en obetydlig risk för djurhälsostatusen
 i unionen.
 I dessa delegerade akter ska faktorerna i
 artiklarna 237 och 238 beaktas.
 2. Kommissionen får genom
 genomförandeakter fastställa bestämmelser vad gäller följande:
 a) Förlagor till djurhälsointyg, försäkran
 och andra dokument för de kategorier av djur, avelsmaterial och produkter av
 animaliskt ursprung som avses i punkt 1.
 b) Angivande av nummer från Kombinerade
 nomenklaturen för de produkter som avses i punkt 1 när sådana nummer inte
 fastställs genom de bestämmelser som antagits enligt artikel 45.2 b i
 förordning (EU) nr XXX/XXX [No to be added...on official controls].
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
 det granskningsförfarande som avses i artikel 255.2.
 Kapitel 2
 Införsel till unionen av vissa andra varor än djur, avelsmaterial och
 produkter av animaliskt ursprung från tredjeländer och tredjeterritorier
 Artikel 242
 Sjukdomsagens och delegerade akter
 1. Varje fysisk eller juridisk person
 som för in sjukdomsagens till unionen ska
 a) se till att införseln av dem till unionen
 inte utgör en risk för djurs eller människors hälsa inom unionen med avseende
 på de förtecknade sjukdomar som avses i artikel 8.1 d och nya
 sjukdomar,
 b) vidta lämpliga åtgärder för förebyggande
 och bekämpning av sjukdom för att se till att införseln till unionen av dessa
 sjukdomsagens inte utgör någon risk för bioterrorism.
 2. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på fastställande av
 krav för införsel till unionen av sjukdomsagens vad gäller följande:
 a) Förpackningen av sjukdomsagens.
 b) Andra riskreducerande åtgärder som krävs
 för att förebygga utsläpp och spridning av sjukdomsagens.
 Artikel 243
 Växtmaterial samt delegerade akter och genomförandeakter
 1. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på följande:
 a) Särskilda djurhälsokrav för införsel till
 unionen av växtmaterial som kan överföra förtecknade eller nya sjukdomar.
 b) Krav avseende
 i) djurhälsointyg med beaktande av de
 bestämmelser som anges i artikel 239.1 a, 239.2 och 239.3. eller
 ii) försäkran eller andra dokument med
 beaktande av de bestämmelser som anges i artikel 239.1 b.
 2. Kommissionen ska fastställa de
 djurhälsokrav som anges i punkt 1 vid en ogynnsam sjukdomssituation i
 tredjelandet eller tredjeterritoriet avseende de förtecknade sjukdomar som
 avses i artikel 8.1 d eller nya sjukdomar, och med beaktande av
 följande kriterier:
 a) Om en förtecknad eller ny sjukdom som kan
 överföras genom växtmaterial utgör en allvarlig risk för djurs eller människors
 hälsa i unionen.
 b) Sannolikheten för att djur av förtecknade
 arter för en viss förtecknad sjukdom eller ny sjukdom kommer i direkt eller
 indirekt kontakt med det växtmaterial som avses i punkt 1.
 c) Tillgången till och effektiviteten hos sådana
 alternativa riskreducerande åtgärder med avseende på växtmaterialet som kan
 undanröja eller minimera risken för överföring enligt punkt 2 a.
 3. Kommissionen får genom
 genomförandeakter fastställa bestämmelser vad gäller angivande av nummer från
 Kombinerade nomenklaturen för det växtmaterial som avses i punkt 1 när
 sådana nummer inte fastställs genom bestämmelser som antagits enligt
 artikel 45.2 b i förordning (EU) nr XXX/XXX [Number to be
 added - on official controls].
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
 det granskningsförfarande som avses i artikel 255.2.
 Artikel 244
 Transportmedel, utrustning, förpackningsmaterial, transportvatten och foder
 samt delegerade akter och genomförandeakter
 1. Aktörer som för in djur och
 produkter till unionen ska vidta sådana lämpliga och nödvändiga
 sjukdomsförebyggande åtgärder vid transport som föreskrivs i
 artiklarna 122.1 och 191.1.
 2. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på följande:
 a) Särskilda djurhälsokrav för införsel till
 unionen av följande:
 a) Transportmedel för djur, avelsmaterial,
 produkter av animaliskt ursprung, animaliska biprodukter och framställda
 produkter.
 b) Utrustning, förpackningsmaterial eller
 transportvatten för djur, avelsmaterial, produkter av animaliskt ursprung,
 animaliska biprodukter och framställda produkter eller foder som kan överföra
 djursjukdomar.
 b) Krav avseende
 i) djurhälsointyg med beaktande av de
 bestämmelser som anges i artikel 239.1 a, 239.2 och 239.3, eller
 ii) försäkran eller andra dokument med
 beaktande av de bestämmelser som anges i artikel 239.1 b.
 3. Kommissionen ska fastställa de
 djurhälsokrav som anges i punkt 2 vid en ogynnsam sjukdomssituation
 avseende en eller flera av de förtecknade sjukdomar som avses i artikel
 8.1 d eller nya sjukdomar, vilka utgör en allvarlig risk för djurs eller
 människors hälsa i unionen, i
 a) ett angränsande tredjeland,
 b) ett ursprungstredjeland,
 c) ett transiteringstredjeland.
 4. Kommissionen får genom
 genomförandeakter fastställa bestämmelser vad gäller angivande av nummer från
 Kombinerade nomenklaturen för de varor som avses i punkt 2 a när
 sådana nummer inte fastställs genom bestämmelser som antagits enligt
 artikel 45.2 b i förordning (EU) nr XXX/XXX [Publication
 office: No of Regulation] om offentlig kontroll.
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
 det granskningsförfarande som avses i artikel 255.2.
 Kapitel 3
 Export
 Artikel 245
 Export från unionen
 1. Medlemsstaterna ska vidta lämpliga
 åtgärder för att se till att export och återexport från unionen till ett
 tredjeland eller tredjeterritorium av djur och produkter sker i enlighet med de
 bestämmelser för förflyttning av djur och produkter mellan medlemsstaterna som
 föreskrivs i del IV, samtidigt som de beaktar djurhälsostatusen i
 destinationstredjelandet eller destinationstredjeterritoriet, eller zonen eller
 delområdet därav, med beaktande av de förtecknade sjukdomar som avses i
 artikel 8.1 d och nya sjukdomar.
 Om den behöriga myndigheten i det importerande
 tredjelandet eller tredjeterritoriet begär det eller om det fastställts genom
 lagar, förordningar, standarder, etiska regler eller andra rättsliga och
 administrativa förfaranden som gäller i det landet eller territoriet, får dock
 export och återexport från unionen ske i enlighet med dessa bestämmelser.
 2. Om bestämmelserna i ett bilateralt
 avtal mellan unionen och ett tredjeland eller tredjeterritorium gäller, ska
 djur och produkter som exporteras från unionen till detta tredjeland eller
 tredjeterritorium uppfylla dessa bestämmelser.
 DEL VI
 NÖDÅTGÄRDER
 Avsnitt 1
 Nödåtgärder avseende förflyttningar av djur och produkter inom unionen samt
 transportmedel och annat material som kan ha kommit i kontakt med djuren och
 produkterna
 Artikel 246
 Nödåtgärder som ska vidtas av den behöriga myndigheten i den drabbade
 medlemsstaten vid utbrott av en förtecknad sjukdom eller en ny sjukdom eller
 vid uppkomst av en fara i dess territorium
 1. Vid utbrott av en förtecknad sjukdom
 eller en ny sjukdom eller vid uppkomst av en fara som sannolikt kan utgöra en
 allvarlig risk, ska den behöriga myndigheten i den berörda medlemsstaten,
 beroende på situationens allvar och den berörda sjukdomen eller faran,
 omedelbart vidta en eller flera av följande nödåtgärder för att förhindra
 spridning av sjukdomen eller faran:
 a) För de förtecknade sjukdomar
 i) som avses i artikel 8.1 a: de
 åtgärder för sjukdomsbekämpning som fastställs i del III avdelning II
 kapitel 1,
 ii) som avses i artikel 8.1 b och
 c: de åtgärder för sjukdomsbekämpning som fastställs i del III
 avdelning II kapitel 2.
 b) För nya sjukdomar och faror:
 i) Restriktioner för förflyttningar av
 djur och produkter med ursprung i anläggningar, eller i berörda fall
 restriktionszoner eller delområden där sjukdomsutbrottet inträffat eller faran uppkommit,
 samt av transportmedel och annat material som kan ha kommit i kontakt med
 djuren eller produkterna.
 ii) Karantän av djur och isolering av
 produkter.
 iii) Åtgärder för övervakning och
 spårbarhet.
 iv) Eventuella lämpliga nödåtgärder för
 sjukdomsbekämpning som anges i del III avdelning II kapitel 1.
 c) Eventuella andra nödåtgärder som den
 anser vara lämpliga för att på ett effektivt och ändamålsenligt sätt bekämpa
 och förhindra spridning av sjukdomen eller faran.
 2. Den behöriga myndigheten i punkt 1
 ska underrätta kommissionen och övriga medlemsstater
 a) omedelbart om utbrottet eller uppkomsten
 av en fara som avses i punkt 1,
 b) utan dröjsmål om de nödåtgärder som
 vidtagits enligt punkt 1.
 Artikel 247
 Nödåtgärder som ska vidtas av andra medlemsstater än den medlemsstat där
 utbrottet inträffade eller faran uppkom
 1. Den behöriga myndigheten i andra
 medlemsstater än den medlemsstat där utbrottet eller faran som avses i
 artikel 246.1 inträffade eller uppkom, ska vidta en eller flera av
 nödåtgärderna i artikel 246 då medlemsstaten på sitt territorium påvisar
 djur eller produkter från den medlemsstat som avses i artikel 246.1 eller
 transportmedel eller annat material som kan ha kommit i kontakt med djuren och
 produkterna.
 2. När en allvarlig risk föreligger och
 i avvaktan på att kommissionen ska anta nödåtgärder i enlighet med
 artikel 248, får den behöriga myndighet som avses i punkt 1
 tillfälligt vidta de nödåtgärder som avses i artikel 246.1, beroende på
 situationens allvar, vad gäller djur eller produkter från anläggningarna eller
 andra platser, eller i förekommande fall från restriktionszonerna, i den
 medlemsstat där den sjukdom eller fara som avses i artikel 246.1 har
 förekommit eller uppkommit, eller vad gäller transportmedel eller annat
 material som kan ha kommit i kontakt med sådana djur.
 3. Den behöriga myndigheten i
 punkt 1 ska underrätta kommissionen och övriga medlemsstater
 a) omedelbart om utbrottet eller uppkomsten
 av en fara som avses i punkt 1,
 b) utan dröjsmål om de nödåtgärder som
 vidtagits enligt punkterna 1 och 2.
 Artikel 248
 Kommissionens nödåtgärder
 1. Vid ett utbrott eller uppkomsten av
 en fara som avses i artikel 246.1 och vid nödåtgärder som medlemsstaternas
 behöriga myndigheter vidtagit i enlighet med artiklarna 246.1, 247.1 och 247.2,
 ska kommissionen i följande fall se över situationen och de vidtagna
 nödåtgärderna samt genom en genomförandeakt anta en eller flera av
 nödåtgärderna enligt artikel 246.1 vad gäller djur och produkter samt
 transportmedel och annat material som kan ha kommit i kontakt med djuren eller
 produkterna:
 a) Kommissionen har inte underrättats om
 några åtgärder som vidtagits enligt artiklarna 246.1, 247.1 och 247.2.
 b) Kommissionen anser att de åtgärder som
 vidtagits enligt artiklarna 246.1, 247.1 och 247.2 är otillräckliga.
 c) Kommissionen anser att det är nödvändigt
 att godkänna eller ersätta de åtgärder som medlemsstaternas behöriga
 myndigheter vidtagit enligt artiklarna 246.1, 247.1 och 247.2 för att
 undvika omotiverade störningar vad gäller förflyttning av djur och produkter.
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
 det granskningsförfarande som avses i artikel 255.2.
 2. Vid vederbörligen motiverade och
 tvingande skäl till skyndsamhet med avseende på allvarliga risker för spridning
 av en sjukdom eller en fara får kommissionen anta genomförandeakter med
 omedelbar verkan i enlighet med artikel 255.3.
 Avsnitt 2
 Nödåtgärder avseende sändningar av djur och produkter med ursprung i
 tredjeländer och tredjeterritorier, samt transportmedel och annat material som
 kan ha kommit i kontakt med sändningarna
 Artikel 249
 Nödåtgärder som medlemsstatens behöriga myndighet ska vidta
 Om en medlemsstats behöriga myndighet får
 kännedom om en sändning av djur eller produkter med ursprung i ett tredjeland
 eller tredjeterritorium, eller ett transportmedel eller material som kan ha
 kommit i kontakt med en sådan sändning, som sannolikt kan utgöra en allvarlig
 risk i unionen till följd av en eventuell infektion eller kontaminering av
 förtecknade sjukdomar eller nya sjukdomar eller faror, ska den omedelbart göra
 följande:
 a) Vidta en eller flera av följande
 nödåtgärder för att minska risken beroende på situationens allvar:
 i) Destruering av sändningen.
 ii) Karantän av djur och isolering av
 produkter.
 iii) Åtgärder för övervakning och
 spårbarhet.
 iv) Vid behov lämpliga åtgärder för
 sjukdomsbekämpning som avses i del III avdelning II kapitel 1.
 v) Eventuella andra nödåtgärder som den
 anser vara lämpliga för att förhindra spridning av sjukdomen eller faran till
 unionen.
 b) Omedelbart underrätta kommissionen
 och övriga medlemsstater om de risker som är förknippade med den berörda
 sändningen och om sändningens ursprung genom Imsoc.
 Artikel 250
 Kommissionens nödåtgärder
 1. När en förtecknad sjukdom, en ny
 sjukdom eller en fara som sannolikt kan utgöra en allvarlig risk uppkommer
 eller sprids i ett tredjeland eller tredjeterritorium eller om andra allvarliga
 skäl avseende djurs eller människors hälsa motiverar det, får kommissionen
 genom en genomförandeakt, på eget initiativ eller på begäran av en medlemsstat,
 anta en eller flera av följande nödåtgärder, beroende på situationens allvar:
 a) Tillfälligt stoppa införsel till unionen
 av sändningar av djur och produkter samt transportmedel eller annat material
 som kan ha kommit i kontakt med sändningarna, vilka kan sprida sjukdomen eller
 faran till unionen.
 b) Fastställa särskilda krav för införsel
 till unionen av sändningar av djur och produkter samt transportmedel och annat
 material som kan ha kommit i kontakt med sändningarna, vilka kan sprida
 sjukdomen eller faran till unionen.
 c) Vidta eventuella andra lämpliga
 nödåtgärder för sjukdomsbekämpning för att förhindra spridning av sjukdomen
 eller faran till unionen.
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
 det granskningsförfarande som avses i artikel 255.2.
 2. Vid vederbörligen motiverade och
 tvingande skäl till skyndsamhet med avseende på allvarliga risker, ska
 kommissionen efter samråd med berörda medlemsstater anta genomförandeakter med
 omedelbar verkan i enlighet med det förfarande som avses i artikel 255.3.
 Artikel 251
 Nödåtgärder som medlemsstaterna vidtar när kommissionen inte agerar
 1. När en medlemsstat begär att
 kommissionen ska vidta nödåtgärder i enlighet med artikel 250 och
 kommissionen inte har gjort det
 a) får medlemsstaten, i avvaktan på att
 kommissionen ska anta nödåtgärder i enlighet med punkt 2, tillfälligt
 vidta en eller flera av nödåtgärderna enligt artikel 249 a vad gäller
 sändningar av djur och produkter samt transportmedel och annat material som kan
 ha kommit i kontakt med sändningarna, med ursprung i det tredjeland eller
 tredjeterritorium som avses i artikel 250.1, beroende på situationens
 allvar inom dess territorium,
 b) ska medlemsstaten utan dröjsmål
 underrätta kommissionen och övriga medlemsstaters behöriga myndigheter om
 sådana nödåtgärder och ange skälet till att de antagits.
 2. Kommissionen ska se över situationen
 och de nödåtgärder som medlemsstaten vidtagit i enlighet med punkt 1 och
 vid behov genom en genomförandeakt anta en eller flera av de nödåtgärder som
 avses i artikel 250.
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
 det granskningsförfarande som avses i artikel 255.2.
 3. Vid vederbörligen motiverade och
 tvingande skäl till skyndsamhet med avseende på allvarliga risker, ska
 kommissionen anta genomförandeakter med omedelbar verkan i enlighet med det
 förfarande som avses i artikel 255.3.
 DEL VII
 GEMENSAMMA BESTÄMMELSER
 AVDELNING I
 Förfarandebestämmelser
 Artikel 252
 Ändringar av bilagorna I och II
 Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade
 akter enligt artikel 253 med avseende på ändringar av bilagorna I och
 II för att beakta de tekniska framstegen, den vetenskapliga utvecklingen och
 förändrade omständigheter avseende människors och djurs hälsa.
 Artikel 253
 Delegeringens utövande
 1. Befogenheten att anta delegerade
 akter ges till kommissionen med förbehåll för de villkor som anges i denna
 artikel.
 2. Befogenheten att anta de delegerade
 akter som avses i artiklarna 4.2, 6.2, 9.2, 11.3, 13.2, 15.2, 16.3, 18.3,
 24, 28, 30.4, 31.2, 34.2, 37.5, 39, 41.3, 42.5, 44.1, 47, 48.3, 53.2, 54.3,
 55.2, 58.2, 63, 64.4, 67, 68.2, 70.3, 72.2, 73.3, 74.3, 76.2, 79, 80.4, 85.3,
 89.3, 92.2, 96.3, 100.1, 103.2, 114, 115, 119.1, 122.2, 128.1, 129.2, 132,
 133.2, 134.2, 135.3, 136.4, 137, 141.1, 143.1, 144, 146.4, 148.3, 151.1, 152.2,
 154.1, 158, 159.5, 160.3, 162.2, 163.3, 164.3, 165.5, 166.3, 174.3, 179.2,
 184.1, 188.1, 191.2, 196.2, 199.3, 200.3, 201.2, 202.2, 203.2, 204.3, 205, 211,
 213.1, 214, 216.4, 218.3, 221.1, 222.3, 223.3, 224.5, 225.3, 229.1, 231.3, 233.3,
 235, 236.1, 239.4, 240.3, 241.1, 242.2, 243.1, 244.2, 252, 259.2, 260.2 och
 261.2 ska ges till kommissionen tills vidare från och med den(*).
 3. Den befogenhet att anta delegerade
 akter som avses i artikel 229.1 ska ges till kommissionen för en period av
 fem år från och med den (*).
 (*) Datum
 för ikraftträdande av den grundläggande lagstiftningsakten eller från och med
 något annat datum som fastställts av lagstiftaren.
 4. Den delegering av befogenhet som
 förtecknas i punkt 1 och som avses i artikel 229.1 får när som helst
 återkallas av Europaparlamentet eller rådet. Ett beslut om återkallelse innebär
 att delegeringen av den befogenhet som anges i beslutet upphör att gälla.
 Beslutet får verkan dagen efter det att det offentliggörs i Europeiska
 unionens officiella tidning, eller vid ett senare i beslutet angivet datum.
 Det påverkar inte giltigheten av delegerade akter som redan har trätt i kraft.
 5. Så snart kommissionen antar en
 delegerad akt ska den samtidigt delge Europaparlamentet och rådet denna.
 6. En delegerad akt som antas enligt de
 bestämmelser som förtecknas i punkt 2 och enligt artikel 229.1 ska
 träda i kraft endast om varken Europaparlamentet eller rådet har gjort
 invändningar mot den delegerade akten inom en period av två månader från den
 dag då akten delgavs Europaparlamentet och rådet, eller om både
 Europaparlamentet och rådet, före utgången av den perioden, har underrättat
 kommissionen om att de inte kommer att invända. Denna period ska förlängas med
 två månader på Europaparlamentets eller rådets initiativ.
 Artikel 254
 Skyndsamt förfarande
 1. Delegerade akter som antas enligt
 denna artikel ska träda i kraft utan dröjsmål och ska tillämpas så länge ingen
 invändning görs i enlighet med punkt 2. Delgivningen av en delegerad akt
 till Europaparlamentet och rådet ska innehålla en motivering till varför det
 skyndsamma förfarandet tillämpas.
 2. Såväl Europaparlamentet som rådet
 får invända mot en delegerad akt i enlighet med det förfarande som avses i
 artikel 253.6. I ett sådant fall ska kommissionen upphäva akten utan
 dröjsmål efter det att Europaparlamentet eller rådet har delgett den sitt
 beslut om invändning.
 Artikel 255
 Kommittéförfarande
 1. Kommissionen ska biträdas av
 ständiga kommittén för växter, djur, livsmedel och foder som inrättades genom
 artikel 58.1 i förordning (EG) nr 178/2002. Denna kommitté ska vara
 en kommitté i den mening som avses i förordning (EU) nr 182/2011.
 2. När det hänvisas till denna punkt
 ska artikel 5 i förordning (EU) nr 182/2011 tillämpas.
 3. När det hänvisas till denna punkt
 ska artikel 8 i förordning (EU) nr 182/2011 jämförd med
 artikel 5 i den förordningen tillämpas.
 AVDELNING II
 Påföljder
 Artikel 256
 Påföljder
 Medlemsstaterna ska föreskriva påföljder för
 överträdelser av bestämmelserna i denna förordning och ska vidta de åtgärder
 som krävs för att se till att dessa bestämmelser tillämpas. Påföljderna ska
 vara effektiva, proportionella och avskräckande.
 Medlemsstaterna ska anmäla bestämmelserna till
 kommissionen senast den [date to be inserted: one year from the date of
 application of this Regulation] och ska utan dröjsmål anmäla ändringar som
 berör bestämmelserna.
 AVDELNING III
 Medlemsstaternas åtgärder
 Artikel 257
 Medlemsstaternas åtgärder
 1. Medlemsstaterna får inom sina
 territorier tillämpa ytterligare åtgärder eller åtgärder som är strängare än de
 som fastställs i denna förordning endast vad gäller följande:
 a) Ansvarsområden för djurhälsa enligt
 del I kapitel 3.
 b) Anmälan inom medlemsstaten enligt
 artikel 16.
 c) Övervakning enligt del II
 kapitel 2.
 d) Registrering, godkännande, journalföring
 och register enligt del IV avdelning I kapitel 1 och del IV
 avdelning II kapitel 1.
 e) Spårbarhetskrav för hållna landlevande
 djur och avelsmaterial enligt del IV avdelning I kapitel 2.
 2. De nationella åtgärder som avses i punkt 1
 ska vara förenliga med de bestämmelser som fastställs i denna förordning och
 får inte
 a) hindra förflyttning av djur och produkter
 mellan medlemsstaterna,
 b) strida mot de bestämmelser som avses i
 punkt 1.
 DEL VIII
 ÖVERGÅNGS- OCH SLUTBESTÄMMELSER
 Artikel 258
 Upphävanden
 1. Beslut 78/642/EEG, direktiv
 79/110/EEG, direktiv 81/6/EEG, beslut 89/455/EEG, direktiv 90/423/EEG och
 beslut 90/678/EEG ska upphöra att gälla.
 2. Följande rättsakter ska upphöra att
 gälla från och med den [the date of application of this Regulation]:
 –
 Direktiv 64/432/EEG.
 –
 Direktiv 77/391/EEG.
 –
 Direktiv 78/52/EEG.
 –
 Direktiv 80/1095/EEG.
 –
 Direktiv 82/894/EEG.
 –
 Direktiv 88/407/EEG.
 –
 Direktiv 89/556/EEG.
 –
 Direktiv 90/429/EEG.
 –
 Direktiv 91/68/EEG.
 –
 Beslut 91/666/EEG.
 –
 Direktiv 92/35/EEG.
 –
 Direktiv 92/65/EEG.
 –
 Direktiv 92/66/EEG.
 –
 Direktiv 92/118/EEG.
 –
 Direktiv 92/119/EEG.
 –
 Beslut 95/410/EG.
 –
 Direktiv 2000/75/EG.
 –
 Beslut 2000/258/EG.
 –
 Förordning (EG) nr 1760/2000.
 –
 Direktiv 2001/89/EG.
 –
 Direktiv 2002/60/EG.
 –
 Direktiv 2002/99/EG.
 –
 Direktiv 2003/85/EG.
 –
 Förordning (EU) nr XXX/XXX [Publication
 office: Number to be inserted... non-commercial movements of pet animals
 and repealing Regulation (EC) No 998/2003].
 –
 Förordning (EG) nr 21/2004.
 –
 Direktiv 2004/68/EG.
 –
 Direktiv 2005/94/EG.
 –
 Direktiv 2006/88/EG.
 –
 Direktiv 2008/71/EG.
 –
 Direktiv 2009/156/EG.
 –
 Direktiv 2009/158/EG.
 Hänvisningar till de upphävda rättsakterna ska
 anses som hänvisningar till den här förordningen och ska läsas i enlighet med
 jämförelsetabellen i bilaga III.
 3. De rättsakter som antagits av
 kommissionen i enlighet med de rättsakter från rådet och Europaparlamentet som
 avses i punkt 2 ska fortsätt att gälla, under förutsättning att de inte
 strider mot bestämmelserna i den här förordningen.
 Artikel 259
 Övergångsbestämmelser som avser upphävandet av förordning (EG)
 nr 1760/2000, förordning (EG) nr 21/2004 och direktiv 2008/71/EG
 1. Trots artikel 258.2 i den här
 förordningen ska förordningarna (EG) nr 1760/2000 och (EG) nr 21/2004
 samt direktiv 2008/71/EG fortsätta att gälla fram till den dag som fastställs i
 en delegerad akt som antas enligt punkt 2.
 2. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 252 med avseende på den dag då de
 rättsakter som avses i punkt 1 inte längre ska gälla.
 Den dagen ska vara tillämpningsdagen för
 motsvarande bestämmelser som ska antas enligt de delegerade akter som
 föreskrivs i artiklarna 103.2, 114 och 115 i den här förordningen.
 Artikel 260
 Övergångsbestämmelser som avser upphävandet av direktiven 92/66/EEG,
 2000/75/EG, 2001/89/EG, 2000/75/EG, 2002/60/EG, 2003/85/EG och 2005/94/EG
 1. Trots artikel 258.2 i den här
 förordningen ska direktiven 92/66/EEG, 2000/75/EG, 2001/89/EG, 2000/75/EG,
 2002/60/EG, 2003/85/EG och 2005/94/EG fortsätta att gälla fram till den dag som
 fastställs i en delegerad akt som antas enligt punkt 2.
 2. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på den dag då de
 direktiv som avses i punkt 1 inte längre ska gälla.
 Den dagen ska vara tillämpningsdagen för
 motsvarande bestämmelser som ska antas enligt de delegerade akter som
 föreskrivs i artiklarna 44.1, 47.1, 48.3, 53.1, 54.3, 58.2, 63, 64.4, 67, 68.2
 och 70.3 i den här förordningen.
 Artikel 261
 Övergångsbestämmelser som avser upphävandet av förordning (EU) nr [XXX/XXX on the
 non-commercial movement of pet animals]
 1. Trots artikel 258.2 i den här
 förordningen ska förordning (EU) nr [XXX/XXX] fortsätta att gälla fram
 till den dag som fastställs i en delegerad akt som antas enligt punkt 2.
 2. Kommissionen ska ges befogenhet att
 anta delegerade akter enligt artikel 253 med avseende på den dag då
 förordning (EU) nr XXX/XXX inte längre ska gälla.
 Den dagen ska vara tillämpningsdagen för
 motsvarande bestämmelser som ska antas enligt de delegerade akter som
 föreskrivs i artiklarna 114 f, 152.2 och 222.3 i den här
 förordningen.
 Artikel 262
 Ikraftträdande och tillämpning
 Denna förordning träder i kraft den tjugonde
 dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella
 tidning.
 Den ska börja tillämpas 36 månader från
 dagen för denna förordnings ikraftträdande.
 Denna förordning är till alla delar
 bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
 Utfärdad i Bryssel den
 På Europaparlamentets vägnar På
 rådets vägnar
 Ordförande Ordförande
 BILAGA I
 Arter
 av sällskapsdjur
 DEL A
 Hund (Canis lupus familiaris)
 Katt (Felis silvestris catus)
 Iller (Mustela putorius furo)
 DEL B
 Ryggradslösa djur (utom bin, humlor, blötdjur och
 kräftdjur)
 Vattenlevande prydnadsdjur
 Groddjur (Amphibia)
 Reptiler
 Fåglar: alla arter av fåglar utom fjäderfä
 Däggdjur: gnagare och kaniner, utom de som är
 avsedda för livsmedelsproduktion
 BILAGA II
 Arter
 av hov- och klövdjur
 Taxon ||
 Ordning || Familj || Släkte/art
 Perissodactyla || Equidae || Equus spp.
 Tapiridae || Tapirus spp.
 Rhinoceritidae || Ceratotherium spp., Dicerorhinus spp., Diceros spp., Rhinoceros spp.
 Artiodactyla || Antilocapridae || Antilocapra ssp.
 Bovidae || Addax ssp., Aepyceros ssp., Alcelaphus ssp., Ammodorcas ssp., Ammotragus ssp., Antidorcas ssp., Antilope ssp., Bison ssp., Bos ssp. (inkl. Bibos, Novibos och Poephagus), Boselaphus ssp., Bubalus ssp. (inkl. Anoa), Budorcas ssp., Capra ssp., Cephalophus ssp., Connochaetes ssp., Damaliscus ssp. (inkl. Beatragus), Dorcatragus ssp., Gazella ssp., Hemitragus ssp., Hippotragus ssp., Kobus ssp., Litocranius ssp., Madogua ssp., Naemorhedus ssp. (inkl. Nemorhaedus och Capricornis), Neotragus ssp., Oreamuos ssp., Oreotragus ssp., Oryx ssp., Ourebia ssp., Ovibos ssp., Ovis ssp., Patholops ssp., Pelea ssp., Procapra ssp., Pseudois ssp., Pseudoryx ssp., Raphicerus ssp., Redunca ssp., Rupicapra ssp., Saiga ssp., Sigmoceros-Alecelaphus ssp., Sylvicapra ssp., Syncerus ssp., Taurotragus ssp., Tetracerus ssp., Tragelaphus ssp. (inkl. Boocerus).
 Camelidae || Camelus ssp., Lama ssp., Vicugna ssp.
 Cervidae || Alces ssp., Axis-Hyelaphus ssp., Blastocerus ssp., Capreolus ssp., Cervus-Rucervus ssp., Dama ssp., Elaphurus ssp., Hippocamelus ssp., Hydropotes ssp., Mazama ssp., Megamuntiacus ssp., Muntiacus ssp., Odocoileus ssp., Ozotoceros ssp., Pudu ssp., Rangifer ssp.
 Giraffidae || Giraffa ssp., Okapia ssp.
 Hippopotamindae || Hexaprotodon-Choeropsis ssp., Hippopotamus ssp.
 Moschidae || Moschus ssp.
 Suidae || Babyrousa ssp., Hylochoerus ssp., Phacochoerus ssp., Potamochoerus ssp., Sus ssp.,
 Tayassuidae || Catagonus ssp., Pecari-Tayassu ssp.
 Tragulidae || Hyemoschus ssp., Tragulus-Moschiola ssp.
 Proboscidae || Elephantidae || Elephas ssp., Loxodonta ssp.
 BILAGA III
 Jämförelsetabell som avses i artikel
 257.2
 1. Direktiv
 64/432/EEG
 Direktiv 64/432/EEG || Denna förordning
 Artikel 1 || -
 Artikel 2 || Artiklarna 4 (delvis), 150.3 och 220.3
 Artikel 3.1 Artikel 3.2 || Artiklarna 121 och 123 Artiklarna 121.2, 123.1, 146.3 och 146.4
 Artikel 4.1 Artikel 4.2 och 4.3 || Artikel 121.1 Artikel 122.1 och 122.2
 Artikel 5.1 Artikel 5.2 Artikel 5.2 a Artikel 5.2 b Artikel 5.3 Artikel 5.4 Artikel 5.5 || Artiklarna 140.1, 142 och 143 Artikel 146.3 och 146.4 Artikel 144 a Artikel 141.1 b Artikel 146.3 och 146.4 Artikel 150 Artiklarna 130, 132 och 150
 Artikel 6 || Artiklarna 127, 128, 129
 Artikel 6a || -
 Artikel 7 || Artiklarna 129, 130, 131 a och 132
 Artikel 8 || Artiklarna 16, 17 och 18 samt artiklarna 16.3, 17.3, 18.3 och 19
 Artikel 9 || Artiklarna 30.1, 31, 32, 30.3, 30.4 och 31.2
 Artikel 10 || Artiklarna 30.2, 31, 32, 36, 41, 42, 39, 40, 41.3, 42.5 och 42.6
 Artikel 11.1 Artikel 11.2 Artikel 11.3 Artikel 11.4 Artikel 11.5–11.6 || Artiklarna 89.1 a, 92, 93 och 92.2 Artiklarna 97, 100 och 101 Artiklarna 93 och 94 Artikel 95 Artikel 92.1 d och 92.2 d
 Artikel 12.1 Artikel 12.2 Artikel 12.3 Artikel 12.4 Artikel 12.5 och 12.6 || Artikel 122 Artiklarna 99 och 100 Artikel 122.1 a och b Artikel 140.3 -
 Artikel 13.1 och 13.2 Artikel 13.3 Artikel 13.4 Artikel 13.5 och 13.6 || Artiklarna 89, 92, 93, 94, 97, 100 och 101 Artikel 95 - Artikel 96
 Artikel 14.1 och 14.2 Artikel 14.3 A och B Artikel 14.3 C Artikel 14.4–14.6 || - - Artikel 103 -
 Artikel 15.1 Artikel 15.2 || Artikel 256 -
 Artikel 16 || -
 Artikel 17 || -
 Artikel 17a || -
 Artikel 18 || Artikel 103
 Artikel 19 || -
 Artikel 20 || -
 2. Direktiv
 77/391/EEG
 Direktiv 77/391/EEG || Denna förordning
 Artikel 1 || -
 Artikel 2.1 Artikel 2.2 Artikel 2.3 Artikel 2.4 || Artikel 30.1 Artiklarna 31 och 32 Artikel 33 Artiklarna 36 och 41
 Artikel 3.1 Artikel 3.2 Artikel 3.3 Artikel 3.4 || Artikel 30.1 Artiklarna 31 och 32 Artikel 33 Artiklarna 36 och 41
 Artikel 4 || Artiklarna 30.1, 31, 32, 33, 36 och 41
 Artikel 5 || -
 Artikel 6 || -
 Artikel 7 || -
 Artikel 8 || -
 Artikel 9 || -
 Artikel 10 || -
 Artikel 11 || -
 Artikel 12 || -
 Artikel 13 || -
 Artikel 14 || -
 Artikel 15 || -
 3. Direktiv
 78/52/EEG
 Direktiv 78/52/EEG || Denna förordning
 Artikel 1 || -
 Artikel 2 || Artikel 4 (delvis)
 Artikel 3.1 Artikel 3.2 Artikel 3.3 Artikel 3.4 || Artiklarna 30.1, 31, 34 och 35 - - Artiklarna 30.1 och 31
 Artikel 4 || Artiklarna 30.1, 31 och 35
 Artikel 5 || Artiklarna 16, 17, 18, 46 och 47
 Artikel 6.1 Artikel 6.2 Artikel 6.3 || Artiklarna 73–75 Artiklarna 76 och 77 Artiklarna 78 och 79
 Artikel 7 || Artiklarna 78 och 79
 Artikel 8 || Artiklarna 78 och 79
 Artikel 9 || Artiklarna 78 och 79
 Artikel 10 || Artiklarna 78 och 79
 Artikel 11 || Artiklarna 78 och 79
 Artikel 12 || Artiklarna 78 och 79
 Artikel 13 || Artiklarna 16, 17, 18, 46 och 47
 Artikel 14.1 Artikel 14.2 Artikel 14.3 || Artiklarna 73–75 Artiklarna 76 och 77 Artiklarna 78 och 79
 Artikel 15 || Artiklarna 78 och 79
 Artikel 16 || Artiklarna 78 och 79
 Artikel 17 || Artiklarna 78 och 79
 Artikel 18 || Artiklarna 78 och 79
 Artikel 19 || Artiklarna 78 och 79
 Artikel 20 || Artiklarna 78 och 79
 Artikel 21 || -
 Artikel 22 || Artiklarna 16, 17, 18, 46 och 47
 Artikel 23 || Artiklarna 73–79
 Artikel 24 || Artiklarna 78 och 79
 Artikel 25 || Artiklarna 78 och 79
 Artikel 26 || Artiklarna 78 och 79
 Artikel 27 || Artiklarna 121.1 och 123.1 b
 Artikel 28 || -
 Artikel 29 || -
 Artikel 30 || -
 4. Direktiv 80/1095/EEG
 Direktiv 80/1095/EEG || Denna förordning
 Artikel 1 || Artiklarna 30.1 och 36
 Artikel 2 || Artikel 4 (delvis)
 Artikel 3 || Artiklarna 30.1, 34 och 35
 Artikel 3a || Artiklarna 30.1, 34 och 35
 Artikel 4 || Artiklarna 31, 32 och 35
 Artikel 4a || Artiklarna 31, 32 och 35
 Artikel 5 || -
 Artikel 6 || Artiklarna 30.1 b, 30.3 och 31
 Artikel 7 || Artiklarna 36, 39 och 40
 Artikel 8 || Artiklarna 41 och 42
 Artikel 9 || -
 Artikel 11 || -
 Artikel 12 || -
 Artikel 12a || -
 Artikel 13 || -
 5. Direktiv 82/894/EEG
 Direktiv 82/894/EEG || Denna förordning
 Artikel 1 || -
 Artikel 2 || Artikel 4 (delvis)
 Artikel 3 || Artiklarna 17, 19, 20 och 21
 Artikel 4 || Artiklarna 17, 18, 19, 20 och 21
 Artikel 5 || Artikel 21 b och c
 Artikel 6 || -
 Artikel 7 || -
 Artikel 8 || -
 6. Direktiv 88/407/EEG
 Direktiv 88/407/EEG || Denna förordning
 Artikel 1 || -
 Artikel 2 || Artikel 4 (delvis)
 Artikel 3 || Artiklarna 157 och 158
 Artikel 4 || Artikel 158 b och c
 Artikel 5 || Artiklarna 89, 92, 95 och 96
 Artikel 6.1 Artikel 6.2 Artikel 6.3 och 6.4 || Artiklarna 159 och 160 - -
 Artikel 8 || Artiklarna 230.1 a och 231
 Artikel 9 || Artiklarna 230.1 b, 234 och 235
 Artikel 10 || Artiklarna 230.1 c, 231, 236 och 238
 Artikel 11 || Artiklarna 230.1 d, 239 och 240
 Artikel 12 || Artikel 230.2
 Artikel 15 || Artiklarna 246–251
 Artikel 16 || -
 Artikel 17 || -
 Artikel 18 || -
 Artikel 20 || -
 Artikel 21 || -
 Artikel 22 || -
 7. Direktiv 89/556/EEG
 Direktiv 89/556/EEG || Denna förordning
 Artikel 1 || -
 Artikel 2 || Artikel 4 (delvis)
 Artikel 3 || Artikel 157, 158 och 159
 Artikel 5.1 Artikel 5.2 Artikel 5.2a och 5.3 || Artiklarna 89 och 92 Artikel 96 Artikel 92
 Artikel 6 || Artiklarna 159 och 160
 Artikel 7 || Artiklarna 230.1 a och 231
 Artikel 8 || Artiklarna 230.1 b, 234 och 235
 Artikel 9 || Artiklarna 230.1 c, 236 och 238
 Artikel 10 || Artiklarna 230.1 d, 239 och 240
 Artikel 11 || Artiklarna 230.2 och 249–251
 Artikel 14 || Artiklarna 246–248
 Artikel 15 || -
 Artikel 16 || -
 Artikel 17 || -
 Artikel 18 || -
 Artikel 19 || -
 Artikel 20 || -
 Artikel 21 || -
 8. Direktiv 90/429/EEG
 Direktiv 90/429/EEG || Denna förordning
 Artikel 1 || -
 Artikel 2 || Artikel 4 (delvis)
 Artikel 3 || Artiklarna 157 och 158
 Artikel 4 || -
 Artikel 5.1 Artikel 5.2 || Artiklarna 89 och 92 Artikel 96
 Artikel 6 || Artiklarna 159 och 160
 Artikel 7 || Artiklarna 230.1 a och 231
 Artikel 8 || Artiklarna 230.1 b, 234 och 235
 Artikel 9 || Artiklarna 230.1 c, 236 och 238
 Artikel 10 || Artiklarna 230.1 d, 239 och 240
 Artikel 11.1 Artikel 11.2 och 11.3 || Artikel 230.2 -
 Artikel 12 || Artikel 239
 Artikel 13 || -
 Artikel 14 || -
 Artikel 15 || Artiklarna 246–251
 Artikel 16 || -
 Artikel 17 || -
 Artikel 18 || -
 Artikel 19 || -
 Artikel 20 || -
 Artikel 21 || -
 Artikel 22 || -
 9. Direktiv 91/68/EEG
 Direktiv 91/68/EEG || Denna förordning
 Artikel 1 || -
 Artikel 2 || Artiklarna 4 (delvis), 150.3 och 220.3
 Artikel 3.1, 3.2, 3.3 och 3.5 Artikel 3.4 || Artiklarna 127 och 128 Artikel 136
 Artikel 4.1 Artikel 4.2 Artikel 4.3 || Artiklarna 121.2 b, 127 och 128 Artikel 125 Artikel 128
 Artikel 4a || Artikel 128
 Artikel 4b.1–4b.3 Artikel 4b.4 Artikel 4b.5 Artikel 4b.6 || Artikel 128 Artikel 130 Artikel 129 Artiklarna 121.1 och 122
 Artikel 4c.1 och 4c.2 Artikel 4c.3 || Artikel 128 Artiklarna 130 och 132
 Artikel 5 || Artikel 128
 Artikel 6 || Artikel 128
 Artikel 7.1–7.3 Artikel 7.4 || Artiklarna 30, 31 och 32 -
 Artikel 8.1–8.3 Artikel 8.4 || Artiklarna 36, 39 och 40 -
 Artikel 8a.1 Artikel 8a.2 Artikel 8a.3 Artikel 8a.4 Artikel 8a.5 || Artiklarna 89.1 a, 92, 93 och 131 Artiklarna 97 och 100 Artiklarna 93, 94 och 96 Artikel 95 Artikel 92.1 d och 92.2 d
 Artikel 8b.1 Artikel 8b.2 Artikel 8b.3 Artikel 8b.4 || Artiklarna 82, 89.1 a, 92, 93, 97, 100 och 131 Artiklarna 89, 92 och 93 Artikel 95 -
 Artikel 8c.1 Artikel 8c.2 Artikel 8c.3 Artikel 8c.4 och 8c.5 || Artiklarna 85 och 122 Artikel 99 Artikel 122.1 a -
 Artikel 9 || Artiklarna, 140, 141, 142, 143, 144, 145, 146 och 150
 Artikel 10 || -
 Artikel 11 || -
 Artikel 12 || Artikel 141 b
 Artikel 14 || -
 Artikel 15 || -
 Artikel 17 || -
 Artikel 18 || -
 10. Beslut 91/666/EEG
 Beslut 91/666/EEG || Denna förordning
 Artikel 1 || -
 Artikel 2 || Artikel 4 (delvis)
 Artikel 3 || Artikel 48
 Artikel 4 || Artiklarna 48, 49 och 50
 Artikel 5 || Artiklarna 48 och 50
 Artikel 6 || Artiklarna 15 och 48.3 b
 Artikel 7 || Artikel 50
 Artikel 8 || -
 Artikel 9 || -
 Artikel 10 || -
 Artikel 11 || -
 Artikel 12 || -
 11. Direktiv 92/35/EEG
 Direktiv 92/35/EEG || Denna förordning
 Artikel 1 || -
 Artikel 2 || Artikel 4 (delvis)
 Artikel 3 || Artikel 16
 Artikel 4 || Artiklarna 53–57 och 59
 Artikel 5 || Artiklarna 46 och 47
 Artikel 6 || Artiklarna 60–69
 Artikel 7 || Artikel 57
 Artikel 8 || Artikel 64
 Artikel 9 || Artiklarna 65, 66 och 67
 Artikel 10 || Artiklarna 65, 66 och 67
 Artikel 11 || Artikel 68
 Artikel 12 || Artikel 71.1
 Artikel 13 || Artikel 65.2
 Artikel 14 || -
 Artikel 15 || -
 Artikel 16 || -
 Artikel 17 || Artiklarna 43, 44 och 45
 Artikel 18 || -
 Artikel 19 || -
 Artikel 20 || -
 Artikel 21 || -
 Artikel 22 || -
 12. Direktiv 92/65/EEG
 Direktiv 92/65/EEG || Denna förordning
 Artikel 1 || -
 Artikel 2 || Artikel 4 (delvis)
 Artikel 3 || -
 Artikel 4 || Artiklarna 121, 123, 16, 17, 18, 30.2, 140–143, 146 och 148
 Artikel 5 || Artiklarna 133, 134, 140 och 141
 Artikel 6 A Artikel 6 B || Artiklarna 121, 123, 127, 128, 134, 137 och 140–143 -
 Artikel 7 A Artikel 7 B || Artiklarna 121, 123, 127, 128, 134, 137 och 140–143 -
 Artikel 8 || Artiklarna 121, 123, 133 och 140–143
 Artikel 9 || Artiklarna 121, 123, 133 och 140–143
 Artikel 10.1–10.4 Artikel 10.5–10.7 || Artiklarna 121, 123, 133 och 140–143 -
 Artikel 10a || -
 Artikel 11.1 Artikel 11.2 och 11.3 Artikel 11.4 Artikel 11.5 || Artikel 155 Artiklarna 155, 157, 158 och 140–143 Artiklarna 92 och 96 Artikel 162
 Artikel 12.1 Artikel 12.2 Artikel 12.3 Artikel 12.4 Artikel 12.5 Artikel 12.6 || - Artiklarna 246–248 Artiklarna 82, 97 och 100 Artiklarna 140–146 och 149–151 - Artikel 256
 Artikel 13.1 Artikel 13.2 || Artiklarna 133, 140–146 och 148 Artiklarna 90, 92 och 93–96
 Artikel 14 || Artiklarna 30, 31 och 32
 Artikel 15 || Artiklarna 36, 39, 40 och 41
 Artikel 16 || Artiklarna 230.1 och 236
 Artikel 17.1 Artikel 17.2 Artikel 17.3 Artikel 17.4 och 17.5 || Artikel 230.1 a, b och c Artikel 231 Artiklarna 231, 234 och 235 -
 Artikel 18 || Artiklarna 230.1 d och 239
 Artikel 19 || Artikel 236
 Artikel 20 || Artiklarna 230.2 och 246–248
 Artikel 21 || Artiklarna 141, 142, 143, 160, 209 och 211
 Artikel 22 || -
 Artikel 23 || -
 Artikel 24 || Artiklarna 230.1 d, 239, 241.1 a v och 241.1 c iv
 Artikel 25 || -
 Artikel 26 || -
 Artikel 27 || -
 Artikel 28 || -
 Artikel 29 || -
 Artikel 30 || -
 13. Direktiv 92/66/EEG
 Direktiv 92/66/EEG || Denna förordning
 Artikel 1 || -
 Artikel 2 || Artikel 4 (delvis)
 Artikel 3 || Artikel 16
 Artikel 4 || Artiklarna 53–56, 57.1 och 59
 Artikel 5 || Artiklarna 60–63
 Artikel 6 || Artikel 63
 Artikel 7 || Artiklarna 57 och 43.2 d
 Artikel 8 || Artiklarna 55 och 56
 Artikel 9.1 Artikel 9.2–9.7 || Artikel 64 Artiklarna 65–68
 Artikel 10 || Artiklarna 65 och 67
 Artikel 11 || Artiklarna 67 b, 68.1 b och 68.2 a
 Artikel 12 || Artikel 54
 Artikel 13 || Artikel 65.2
 Artikel 14 || -
 Artikel 15 || -
 Artikel 16 || Artiklarna 46 och 47
 Artikel 17 || Artikel 47
 Artikel 18 || Artiklarna 65 e, 67 och 69
 Artikel 19.1–19.3 Artikel 19.4 Artikel 19.5 || Artiklarna 53–56 Artiklarna 57.1 och 60–63 Artikel 71.2
 Artikel 20 || -
 Artikel 21 || Artiklarna 43 och 44
 Artikel 22 || -
 Artikel 23 || -
 Artikel 24 || -
 Artikel 25 || -
 Artikel 26 || -
 Artikel 27 || -
 14. Direktiv 92/118/EEG
 Direktiv 92/118/EEG || Denna förordning
 Artikel 1 || -
 Artikel 2 || Artikel 4 (delvis)
 Artikel 3 || Artiklarna 164, 223 och 228 c v
 Artikel 4.1 Artikel 4.2 || Artiklarna 164, 223 och 228 c v -
 Artikel 5 || Artiklarna 164 och 223
 Artikel 6 || Artikel 15.1 b och 15.2 b
 Artikel 7.1 Artikel 7.2 Artikel 7.3 Artikel 7.4 || - Artiklarna 246–248 - Artikel 256
 Artikel 8 || -
 Artikel 9 || Artiklarna 230 och 236
 Artikel 10 || Artiklarna 230, 236, 239 och 241
 Artikel 11 || Artikel 241.1 c ii
 Artikel 12 || -
 Artikel 13 || Artikel 241.1 c i
 Artikel 14 || -
 Artikel 15 || -
 Artikel 16 || Artikel 241.1 c v
 Artikel 17 || -
 Artikel 18 || -
 Artikel 19 || -
 Artikel 20 || -
 15. Direktiv 92/119/EEG
 Direktiv 92/119/EEG || Denna förordning
 Artikel 1 || -
 Artikel 2 || Artikel 4 (delvis)
 Artikel 3 || Artikel 16
 Artikel 4 || Artiklarna 53–57 och 59
 Artikel 5 || Artiklarna 60–63
 Artikel 6 || Artiklarna 70 och 71.2
 Artikel 7 || Artikel 63
 Artikel 8 || Artikel 57
 Artikel 9 || Artiklarna 62 och 63
 Artikel 10 || Artikel 64
 Artikel 11 || Artiklarna 65–68 och 71.2
 Artikel 12 || Artiklarna 65–68
 Artikel 13 || Artikel 67 a
 Artikel 14 || Artikel 65.2
 Artikel 15 || -
 Artikel 16 || Artiklarna 63 b, 67 b, 68.1 b och 68.2 a
 Artikel 17 || -
 Artikel 18 || -
 Artikel 19 || Artiklarna 46, 47 och 69
 Artikel 20 || Artiklarna 43, 44 och 45
 Artikel 21 || -
 Artikel 22 || -
 Artikel 23 || -
 Artikel 24 || -
 Artikel 25 || -
 Artikel 26 || -
 Artikel 27 || -
 Artikel 28 || -
 16. Beslut
 95/410/EEG
 Beslut 95/410/EEG || Denna förordning
 Artikel 1 || Artiklarna 127–129
 Artikel 2 || Artikel 128.1 c
 Artikel 3 || Artiklarna 140, 142 och 143
 Artikel 4 || -
 Artikel 5 || -
 Artikel 6 || -
 17. Direktiv 2000/75/EG
 Direktiv 2000/75/EG || Denna förordning
 Artikel 1 || -
 Artikel 2 || Artikel 4 (delvis)
 Artikel 3 || Artikel 16
 Artikel 4.1 och 4.2 Artikel 4.3 Artikel 4.4 Artikel 4.5 Artikel 4.6 || Artiklarna 54 och 55 Artikel 53 Artikel 56 Artikel 70 Artikel 59
 Artikel 5 || Artiklarna 46 och 47
 Artikel 6 || Artiklarna 60–64
 Artikel 7 || Artikel 57
 Artikel 8 || Artiklarna 64, 68 och 71.3
 Artikel 9 || Artiklarna 65 och 67
 Artikel 10.1 Artikel 10.2 || Artiklarna 64 och 67 Artiklarna 46 och 47
 Artikel 11 || -
 Artikel 12 || Artiklarna 65 och 67
 Artikel 13 || Artikel 71.1
 Artikel 14 || Artikel 65.2
 Artikel 15 || -
 Artikel 16 || -
 Artikel 17 || -
 Artikel 18 || Artiklarna 43, 44 och 45
 Artikel 19 || -
 Artikel 20 || -
 Artikel 21 || -
 Artikel 22 || -
 Artikel 23 || -
 18. Förordning (EG) nr 1760/2000
 Förordning (EG) nr 1760/2000 || Denna förordning
 Artikel 1 || Artikel 102
 Artikel 2 || Artikel 4 (delvis)
 Artikel 3 || Artiklarna 102.2 och 105
 Artikel 4 || Artiklarna 106 a, 108, 114, 115 och 117
 Artikel 5 || Artikel 103.1 a
 Artikel 6 || Artiklarna 104, 106 b, 108, 114, 115 och 117
 Artikel 7 || Artiklarna 97, 100, 101 samt 106 b i och c
 Artikel 8 || Artikel 105
 Artikel 9 || -
 Artikel 10 a–c Artikel 10 d och e Artikel 10 f || Artiklarna 114, 115 och 117 - Artikel 258
 Artikel 11 || -
 Artikel 12 || -
 Artikel 13 || -
 Artikel 14 || -
 Artikel 15 || -
 Artikel 16 || -
 Artikel 17 || -
 Artikel 18 || -
 Artikel 19 || -
 Artikel 20 || -
 Artikel 21 || -
 Artikel 22 || -
 Artikel 23 || -
 Artikel 24 || -
 Artikel 25 || -
 19. Direktiv 2001/89/EG
 Direktiv 2001/89/EG || Denna förordning
 Artikel 1 || -
 Artikel 2 || Artikel 4 (delvis)
 Artikel 3 || Artiklarna 16, 17, 18 och 21
 Artikel 4 || Artiklarna 53–57.1 och 59
 Artikel 5 || Artiklarna 60–63 och 71.2
 Artikel 6 || Artiklarna 63 och 71
 Artikel 7 || Artiklarna 62, 63 och 65.1 b
 Artikel 8 || Artikel 57
 Artikel 9 || Artikel 64
 Artikel 10 || Artiklarna 65–68
 Artikel 11 || Artiklarna 65–68
 Artikel 12 || Artiklarna 65.1 f, 67 b och 68.1 b
 Artikel 13 || Artiklarna 61.3, 63 d och 68
 Artikel 14 || Artiklarna 62 och 63
 Artikel 15 || Artikel 70
 Artikel 16 || Artiklarna 70 och 30–35
 Artikel 17 || Artiklarna 15, 54.2, 54.3, 65.1 b och 67
 Artikel 18 || Artiklarna 15, 46 och 47
 Artikel 19 || Artiklarna 65.1 e, 67 och 69
 Artikel 20 || Artikel 70
 Artikel 21 || -
 Artikel 22 || Artiklarna 43, 44 och 45
 Artikel 23 || Artiklarna 43.2 d och 44
 Artikel 24 || -
 Artikel 25 || -
 Artikel 26 || -
 Artikel 27 || -
 Artikel 28 || -
 Artikel 29 || -
 Artikel 30 || -
 Artikel 31 || -
 20. Direktiv 2002/60/EG
 Direktiv 2002/60/EG || Denna förordning
 Artikel 1 || -
 Artikel 2 || Artikel 4 (delvis)
 Artikel 3 || Artiklarna 16, 17, 18 och 21
 Artikel 4 || Artiklarna 53–56, 57.1 och 59
 Artikel 5 || Artiklarna 60–63 och 71.2
 Artikel 6 || Artiklarna 63 och 71
 Artikel 7 || Artiklarna 62 och 63
 Artikel 8 || Artikel 57
 Artikel 9 || Artikel 64
 Artikel 10 || Artiklarna 65, 67 och 68
 Artikel 11 || Artiklarna 65, 67 och 68
 Artikel 12 || Artiklarna 65.1 f, 67 b och 68.1 b
 Artikel 13 || Artiklarna 61.3, 63 d och 68
 Artikel 14 || Artiklarna 62 och 63
 Artikel 15 || Artikel 70
 Artikel 16 || Artiklarna 70 och 30–35
 Artikel 17 || Artiklarna 61 f och 63
 Artikel 18 || Artiklarna 15, 54.2, 54.3, 65.1 b och 67 c
 Artikel 19 || Artiklarna 15, 46 och 47
 Artikel 20 || -
 Artikel 21 || Artiklarna 43, 44 och 45
 Artikel 22 || Artiklarna 43.2 d och 44
 Artikel 23 || -
 Artikel 24 || -
 Artikel 25 || -
 Artikel 26 || -
 Artikel 27 || -
 Artikel 28 || -
 Artikel 29 || -
 Artikel 30 || -
 21. Direktiv 2002/99/EG
 Direktiv 2002/99/EG || Denna förordning
 Artikel 1 || -
 Artikel 2 || Artikel 4 (delvis)
 Artikel 3 || Artiklarna 164, 223 och 228 c v
 Artikel 4 || Artiklarna 65.1 c, d i, g, h och i, 67, 164, 223 och 229.1 d
 Artikel 5 || Artiklarna 165, 166, 224 och 225
 Artikel 6 || -
 Artikel 7 || Artiklarna 236 och 238
 Artikel 8 || Artiklarna 231, 232 och 233
 Artikel 9 || Artiklarna 239 och 240
 Artikel 10 || -
 Artikel 11 || -
 Artikel 12 || -
 Artikel 13 || -
 Artikel 14 || -
 Artikel 15 || -
 Artikel 16 || -
 22. Direktiv 2003/85/EG
 Direktiv 2003/85/EG || Denna förordning
 Artikel 1 || -
 Artikel 2 || Artikel 4 (delvis)
 Artikel 3 || Artiklarna 16, 17, 18 och 21
 Artikel 4 || Artiklarna 53–56 och 57.1
 Artikel 5 || Artikel 55.1 d och e samt 55.2
 Artikel 6 || Artiklarna 55.1 f i, 55.2 och 56 b
 Artikel 7 || Artikel 55.1 f ii
 Artikel 8 || Artikel 55.1 f och 55.2
 Artikel 9 || Artikel 59
 Artikel 10 || Artiklarna 60, 61 och 63
 Artikel 11 || Artiklarna 61.1 f, 63 b, 65.1 f och 67 b
 Artikel 12 || Artiklarna 65.1 h och i samt 67
 Artikel 13 || Artikel 57
 Artikel 14 || Artiklarna 61 och 63
 Artikel 15 || Artiklarna 61 och 63
 Artikel 16 || Artiklarna 61, 62 och 63
 Artikel 17 || Artikel 71.2 och 71.3
 Artikel 18 || Artiklarna 61 och 63
 Artikel 19 || Artiklarna 62 och 63
 Artikel 20 || Artikel 71.2 och 71.3
 Artikel 21 || Artiklarna 64
 Artikel 22 || Artiklarna 65–67
 Artikel 23 || Artiklarna 65–67
 Artikel 24 || Artiklarna 67 och 71.1
 Artikel 25 || Artiklarna 65.1 c, d i, g, h och i samt 67
 Artikel 26 || Artiklarna 65.1 c, d i, g, h och i, 67 samt 164
 Artikel 27 || Artiklarna 65.1 c, d i, g, h och i, 67 samt 164
 Artikel 28 || Artiklarna 65.1 c och d iii samt 67
 Artikel 29 || Artiklarna 65.1 c och d ii samt 67
 Artikel 30 || Artiklarna 65.1 c och d ii samt 67
 Artikel 31 || Artiklarna 65.1 c och d ii samt 67
 Artikel 32 || Artiklarna 65 och 67
 Artikel 33 || Artiklarna 65.1 c och d ii samt 67
 Artikel 34 || Artiklarna 67, 140.2, 159.1 b och 165.1 b
 Artikel 35 || Artikel 71
 Artikel 36 || Artikel 68
 Artikel 37 || Artiklarna 65 och 67
 Artikel 38 || Artiklarna 65 och 67
 Artikel 39 || Artiklarna 65.1 c, d i, g, h och i, 67 samt 164
 Artikel 40 || Artiklarna 65.1 c, d i, g, h och i, 67 samt 164
 Artikel 41 || Artiklarna 65.1 c och d ii samt 67
 Artikel 42 || Artiklarna 65 och 67
 Artikel 43 || Artikel 71
 Artikel 44 || Artikel 68
 Artikel 45 || Artiklarna 64, 69 och 71
 Artikel 46 || Artiklarna 65 och 67
 Artikel 47 || Artiklarna 65.1 h och 67
 Artikel 48 || Artikel 14
 Artikel 49 || Artiklarna 15, 46 och 47
 Artikel 50 || Artiklarna 46, 47 och 69
 Artikel 51 || Artiklarna 46, 47 och 69
 Artikel 52 || Artiklarna 46 och 47
 Artikel 53 || Artiklarna 46 och 47
 Artikel 54 || Artiklarna 46, 47, 65, 67 och 69.3
 Artikel 55 || Artiklarna 46, 47, 65, 67 och 69.3
 Artikel 56 || Artiklarna 47, 68.1 c och 69.3
 Artikel 57 || Artiklarna 47, 68.1 c och 69.3
 Artikel 58 || Artiklarna 65.1 c och 67
 Artikel 59 || Artiklarna 36, 38, 39, 40 och 68
 Artikel 60 || Artiklarna 36, 38, 39, 40 och 68
 Artikel 61 || Artiklarna 36, 38, 39, 40 och 68
 Artikel 62 || Artikel 68
 Artikel 63 || Artiklarna 140.2, 159 och 165
 Artikel 64 || Artiklarna 69.3 och 128
 Artikel 65 || Artikel 15
 Artikel 66 || -
 Artikel 67 || -
 Artikel 68 || -
 Artikel 69 || -
 Artikel 70 || Artikel 15
 Artikel 71 || Artiklarna 54.2, 54.3, 58, 61.1 g, 63 c, 65.1 b, 67 c, 68.1 c och 68.2 b
 Artikel 72 || Artikel 43
 Artikel 73 || Artikel 45
 Artikel 74 || Artikel 43.2 d
 Artikel 75 || Artikel 44
 Artikel 76 || Artiklarna 43.2 d och 44
 Artikel 77 || Artikel 44
 Artikel 78 || Artikel 43.2 d
 Artikel 79 || Artikel 52
 Artikel 80 || Artikel 48
 Artikel 81 || Artiklarna 48.3 och 50
 Artikel 82 || Artiklarna 48.3 och 50
 Artikel 83 || Artikel 49
 Artikel 84 || Artiklarna 48.3 och 50
 Artikel 85 || Artiklarna 70 och 71
 Artikel 86 || Artikel 256
 Artikel 87 || -
 Artikel 88 || Artikel 71.3
 Artikel 89 || -
 Artikel 90 || -
 Artikel 91 || -
 Artikel 92 || -
 Artikel 93 || -
 Artikel 94 || -
 Artikel 95 || -
 23. Förordning (EG) nr 998/2003
 Förordning (EG) nr 998/2003 || Denna förordning
 Artikel 1 || -
 Artikel 2 || -
 Artikel 3 || Artikel 4 (delvis)
 Artikel 4 || Artiklarna 112, 114 e och 117
 Artikel 5 || Artiklarna 152, 222 och 228
 Artikel 6 || -
 Artikel 7 || Artiklarna 152.2,152.3, 222.2 och 222.3
 Artikel 8 || Artikel 241.1 a ii
 Artikel 9 || Artikel 241.1 a ii
 Artikel 10 || Artikel 231
 Artikel 11 || -
 Artikel 12 || -
 Artikel 13 || -
 Artikel 14 första och andra stycket Artikel 14 tredje stycket Artikel 14 fjärde stycket || Artikel 239 - Artiklarna 236.1 b och 241.1 a ii
 Artikel 15 || -
 Artikel 16 || -
 Artikel 17 || Artiklarna 152.2, 152.3, 222.2, 222.3, 228, och 241.1 a ii
 Artikel 18 || Artiklarna 246–251
 Artikel 19 || Artiklarna 4.2 b, 152.2, 152.3, 222.2, 222.3, 228 och 241.1 a ii
 Artikel 19a.1 Artikel 19a.2 || Artiklarna 114 e och 117 Artikel 152.2 och 152.3
 Artikel 20 || -
 Artikel 21 || -
 Artikel 22 || -
 Artikel 23 || -
 Artikel 24 || -
 Artikel 25 || -
 24. Förordning (EG) nr 21/2004
 Förordning (EG) nr 21/2004 || Denna förordning
 Artikel 1 || Artikel 102
 Artikel 2 || Artikel 4 (delvis)
 Artikel 3.1 Artikel 3.2 || Artikel 102.2 Artikel 105
 Artikel 4.1 och 4.2 Artikel 4.3 Artikel 4.4–4.7 Artikel 4.8 Artikel 4.9 || Artiklarna 107 a, 114, 115 och 117 Artiklarna 114 b och 115 a Artikel 114 Artikel 105 Artikel 114 b
 Artikel 5 || Artiklarna 97, 100, 101, 105 samt 106 b och c
 Artikel 6 || Artiklarna 105 b, 107 b, 108, 114 c ii, 115 och 117
 Artikel 7 || Artikel 96
 Artikel 8.1 Artikel 8.2 Artikel 8.3–8.5 || Artikel 103 Artikel 107 c Artikel 103
 Artikel 9 || Artiklarna 114 b och 117
 Artikel 10.1 a Artikel 10.1 b Artikel 10.1 c Artikel 10.2 || - Artikel 256 Artikel 258 Artikel 117
 Artikel 11 || Artikel 105
 Artikel 12.1 Artikel 12.2 Artikel 12.4–12.7 || - Artikel 256 -
 Artikel 13 || -
 Artikel 14 || -
 Artikel 15 || -
 Artikel 16 || -
 Artikel 17 || -
 25. Direktiv 2004/68/EG
 Direktiv 2004/68/EG || Denna förordning
 Artikel 1 || -
 Artikel 2 || Artikel 4 (delvis)
 Artikel 3.1 Artikel 3.2 || Artikel 230.1 a Artikel 233.1
 Artikel 4 || Artikel 231.1
 Artikel 5 || Artiklarna 231.1, 231.3 och 232
 Artikel 6 || Artiklarna 236 och 237
 Artikel 7 || Artiklarna 236.1 a, 236.2 och 237
 Artikel 8 || Artiklarna 236, 239.4 och 241.1 a
 Artikel 9 || Artikel 236.1 och 239.4
 Artikel 10 || Artiklarna 236.1 och 239.4
 Artikel 11 || Artiklarna 230.1 d, 239 och 240
 Artikel 12 || -
 Artikel 13 || -
 Artikel 14 || -
 Artikel 16 || -
 Artikel 17 || -
 Artikel 18 || -
 Artikel 19 || -
 Artikel 20 || -
 Artikel 21 || -
 26. Direktiv
 2005/94/EG
 Direktiv 2005/94/EG || Denna förordning
 Artikel 1 || -
 Artikel 2 || Artikel 4 (delvis)
 Artikel 3 || Artikel 9
 Artikel 4 || Artiklarna 27 och 28
 Artikel 5 || Artiklarna 16, 17, 18 och 21
 Artikel 6 || Artikel 57
 Artikel 7 || Artiklarna 53–56 och 57.1
 Artikel 8 || Artikel 55.2
 Artikel 9 || Artikel 59
 Artikel 10 || Artiklarna 55.1 e och f samt 56
 Artikel 11 || Artiklarna 61 och 63
 Artikel 12 || Artikel 63
 Artikel 13 || Artiklarna 61 och 63
 Artikel 14 || Artikel 63 a
 Artikel 15 || Artiklarna 62 och 63 e
 Artikel 16 || Artikel 64
 Artikel 17 || Artiklarna 65 och 67
 Artikel 18 || Artiklarna 65.1 a och b samt 67
 Artikel 19 || Artiklarna 65 och 67
 Artikel 20 || Artiklarna 65.1 d ii och 67
 Artikel 21 || Artiklarna 65. 1 c och i samt 67
 Artikel 22 || Artiklarna 65.1 c och i samt 67
 Artikel 23 || Artiklarna 65.1 c och 67
 Artikel 24 || Artiklarna 65.1 c och 67
 Artikel 25 || Artiklarna 65.1 c och 67
 Artikel 26 || Artiklarna 65.1 c och 67
 Artikel 27 || Artiklarna 65.1 d ii och 67
 Artikel 28 || Artiklarna 65.1 f och 67 b
 Artikel 29 || Artikel 68
 Artikel 30 || Artiklarna 65 och 67
 Artikel 31 || Artikel 68
 Artikel 32 || Artiklarna 64, 65, 67 och 71.3
 Artikel 33 || Artiklarna 67 och 71.3
 Artikel 34 || Artiklarna 37, 65.1 i, 67 och 71.3
 Artikel 35 || Artiklarna 54 och 61
 Artikel 36 || Artiklarna 61 och 63
 Artikel 37 || Artiklarna 61 och 63
 Artikel 38 || Artiklarna 61, 63, 65 och 67
 Artikel 39 || Artiklarna 61, 63 och 71.3
 Artikel 40 || Artiklarna 61, 63 och 71.3
 Artikel 41 || Artiklarna 61, 63 och 71.3
 Artikel 42 || Artiklarna 62 och 63
 Artikel 43 || Artikel 64
 Artikel 44 || Artiklarna 65 och 67
 Artikel 45 || Artikel 68
 Artikel 46 || Artiklarna 64.4, 67 och 71.3
 Artikel 47 || Artiklarna 61, 63 och 71
 Artikel 48 || Artikel 68.1 b och 68.2 a
 Artikel 49 || Artiklarna 61.3 och 68
 Artikel 50 || Artiklarna 15, 54.2 b och c, 54.3, 58.2 samt 63.5
 Artikel 51 || -
 Artikel 52 || Artiklarna 46 och 47
 Artikel 53 || Artikel 69
 Artikel 54 || Artiklarna 46, 47, 65, 67 och 69
 Artikel 55 || Artiklarna 46, 47, 65, 67 och 69
 Artikel 56 || Artiklarna 46 och 47
 Artikel 57 || Artikel 47
 Artikel 58 || Artiklarna 48–51
 Artikel 59 || Artikel 52
 Artikel 60 || -
 Artikel 61 || Artikel 256
 Artikel 62 || Artiklarna 43–45
 Artikel 63 || -
 Artikel 64 || -
 Artikel 65 || -
 Artikel 66 || -
 Artikel 67 || -
 Artikel 68 || -
 Artikel 69 || -
 27. Direktiv 2006/88/EG
 Direktiv 2006/88/EG || Denna förordning
 Artikel 1 || -
 Artikel 2 || Artiklarna 2 och 3.2
 Artikel 3 || Artikel 4 (delvis)
 Artikel 4.1 Artikel 4.2 Artikel 4.3 Artikel 4.4 Artikel 4.5 || Artiklarna 170, 171, 174 och 175 Artikel 177 Artikel 183.2 Artiklarna 170, 171, 172 och 173 -
 Artikel 5 || Artikel 179
 Artikel 6 || Artiklarna 183 och 184
 Artikel 7 || -
 Artikel 8 || Artiklarna 185, 186, 187 och 188
 Artikel 9 || Artikel 179.1 a i, 179.2 och 179.3
 Artikel 10 || Artikel 179.1 a ii, 179.2 och 179.3
 Artikel 11 || Artiklarna 190 och 204
 Artikel 12 || Artikel 190
 Artikel 13 || Artikel 191
 Artikel 14.1 och 14.2 Artikel 14.3 och 14.4 || Artikel 208 Artiklarna 219 och 220
 Artikel 15.1 och 15.2 Artikel 15.3 Artikel 15.4 || Artiklarna 195 och 196 Artikel 192 Artiklarna 195, 196 och 198
 Artikel 16 || Artikel 196
 Artikel 17 || Artikel 196
 Artikel 18 || Artiklarna 200 och 201
 Artikel 19 || Artiklarna 200 och 201
 Artikel 20 || Artikel 199
 Artikel 21 || Artiklarna 202, 203 och 205
 Artikel 22 || Artikel 230.1 a
 Artikel 23 || Artiklarna 231 och 232
 Artikel 24 || Artiklarna 230.1 d och 239
 Artikel 25 || Artiklarna 236, 239 och 240
 Artikel 26 || Artikel 16
 Artikel 27 || Artiklarna 17 och 18
 Artikel 28 || Artiklarna 53–55 och 72–74
 Artikel 29 || Artikel 57
 Artikel 30 || Artiklarna 59 och 77
 Artikel 31 || -
 Artikel 32 || Artiklarna 60, 61, 62 och 64
 Artikel 33 || Artiklarna 65 och 67
 Artikel 34 || Artiklarna 61.1 b och c samt 63
 Artikel 35 || Artiklarna 61.3 och 63
 Artikel 36 || -
 Artikel 37 || Artikel 68
 Artikel 38 || Artiklarna 76 och 78
 Artikel 39 || Artiklarna 78 och 79
 Artikel 40 || Artikel 80
 Artikel 41 || Artikel 246.1 b och c
 Artikel 42 || Artikel 71.3
 Artikel 43 || Artikel 227
 Artikel 44 || Artiklarna 26, 27, 30 och 31
 Artikel 45 || Artikel 32
 Artikel 46 || Artikel 34
 Artikel 47 || Artiklarna 43 och 44
 Artikel 48 || Artiklarna 46 och 47
 Artikel 49 || Artikel 36
 Artikel 50 || Artiklarna 36 och 37
 Artikel 51 || Artikel 38
 Artikel 52 || Artikel 41
 Artikel 53 || Artikel 42
 Artikel 54 || -
 Artikel 55 || -
 Artikel 56 || -
 Artikel 57 a Artikel 57 b Artikel 57 c || - Artiklarna 54.2 c, 54.3, 58, 61.1 h, 63 c, 67.1 b och 67 c -
 Artikel 58 || -
 Artikel 59 || Artiklarna 38 och 183 (delvis)
 Artikel 60 || Artikel 256
 Artikel 61 || -
 Artikel 62 || -
 Artikel 63 || -
 Artikel 64 || -
 Artikel 65 || -
 Artikel 66 || -
 Artikel 67 || -
 28. Direktiv
 2008/71/EG
 Direktiv 2008/71/EG || Denna förordning
 Artikel 1 || -
 Artikel 2 || Artikel 4 (delvis)
 Artikel 3.1 Artikel 3.2 || Artiklarna 96 och 115 -
 Artikel 4.1 Artikel 4.2 || Artiklarna 97 och 115 Artikel 110
 Artikel 5.1 Artikel 5.2 || Artiklarna 110 a, 114 b och 117 Artiklarna 110 a och 111
 Artikel 6.1 Artikel 6.2 || Artiklarna 110 a, 115 och 117 -
 Artikel 7 || Artikel 103.1 b och 103.2
 Artikel 8 || Artiklarna 110 och 114 d
 Artikel 9 || Artikel 256
 Artikel 10 || -
 Artikel 11 || -
 Artikel 12 || -
 Artikel 13 || -
 29. Direktiv 2009/156/EG
 Direktiv 2009/156/EG || Denna förordning
 Artikel 1 || -
 Artikel 2 || Artikel 4 (delvis)
 Artikel 3 || Artiklarna 123 och 136
 Artikel 4.1 Artikel 4.2 Artikel 4.3 Artikel 4.4 Artikel 4.5 Artikel 4.6 || Artiklarna 127 och 146.3 Artiklarna 127 och 128 Artikel 125 Artiklarna 109, 114 och 117 Artiklarna 123.1 a, 127 och 128 Artiklarna 30–35
 Artikel 5 || Artiklarna 127 och 128
 Artikel 6 || Artiklarna 127, 128 och 141 b
 Artikel 7.1 Artikel 7.2 Artikel 7.3 || Artiklarna 123.2 och 130 Artiklarna 127, 128 och 129 Artiklarna 127, 128 och 129
 Artikel 8 || Artiklarna 109.1 c, 114, 117 och 140–143
 Artikel 9 || Artiklarna 246–248 (delvis)
 Artikel 10 || -
 Artikel 11 || -
 Artikel 12.1, 12.2 och 12.3 Artikel 12.4 och 12.5 || Artiklarna 230.1 a och 231 Artikel 236
 Artikel 13 || Artiklarna 231 och 236
 Artikel 14 || Artikel 236
 Artikel 15 || Artikel 236
 Artikel 16 || Artiklarna 236, 238 och 239
 Artikel 17 || Artikel 236
 Artikel 18 || -
 Artikel 19 || Artikel 236
 Artikel 20 || -
 Artikel 21 || -
 Artikel 22 || -
 Artikel 23 || -
 Artikel 24 || -
 30. Direktiv 2009/158/EG
 Direktiv 2009/158/EG || Denna förordning
 Artikel 1 || -
 Artikel 2 || Artikel 4 (delvis)
 Artikel 3 || -
 Artikel 4 || -
 Artikel 5 || Artiklarna 123, 127, 128, 157 och 158
 Artikel 6 || Artiklarna 121, 123 och 157
 Artikel 7 || Artikel 96
 Artikel 8 || Artiklarna 157 och 158
 Artikel 9 || Artiklarna 127 och 128
 Artikel 10 || Artiklarna 127 och 128
 Artikel 11 || Artiklarna 127 och 128
 Artikel 12 || Artiklarna 127 och 128
 Artikel 13 || Artikel 128
 Artikel 14 || Artikel 128
 Artikel 15.1 a Artikel 15.1 b–d Artikel 15.2 || Artiklarna 157 och 158 Artiklarna 127 och 128 Artiklarna 30–35
 Artikel 16 || Artiklarna 30–35
 Artikel 17 || Artiklarna 36, 39 och 40
 Artikel 18 || Artiklarna 121, 122, 123.1 a, 123.2, 129 och 155.3
 Artikel 19 || Artikel 128
 Artikel 20 || Artiklarna 140–147, 159 och 160
 Artikel 21 || -
 Artikel 22 || -
 Artikel 23 || Artiklarna 230.1 a, 231 och 232
 Artikel 24 || Artikel 236
 Artikel 25 || Artikel 236
 Artikel 26 || Artikel 239
 Artikel 27 || -
 Artikel 28 || Artiklarna 236, 237 och 238
 Artikel 29 || Artiklarna 236 och 241
 Artikel 30 || Artikel 236
 Artikel 31 || Artiklarna 246–248
 Artikel 32 || -
 Artikel 33 || -
 Artikel 34 || -
 Artikel 35 || -
 Artikel 36 || -
 Artikel 37 || -
 Artikel 38 || -
 [1] KOM(2010) 543 slutlig. Smart lagstiftning i
 Europeiska unionen.
 [2] KOM(2010) 2020. Europa 2020 – En strategi för smart
 och hållbar tillväxt för alla.
 [3] http://ec.europa.eu/food/animal/diseases/strategy/cahpeval_en.htm
 [4] http://ec.europa.eu/food/animal/diseases/strategy/index_en.htm
 [5] Europaparlamentets resolution 2007/2260 (INI).
 [6] Dok.15481/07 ADD 1.
 [7] NAT/376 om EU:s djurhälsostrategi.
 [8] KOM (2008) 545 slutlig,
 http://ec.europa.eu/food/animal/diseases/strategy/documents_en.htm
 [9] EUT
 C , , s. .
 [10] EUT
 C , , s. .
 [11] KOM(2007) 539 slutlig.
 [12] EGT L 336, 23.12.1994, s. 1.
 [13] KOM(2000) 1 slutlig.
 [14] EGT L 31, 1.2.2002, s. 1.
 [15] EUT L 300, 14.11.2009, s. 1.
 [16] EGT L 147, 31.5.2001, s. 1.
 [17] EUT
 L 325, 12.12.2003, s. 31.
 [18] EUT
 L 325, 12.12.2003, s. 1.
 [19] EGT L 268, 3.10.1998, s. 1.
 [20] EUT L 328, 24.11.2006, s. 14.
 [21] EGT L 268, 14.9.1992, s. 54.
 [22] KOM(2011) 748.
 [23] Se
 http://www.oie.int/en/support-to-oie-members/global-studies/categorisation-of-animal-diseases.
 [24] EUT
 L 325, 12.12.2003, s. 31.
 [25] Se
 SANCO/7070/2010.
 [26] EUT L 276, 20.10.2010, s. 33.
 [27] EGT 121, 29.7.1964, s. 1977.
 [28] EGT L 46, 19.2.1991, s. 19.
 [29] EUT
 L 192, 23.7.2010, s. 1.
 [30] EUT
 L 343, 22.12.2009, s. 74.
 [31] EGT L 268, 14.9.1992, s. 54.
 [32] EUT L ...
 [33] EGT L 204, 21.7.1998, s. 37.
 [34] EGT 121, 29.7.1964, s. 1977.
 [35] EGT L 145, 13.6.1977, s. 44.
 [36] EGT L 15, 19.1.1978, s. 34.
 [37] EGT L 194, 22.7.1988, s. 10.
 [38] EGT L 325, 1.12.1980, s. 1.
 [39] EGT L 378, 31.12.1982, s. 58.
 [40] EGT L 302, 19.10.1989, s. 1.
 [41] EGT L 224, 18.8.1990, s. 62.
 [42] EGT L 46, 19.2.1991, s. 19.
 [43] EGT L 368, 31.12.1991, s. 21.
 [44] EGT L 157, 10.6.1992, s. 19.
 [45] EGT L 268, 14.9.1992, s. 54.
 [46] EGT L 260, 5.9.1992, s. 1.
 [47] EGT L 62, 15.3.1993, s. 49.
 [48] EGT L 62, 15.3.1993, s. 69.
 [49] EGT L 243, 11.10.1995, s. 25.
 [50] EGT L 327, 22.12.2000, s. 74.
 [51] EGT L 79, 30.3.2000, s. 40.
 [52] EGT L 204, 11.8.2000, s. 1.
 [53] EGT L 316, 1.12.2001, s. 5.
 [54] EGT L 192, 20.7.2002, s. 27.
 [55] EGT L 18, 23.1.2003, s. 11.
 [56] EUT L 306, 22.11.2003, s. 1.
 [57] EUT
 L ...
 [58] EUT
 L 5, 9.1.2004, s. 8.
 [59] EUT
 L 139, 30.4.2004, s. 321.
 [60] EUT
 L 192, 23.7.2010, s. 1.
 [61] EUT
 L 10, 14.1.2006, s. 16.
 [62] EUT
 L 328, 24.11.2006, s. 14.
 [63] EUT
 L 213, 8.8.2008, s. 31.
 [64] EUT L 343, 22.12.2009, s. 74.
 [65] EGT L 213, 3.8.1978, s. 15.
 [66] EGT L 29, 3.2.1979, s. 24.
 [67] EGT L 14, 16.1.1981, s. 22.
 [68] EGT L 223, 2.8.1989, s. 19.
 [69] EGT L 224, 18.8.1990, s. 13.
 [70] EGT L 373, 31.12.1990, s. 29.
 [71] EUT L 55, 28.2.2011, s. 13.