text:
 |
 52011PC0126
 /* KOM/2011/0126 konecném znení - CNS 2011/0059 */ Návrh NAŘÍZENÍ RADY o příslušnosti, rozhodném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech majetkových poměrů v manželství
 [pic] | EVROPSKÁ KOMISE |V Bruselu dne 16.3.2011KOM(2011) 126 v konečném znění2011/0059 (CNS)NávrhNAŘÍZENÍ RADYo příslušnosti, rozhodném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech majetkových poměrů v manželství{KOM(2011) 125 v konečném znění}{KOM(2011) 127 v konečném znění}{SEK(2011) 327 v konečném znění}{SEK(2011) 328 v konečném znění}DŮVODOVÁ ZPRÁVA1. Souvislosti návrhu1.1. Obecné souvislostiSmlouva o fungování Evropské unie v článku 67 prvním odstavci stanoví, že Unie tvoří prostor svobody, bezpečnosti a práva při respektování základních práv a různých právních systémů. Podle odstavce 4 téhož článku Unie usnadňuje přístup ke spravedlnosti, zejména zásadou vzájemného uznávání soudních a mimosoudních rozhodnutí v občanských věcech. V článku 81 této smlouvy se výslovně uvádějí opatření, která mají za cíl zajistit „vzájemné uznávání a výkon soudních a mimosoudních rozhodnutí mezi členskými státy“ a „slučitelnost kolizních norem a pravidel pro určení příslušnosti platných v členských státech“. Na tomto základě již byla přijata řada nástrojů, zejména nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000, tyto nástroje však ze své oblasti působnosti vylučují úpravu majetkových poměrů v manželství.Přijetí evropského nástroje ve věcech úpravy majetkových poměrů v manželství patřilo již k prioritám Vídeňského akčního plánu z roku 1998. Program vzájemného uznávání rozhodnutí v občanských a obchodních věcech[1], přijatý Radou dne 30. listopadu 2000, rozhodl o vytvoření nástroje, jenž by se zabýval příslušností, uznáváním a výkonem soudních rozhodnutí v oblasti „úpravy majetkových vztahů mezi manželi a majetkových důsledků rozluky nesezdaných partnerů“. Haagský program[2], který byl přijat Evropskou radou ve dnech 4. a 5. listopadu 2004 a který stanovil za hlavní prioritu provádění programu vzájemného uznávání z roku 2000, vyzval Komisi k vypracování zelené knihy o „kolizi právních předpisů ve věcech vlastnických vztahů v manželství, včetně otázky soudní příslušnosti a vzájemného uznávání“ a zdůraznil, že je nezbytné přijmout do roku 2011 nástroj v této oblasti.Také Stockholmský program, přijatý Evropskou radou dne 11. prosince 2009, uvádí, že vzájemné uznávání musí být rozšířeno na oblast majetkových poměrů v manželství a majetkových důsledků rozluky partnerů.Ve „Zprávě o občanství EU za rok 2010 – Odstranit překážky pro výkon práv občanů EU“[3], přijaté dne 27. října 2010, Komise konstatuje, že jednou z hlavních překážek, se kterými se občané EU stále setkávají v každodenním životě při výkonu svých práv občanů EU za hranicemi svého státu, je nejistota v oblasti majetkových práv mezinárodních párů. Komise proto v této zprávě oznámila, že jako prostředek nápravy bude v roce 2011 přijat legislativní návrh, který mezinárodním párům (manželům či registrovaným partnerům) umožní snáze zjistit, které jsou příslušné soudy a použitelné právní předpisy pro jejich vlastnická práva.1.2. Odůvodnění a cíle návrhuZvýšená mobilita osob v rámci prostoru bez vnitřních hranic vede k výraznému nárůstu počtu svazků uzavřených mezi občany různých členských států a případů pobytu těchto párů na území členského státu, jehož státní příslušnost nemají. Tato situace je navíc často doprovázena nabytím majetku na území více států Unie. Studie konsorcia ASSER-UCL[4] z roku 2003 ukázala význam fenoménu mezinárodních párů v Evropské unii i praktické a právní potíže, se kterými se setkávají jak při každodenní správě společného majetku, tak ve chvíli zániku svazku způsobeného rozlukou partnerů či úmrtím jednoho z nich. Tyto potíže často souvisejí se značnými rozdíly v platných předpisech hmotného práva i mezinárodního práva soukromého, jež upravují oblast majetkových důsledků manželství.Kvůli odlišným rysům manželství a registrovaného partnerství a různým právním dopadům obou typů svazků předkládá Komise dva zvláštní návrhy nařízení: první návrh se týká příslušnosti, rozhodného práva, uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech majetkových poměrů v manželství a druhý příslušnosti, rozhodného práva, uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech majetkových důsledků registrovaného partnerství.Cílem tohoto návrhu je zejména vytvoření jasného právního rámce uvnitř Evropské unie, který by zahrnoval určení příslušného soudu a rozhodného práva ve věcech majetkových poměrů v manželství, a usnadnění pohybu rozhodnutí a listin v členských státech.2. Závěry konzultací – Posouzení dopadůPřípravě tohoto návrhu předcházela obsáhlá konzultace s členskými státy, ostatními orgány a veřejností. Na základě studie provedené v roce 2003 zveřejnila Komise dne 17. července 2006 zelenou knihu o kolizním právu v oblasti úpravy majetkových poměrů v manželství, zabývající se převážně otázkou soudní příslušnosti a vzájemného uznávání[5], která zahájila rozsáhlé konzultace v této oblasti. Komise vytvořila za účelem přípravy návrhu skupinu odborníků nazvanou „PRM III“. Členové skupiny pocházeli z dotčených profesních oblastí zastupujících různé evropské právní kultury; skupina se sešla v letech 2008 až 2010 pětkrát. Komise dále uspořádala dne 28. září 2009 veřejné slyšení, během něhož potvrdily rozhovory se zhruba stovkou účastníků, že je třeba na úrovni Unie vytvořit nástroj pro oblast majetkových poměrů v manželství, který by pokrýval zejména příslušnost, rozhodné právo, uznávání a výkon rozhodnutí. Dne 23. března 2010 se uskutečnila rovněž schůzka s odborníky z členských států, kde se hovořilo o hlavních rysech tehdy připravovaného návrhu.Komise také vypracovala společné posouzení dopadů obou návrhů nařízení, týkajících se majetkových důsledků registrovaného partnerství a majetkových poměrů v manželství. Posouzení je přiloženo k tomuto návrhu.3. Právní stránka návrhu3.1. Právní základPrávním základem tohoto návrhu je čl. 81 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie, který uděluje Radě pravomoc přijímat po konzultaci s Evropským parlamentem opatření v oblasti rodinného práva s mezinárodním prvkem.Majetkové poměry v manželství závisí na existenci rodinných vztahů mezi příslušnými osobami. Oblast úpravy majetkových poměrů v manželství se sice týká majetkových vztahů mezi manželi a mezi nimi a třetími osobami, souvisí však tak úzce s aktem uzavření manželství, že je třeba ji považovat za součást práva rodinného. Majetkové poměry v manželství vznikají výhradně s uzavřením manželského svazku a zanikají s jeho rozpadem (v důsledku úmrtí jednoho z manželů, rozvodu nebo rozluky partnerů).Cílem tohoto návrhu je vytvořit úplný soubor pravidel mezinárodního práva soukromého použitelných ve věcech majetkových poměrů v manželství. Tento návrh se tedy týká soudní příslušnosti, rozhodného práva a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech majetkových poměrů v manželství. Pravidla v návrhu obsažená platí pouze v případech s mezinárodními prvky.3.2. Zásada subsidiarityCílů návrhu může být dosaženo pouze ve formě společných pravidel ve věcech majetkových poměrů v manželství, která musí být jednotná, aby občanům zajistila právní jistotu a předvídatelnost. Jednostranné opatření členských států by tak nevedlo k dosažení tohoto cíle. V této oblasti existují dvě mezinárodní úmluvy Haagské konference o mezinárodním právu soukromém: úmluva ze dne 17. července 1905 o kolizních normách týkajících se dopadů manželství na práva a povinnosti manželů v jejich osobním vztahu a na majetek manželů a úmluva ze dne 14. března 1978 o rozhodném právu pro majetkové poměry v manželství. Tyto úmluvy však byly ratifikovány pouze třemi členskými státy a nepřinášejí očekávaná řešení celého rozsahu problémů, jimiž se tento návrh zabývá a jež byly odhaleny v posouzení dopadů i při veřejných konzultacích. Vzhledem k povaze a rozsahu problémů, s nimiž se občané setkávají, lze cílů dosáhnout pouze na úrovni Evropské unie.3.3. Zásada proporcionalityNávrh je v souladu se zásadou proporcionality, neboť se omezuje na nejmenší míru potřebnou k dosažení těchto cílů. Návrh neharmonizuje právo členských států v oblasti majetkových poměrů v manželství. Nedotýká se ani daňových otázek vypořádání majetkových poměrů v manželství v členských státech. Není spojen s žádnými finančními nebo správními povinnostmi občanů a příslušnou státní správu zatěžuje pouze velmi omezeně.3.4. Dopad na základní právaV souladu se strategií účinného uplatňování Listiny základních práv Evropskou unií[6] Komise ověřila, že tento návrh ctí práva v stanovená v této listině.Návrhem není dotčeno právo na respektování soukromého a rodinného života a právo uzavřít manželství a založit rodinu v souladu s vnitrostátními právními předpisy a s články 7 a 9 listiny.Vlastnické právo vymezené v článku 17 listiny je posíleno. Předvídatelnost rozhodného práva pro celý majetek páru navíc manželům umožní účinněji uplatňovat jejich vlastnické právo.Komise se také ujistila o tom, že byl zohledněn článek 21, který zakazuje jakoukoli diskriminaci.Navrhovaná ustanovení zlepšují přístup občanů Evropské unie ke spravedlnosti, a to zejména sezdaných párů. Usnadňují provádění článku 47 listiny základních práv, který zaručuje právo na účinnou právní ochranu a spravedlivý proces. Díky stanovení objektivních kritérií pro určení příslušného soudu jsou vyloučena souběžná řízení a nepřiměřený spěch aktivnější strany k soudu.3.5. Volba nástrojePro dosažení právní jistoty a předvídatelnosti jsou nezbytná jasná a jednotná pravidla ve formě nařízení. Navrhovaná pravidla o soudní příslušnosti, rozhodném právu a pohybu rozhodnutí jsou podrobná a nevyžadují již další provedení ve vnitrostátním právním řádu. Kdyby měly členské státy při provádění předpisů volný prostor, byly by cíle právní jistoty a předvídatelnosti ohroženy.4. DOPAD NA ROZPOčET, ZJEDNODUšENÍ A SOULAD S OSTATNÍMI POLITIKAMI EVROPSKÉ UNIE4.1. Dopad na rozpočetNávrh nemá žádný vliv na rozpočet Evropské unie.4.2. ZjednodušeníHarmonizace pravidel o soudní příslušnosti značně zjednoduší postupy, jelikož umožní na základě jediného souboru norem určit, který soud je ve věci majetkových poměrů v manželství příslušný. Díky rozšíření příslušnosti soudů, které za použití stávajících nebo budoucích nástrojů Unie posuzují či budou posuzovat rozvodové řízení, rozluku, prohlášení manželství za neplatné nebo dědické řízení, na související řízení v oblasti majetkových poměrů v manželství budou moci občané svěřit řízení ve všech aspektech jejich situace jedinému soudu.Harmonizace kolizních norem zásadním způsobem zjednoduší postupy, jelikož občané budou moci určit rozhodné právo na základě jediného souboru norem, který nahradí stávající vnitrostátní kolizní normy členských států.Navrhovaná pravidla pro uznávání a výkon soudních rozhodnutí usnadní pohyb těchto rozhodnutí v členských státech.4.3. Soulad s ostatními politikami UnieTento návrh je součástí úsilí Komise o odstranění překážek, s nimiž se občané EU setkávají v každodenním životě při výkonu svých práv spojených s občanstvím EU, jak to stanoví výše zmíněná zpráva o občanství EU za rok 2010.5. Komentáře k článkům5.1. Kapitola I: Oblast působnosti a definiceČlánek 1Pojem „majetkové poměry v manželství“ musí být vykládán samostatně a musí zahrnovat každodenní správu majetku manželů s výjimkou jeho vypořádání v důsledku rozluky partnerů či úmrtí jednoho z nich.Pokud jde o vymezení oblasti působnosti budoucího nástroje, zdá se být nejvhodnějším řešením vypracovat úplný seznam záležitostí, na něž se nařízení nevztahuje. Z oblasti působnosti tohoto nařízení se tak vyloučí záležitosti již upravené stávajícími nařízeními EU, jako jsou vyživovací povinnosti[7], zejména mezi manželi, či otázky platnosti a účinků darů[8]. Z oblasti působnosti tohoto nařízení jsou vyloučeny také záležitosti upravené dědickým právem.Nařízením není dotčena povaha věcných práv vztahujících se k majetku, kvalifikace majetku a práva a určení výsad držitele těchto práv.Z oblasti působnosti tohoto nařízení je rovněž vyloučeno zveřejnění práv k majetku, zejména fungování katastru nemovitostí a účinky zapsání nebo nezapsání do katastru.Článek 2V zájmu souladu a lepší srozumitelnosti a snazšího provádění jsou některé pojmy v tomto nařízení definovány stejně jako v jiných nástrojích Unie, jež jsou v současnosti platné nebo o nichž se jedná.Navrhovaná definice pojmu „soud“ zahrnuje orgány a osoby, které vykonávají své funkce v přenesené pravomoci nebo na základě určení soudem, a má listinám vydaným těmito orgány umožnit srovnatelné zacházení se soudními rozhodnutími, co se týče jejich uznávání a provádění v jiném členském státě, než v němž byly vydány.5.2. Kapitola II: Soudní příslušnostSoudní řízení ve věcech majetkových poměrů v manželství se často týkají jejich vypořádání v důsledku ukončení soužití partnerů, způsobeného rozlukou manželů nebo úmrtím jednoho z nich.Účelem tohoto nařízení je zejména seznámit občany s různými souvisejícími postupy, jež používají soudní orgány daného členského státu. Za tímto účelem zajišťuje toto nařízení soulad pravidel pro určení příslušnosti soudů, které se zabývají majetkovými aspekty svazků, se stávajícími či plánovanými pravidly obsaženými v jiných evropských nástrojích.Článek 3Aby se soud vedoucí řízení mohl v případě úmrtí jednoho z manželů zabývat nejen jeho dědictvím, ale i vypořádáním jeho majetkových poměrů v manželství, stanoví tento článek, že soud, který je příslušný ve věcech dědictví a závěti podle návrhu nařízení o příslušnosti, rozhodném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí a úředních listin ve věcech dědictví a vytvoření evropského dědického osvědčení, je příslušný rovněž ve věcech vypořádání majetkových poměrů v manželství v důsledku zahájení dědického řízení nebo otevření závěti.Článek 4Podobně může soud příslušný podle nařízení (ES) č. 2201/2003 ve věcech rozvodu, prohlášení manželství za neplatné nebo rozluky partnerů se souhlasem manželů rozšířit svou příslušnost také na vypořádání majetkových poměrů v manželství v souvislosti s rozlukovým řízením a na další záležitosti majetkových poměrů v manželství vyplývající z tohoto řízení.Článek 5Tento článek se týká mimo jiné vlastních pravidel soudní příslušnosti, platných mimo oblast dědického a rozlukového řízení (např. v případě změny majetkového režimu z podnětu manželů). K určení členského státu, jehož soudy jsou příslušné pro tato řízení související s majetkovými poměry v manželství, slouží seznam hierarchicky seřazených hraničních určovatelů.Mezi navrhované určovatele patří obvyklé společné bydliště manželů, poslední obvyklé společné bydliště, pokud tam jeden z manželů stále pobývá, a obvyklé bydliště odpůrce. Tyto určovatele jsou dosti běžné a často jsou ve shodě s místem, kde se nachází majetek manželů.Článek 6Není-li příslušnost soudů žádného členského státu stanovena dle předchozích článků, umožňuje tento článek výjimečně určit členský stát, jehož soudy se mohou daného řízení ujmout. Toto pravidlo zaručuje manželům a zúčastněným třetím stranám přístup ke spravedlnosti v situacích, kdy se na území tohoto členského státu nachází majetek jednoho či obou manželů nebo kdy mají oba manželé společnou státní příslušnost tohoto členského státu.5.3. Kapitola III: Rozhodné právoČlánek 15Nařízení stanoví jednotný režim: celý majetek manželů má podléhat jedinému právu – rozhodnému právu pro majetkové poměry v manželství.V majetku páru zaujímají významné místo nemovitosti. Jednou z možností by mohlo být postoupit tuto oblast právu státu, v němž se dané nemovitosti nacházejí ( lex rei sitae ), což by vedlo určitému roztříštění rozhodného práva pro majetkové poměry v manželství. Toto řešení by proto mohlo způsobovat problémy, zejména při vypořádání majetkových poměrů v manželství, protože by nežádoucím způsobem narušilo jednotu úpravy majetkových poměrů v manželství (zatímco u pasiv by byla zachována) a vedlo k použití různých právních předpisů pro různé části majetku manželů. Nařízení dále stanoví, že rozhodné právo pro majetkové poměry v manželství – ať už bylo zvoleno manželi nebo, pokud to neučinili, určeno za pomoci jiných ustanovení – se použije na celý majetek manželů, movitý či nemovitý, ať se nachází kdekoli.Článek 16V průběhu konzultací panovala značná shoda v tom, že je třeba ponechat stranám určitou volnost při určování rozhodného práva pro majetkové poměry v manželství. Tato možnost volby rozhodného práva musí být přesně stanovena, aby nedocházelo k tomu, že zvolené právo nezohledňuje životní realitu nebo vývoj situace páru, a musí ji být možno zakládat na právu státu, v němž mají manželé či budoucí manželé obvyklé bydliště nebo jehož jsou státními příslušníky.Článek 17Ve většině členských států si manželé obvykle výslovně nevolí rozhodné právo v oblasti majetkových poměrů v manželství, a proto je důležité vytvořit společná ustanovení pro všechny členské státy, jež umožní určit rozhodné právo pro tyto situace. K určení rozhodného práva slouží seznam hierarchicky použitelných objektivních hraničních určovatelů, díky němuž je zaručena určitá předvídatelnost pro manžele i pro třetí osoby. Tyto určovatele zachovávají soulad mezi reálným životem páru, zejména pokud jde o stanovení prvního společného obvyklého bydliště, a potřebou snadno určit rozhodné právo pro majetkové poměry v manželství.Článek 18Kromě možnosti zvolit si rozhodné právo při uzavření manželství (článek 16) povoluje tento článek také učinit tuto volbu později, v průběhu společného života páru. Stejně tak se mohou manželé, kteří si rozhodné právo zvolili při uzavření manželství, poté rozhodnout pro změnu a zvolit si jiné rozhodné právo.Změnu rozhodného práva musí manželé učinit dobrovolně. V zájmu vyloučení rizika právní nejistoty neumožňuje nařízení automatickou změnu rozhodného práva, aniž by strany vyjádřily svou vůli v tomto smyslu nebo byly o této změně vyrozuměny.Aby změna rozhodného práva v oblasti úpravy majetkových poměrů v manželství neměla pro manžele nežádoucí důsledky, musí působit pouze do budoucna, leda že by se jí manželé výslovně vyjádřili pro její zpětnou použitelnost.Podle tohoto nařízení se důsledky změny majetkových poměrů v manželství vztahují pouze na oba partnery a nedotýkají se práv třetích osob, čímž je zajištěna ochrana práv třetích osob před případnou změnou úpravy majetkových poměrů v manželství, která by nebyla v souladu s jejich zájmy.Články 19–20Tyto články upravují pravidla pro formální způsoby volby rozhodného práva a formu manželské smlouvy. Mají rovněž přispět k ochraně zranitelných skupin obyvatel, k nimž v rámci páru často patří manželka.Článek 22Aby byly zohledněny vnitrostátní předpisy, zejména v oblasti ochrany společného obydlí, umožňuje tento článek vyloučit použití cizího práva namísto vlastního práva členského státu. Členský stát, na jehož území se společné obydlí nachází, tak může v zájmu zajištění jeho ochrany vyžadovat použití vlastního práva na ochranu společného obydlí. Výjimečně může tento členský stát na jakoukoli osobu, která na jeho území žije, použít vlastní právní předpisy tak, že „upřednostní“ ustanovení obvykle použitelného práva nebo práva manželské smlouvy dané osoby, jež byla uzavřena v jiném členském státě.5.4. Kapitola IV: Uznávání, vykonatelnost a výkonNávrh upravuje volný pohyb rozhodnutí, úředních listin a soudních smírů ve věcech majetkových poměrů v manželství. Zavádí tak vzájemné uznávání na základě vzájemné důvěry, která je výsledkem integrace členských států do Evropské unie.Tento volný pohyb spočívá v jednotném postupu vzájemného uznávání a výkonu soudních rozhodnutí, úředních listin a soudních smírů pocházejících z jiných členských států. Tento postup nahrazuje stávající vnitrostátní postupy platné v jednotlivých členských státech. Důvody pro neuznání a zamítnutí výkonu jsou rovněž harmonizovány na evropské úrovni a omezeny na nezbytné minimum, přičemž nahrazují různé, často širší důvody, které v současnosti na úrovni členských států existují.RozhodnutíNavrhovaná pravidla pro uznávání a výkon rozhodnutí se shodují s pravidly navrhovanými ve věcech dědictví. Odkazují proto na stávající doložku vykonatelnosti v občanských a obchodních věcech. Díky tomu jsou rozhodnutí vydaná v jednom členském státě uznávána v ostatních členských státech, aniž by to vyžadovalo zvláštní řízení. Pokud má navrhovatel dosáhnout vykonání rozhodnutí, musí ve státě výkonu zahájit jednotný postup ke získání prohlášení o vykonatelnosti. Tento postup je jednostranný a v první fázi se omezuje na přezkoumání dokumentů. Až v pozdější fázi, pokud odpůrce nepodá námitku, přistoupí soudce k přezkoumání možných důvodů k zamítnutí. Tyto důvody musí zajišťovat odpovídající ochranu práv odpůrců.Tato pravidla představují v této oblasti významný pokrok oproti současnému stavu. Uznávání a výkon rozhodnutí se totiž v současnosti řídí vnitrostátním právním řádem členských států nebo dvoustrannými dohodami mezi některými členskými státy. Postupy se tedy liší podle toho, o které členské státy se jedná, a stejně tak se liší dokumenty požadované pro vydání prohlášení vykonatelnosti i důvody pro zamítnutí cizích rozhodnutí.Jak bylo vysvětleno výše, je toto nařízení prvním opatřením v oblasti úpravy majetkových poměrů v manželství a týká se rodinného práva (viz bod 3.1). Vzhledem k těmto specifickým okolnostem je volný pohyb rozhodnutí podmíněn řízením o prohlášení vykonatelnosti, upraveným v současné době nařízením „Brusel I“[9].V jiných oblastech by se však mohlo uvažovat o pozdějším zrušení prozatímních řízení (doložky vykonatelnosti), až budou vyhodnocena pravidla tohoto nařízení a rozvoj soudní spolupráce ve věcech majetkových poměrů v manželství a v souvisejících oblastech (zejména nařízení Brusel IIa[10]).Listiny vyhotovené orgány, které vykonávají příslušné funkce v přenesené pravomoci nebo na základě určení soudem v souladu s definicí soudu v článku 2 tohoto nařízení, se považují za rovnocenné s rozhodnutími, a proto se na ně vztahují ustanovení této kapitoly týkající se uznávání a výkonu.Úřední listinyVzhledem k praktickému významu úředních listin ve věcech majetkových poměrů v manželství a za účelem zajištění souladu tohoto nařízení s jinými nástroji Unie musí toto nařízení zaručit jejich uznávání, a umožnit tak jejich volný pohyb.Uznávání úředních listin znamená, že tyto listiny požívají shodné důkazní hodnoty, pokud se jedná o obsah zaregistrovaných úředních listin a o skutečnosti v nich zaznamenané, a na stejném základě jako v zemi původu požívají presumpce správnosti a vykonatelnosti.5.5. Kapitola V: Účinky vůči třetím osobámZáměrem těchto ustanovení je dosáhnout souladu mezi právní jistotou manželů a ochranou třetích osob před uplatňováním pravidel, o nichž nevěděly nebo je nestanovily. Členské státy tak mají možnost stanovit u listin podepsaných jedním z manželů a třetí osobou, která pobývá na území téhož členského státu, že tento manžel může uplatňovat pravidla svých majetkových poměrů v manželství pouze tehdy, pokud byla tato pravidla zveřejněna nebo pokud o nich byla třetí osoba vyrozuměna či o nich musela vědět.2011/0059 (CNS)NávrhNAŘÍZENÍ RADYo příslušnosti, rozhodném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech majetkových poměrů v manželstvíRADA EVROPSKÉ UNIEs ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, zejména na čl. 81 odst. 3 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise,s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu[11],s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru[12],s ohledem na stanovisko Výboru regionů[13],rozhodla v souladu se zvláštním legislativním postupemvzhledem k těmto důvodům:(1) Evropská unie si stanovila za cíl zachovávat a rozvíjet prostor svobody, bezpečnosti a práva, ve kterém je zajištěn volný pohyb osob. Pro postupné vytváření tohoto prostoru musí Unie přijmout opatření týkající se soudní spolupráce v občanských věcech s mezinárodním prvkem.(2) Na svém zasedání v Tampere ve dnech 15. a 16. října 1999 podpořila Evropská rada zásadu vzájemného uznávání rozsudků a jiných rozhodnutí soudních orgánů jakožto základ soudní spolupráce v občanských věcech a vyzvala Radu a Komisi, aby přijaly program opatření k provádění této zásady.(3) Dne 30. listopadu 2000 přijala Rada návrh programu opatření k provádění zásady vzájemného uznávání rozhodnutí v občanských a obchodních věcech[14]. Tento program určuje opatření týkající se harmonizace kolizních norem usnadňující vzájemné uznávání soudních rozhodnutí. Počítá s vypracováním jednoho či více nástrojů vzájemného uznávání v oblasti majetkových poměrů v manželství a majetkových důsledků rozluky nesezdaných partnerů.(4) Na zasedání v Bruselu ve dnech 4. a 5. listopadu 2004 přijala Evropská rada nový program, takzvaný „Haagský program k posílení svobody, bezpečnosti a práva v Evropské unii“[15].. V tomto programu Rada vyzvala Komisi, aby předložila zelenou knihu o kolizi právních předpisů ve věcech vlastnických vztahů v manželství, včetně otázky soudní příslušnosti a vzájemného uznávání. Haagský program zdůraznil, že je nezbytné přijmout do roku 2011 nástroj v této oblasti.(5) Dne 17. července 2006 přijala Komise zelenou knihu[16] o kolizním právu v oblasti úpravy majetkových poměrů v manželství, zabývající se převážně otázkou soudní příslušnosti a vzájemného uznávání. Zelená kniha zahájila rozsáhlé konzultace o celém spektru potíží, se kterými se páry setkávají v evropském kontextu při vypořádání společného majetku, a o soudních prostředcích nápravy.(6) Stockholmský program z prosince 2009, který určuje priority v oblasti práva, svobody a bezpečnosti na období 2010 až 2014[17], rovněž uvádí, že vzájemné uznávání by mělo být rozšířeno na oblast majetkových práv plynoucích z manželských vztahů a majetkových důsledků rozluky partnerů.(7) Ve „Zprávě o občanství EU za rok 2010 – Odstranit překážky pro výkon práv občanů EU“[18], přijaté dne 27. října 2010, Komise oznámila, že přijme legislativní návrh, který umožní odstranit překážky volného pohybu osob a zejména potíže, s nimiž se partneři setkávají při správě svého majetku nebo při zániku svazku.(8) Za účelem zajištění právní jistoty a poskytnutí určité předvídatelnosti sezdaným párům, pokud jde o jejich majetek, by bylo vhodné začlenit všechna pravidla v oblasti majetkových poměrů v manželství do jednoho nástroje.(9) Pro dosažení stanovených cílů jsou v tomto nařízení shrnuta do jediného nástroje ustanovení o soudní příslušnosti, rozhodném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí a úředních listin, jakož i o účincích majetkových poměrů v manželství na třetí osoby.(10) Toto nařízení se týká otázek souvisejících s majetkovými poměry v manželství. Nevztahuje se na pojem „manželství“, který je vymezen vnitrostátním právním řádem členských států.(11) Oblast působnosti tohoto nařízení by se měla rozšířit na všechny otázky v občanských věcech týkající se majetkových poměrů v manželství, pokud jde o každodenní správu majetku manželů a jejich majetkové vypořádání, způsobené zejména rozlukou partnerů či úmrtím jednoho z nich.(12) Vyživovací povinnosti mezi manželi upravuje nařízení Rady (ES) č. 4/2009 ze dne 18. prosince 2008 o příslušnosti, rozhodném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí a o spolupráci ve věcech vyživovacích povinností[19], proto jsou z oblasti působnosti tohoto nařízení vyloučeny, stejně jako otázky platnosti a účinků darů, kterými se zabývá nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008 ze dne 17. června 2008 o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy (Řím I)[20].(13) Z oblasti působnosti tohoto nařízení by měly být dále vyloučeny otázky povahy věcných práv, které mohou být upraveny ve vnitrostátním právu členských států, jako např. otázky týkající se zveřejňování těchto práv, stejně jako je tomu v nařízení (EU) č. ... [Evropského parlamentu a Rady o příslušnosti, rozhodném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí a úředních listin ve věcech dědictví a vytvoření evropského dědického osvědčení] [21]. Soudy členského státu, v němž se nachází majetek jednoho či obou manželů, tak mohou přijímat opatření věcného práva vztahující se zejména na zápis převodu tohoto majetku do veřejného rejstříku, pokud to právní řád tohoto členského státu vyžaduje.(14) Vzhledem k rostoucí mobilitě párů v průběhu jejich manželského života a k nutnosti podpořit řádný výkon spravedlnosti jsou do tohoto nařízení zařazena pravidla o soudní příslušnosti, jež stanoví, že záležitostmi týkajícími se majetkových poměrů v manželství včetně jeho vypořádání v souvislosti s rozvodovým řízením, rozlukou nebo prohlášením manželství za neplatné se zabývají soudy členského státu, které jsou příslušné k řešení tohoto rozvodového řízení, rozluky nebo prohlášení manželství za neplatné dle nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti, kterým se zrušuje nařízení (ES) č. 1347/2000[22].(15) Ze stejných důvodů by se měly otázkami majetkových poměrů v manželství v souvislosti s úmrtím jednoho z manželů zabývat soudy příslušné pro jeho dědické řízení, jak to určuje návrh nařízení (EU) č. ... [Evropského parlamentu a Rady o příslušnosti, rozhodném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí a úředních listin ve věcech dědictví a vytvoření evropského dědického osvědčení].(16) V případech, kdy nejde o otázky majetkových poměrů v manželství související s dědickým řízením, řízením o odluce nebo o prohlášení manželství za neplatné či s úmrtím jednoho z partnerů, mohou se manželé rozhodnout k předložení otázek majetkových poměrů ve svém manželství soudu členského státu, jehož právo si zvolili jako rozhodné právo v této oblasti. Toto rozhodnutí se vyjadřuje vzájemnou dohodou manželů a může být učiněno kdykoli, i v průběhu řízení.(17) Toto nařízení musí umožnit zachování místní příslušnosti soudů určitého členského státu v řízeních týkajících se majetkových poměrů v manželství, s výjimkou rozluky partnerů nebo úmrtí jednoho z nich, a především by mělo stanovit forum necessitatis , aby se předešlo odepření spravedlnosti.(18) Aby mohlo soudnictví řádně fungovat, nesmí docházet k případům, kdy by členské státy vydávaly vzájemně si odporující rozhodnutí. K tomuto účelu musí toto nařízení obsahovat všeobecné procesní předpisy vycházející z nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech[23].(19) V zájmu usnadnění správy majetku manželů umožňuje toto nařízení, aby si manželé pro svůj majetek, bez ohledu na jeho povahu nebo místo, kde se nachází, zvolili jako rozhodné právo to, k němuž mají oba manželé úzkou vazbu z důvodu svého bydliště nebo státní příslušnosti. Tuto volbu mohou učinit v jakémkoli okamžiku – při uzavření manželství či v jeho průběhu.(20) Právo, jež si manželé zvolili pro úpravu majetkových důsledků svého manželství, nebo pokud tak neučinili, právo určené podle hraničních určovatelů, by se mělo uplatňovat i v případě, že není právem členského státu. Při uplatňování práva jednoho členského státu soudy jiného členského státu by mohla soudům při zjišťování obsahu cizího práva pomáhat Evropská soudní síť pro občanské a obchodní věci, vytvořená rozhodnutím Rady 2001/470/ES ze dne 28. května 2001[24].(21) Nedojde-li k volbě rozhodného práva, musí toto nařízení v zájmu zajištění souladu mezi předvídatelností a požadavkem právní jistoty a současně s ohledem na životní situaci páru zavést harmonizované kolizní normy na základě různých hraničních určovatelů, jež umožní určit rozhodné právo pro celý majetek manželů. Prvním kritériem by tak mělo být první obvyklé společné bydliště manželů po sňatku a druhým právo státu, jehož státní příslušnost měli oba manželé v době uzavření manželství. Pokud není žádné z těchto kritérií splněno nebo v případech, kdy manželé mají různou státní příslušnost a nemají první obvyklé společné bydliště v době uzavření manželství, by měl být použit třetí určovatel – právo státu, k němuž mají oba manželé nejužší vazby s přihlédnutím ke všem okolnostem, zejména k místu svatebního obřadu. Tyto vazby musí být posuzovány vůči okamžiku uzavření manželství.(22) Rozhodné právo se sice určuje podle pojmu „státní příslušnosti“, je však třeba zohlednit i skutečnost, že některé státy, jejichž právní systém je založen na zvykovém právu ( common law ), používají jako hraniční určovatel pojem „bydliště“ ( domicile ), a nikoli „státní příslušnost“ ( nationality ).(23) Aby byla zajištěna právní jistota soudních rozhodnutí a zamezilo se změnám rozhodného práva v oblasti úpravy majetkových poměrů v manželství, aniž by o nich byli manželé informováni, nelze změnit rozhodné právo pro majetkové poměry v manželství bez výslovného vyjádření vůle obou manželů v tom smyslu. Tato změna, kterou se manželé rozhodli provést, nemůže mít zpětnou platnost, pokud to manželé výslovně nestanoví. Každopádně se nedotýká práv třetích osob a platnosti dříve přijatých aktů.(24) Vzhledem k významu volby rozhodného práva pro majetkové poměry v manželství musí toto nařízení zavést jisté záruky, tak aby si manželé nebo budoucí manželé byli vědomi následků své volby. Volba rozhodného práva musí mít formu, kterou stanoví pro manželské smlouvy právo zvoleného členského státu nebo státu, v němž je smlouva vypracována, a minimálně musí mít písemnou podobu, být opatřena datem a podepsána oběma manželi. Pokud však právo zvoleného státu nebo státu, v němž je smlouva vypracována, obsahuje doplňující formální pravidla pro platnost, zveřejňování nebo registrování takových dohod, musí být tato pravidla dodržena.(25) Za výjimečných okolností mají soudy členských států možnost z důvodů veřejného zájmu vyloučit cizí právo, pokud by jeho použití v konkrétním případě bylo zjevně v rozporu s veřejným pořádkem místa, jehož soud ve věci jedná. Soudy by však neměly mít možnost vznášet výhradu veřejného pořádku, a neuplatňovat tak právní předpisy jiného státu, ani možnost odmítnout uznání či vykonání rozhodnutí, úřední listiny či soudního smíru vyhotovených jiným státem, pokud by použitím výhrady veřejného pořádku byla porušena Listina základních práv Evropské unie a zejména její článek 21, který zakazuje jakoukoli formu diskriminace.(26) Protože v některých státech existují vedle sebe dva či více právních systémů nebo souborů pravidel týkajících se otázek, které upravuje toto nařízení, je třeba stanovit, v jaké míře se jeho ustanovení použijí v rámci různých územních jednotek těchto států.(27) Vzájemné uznávání rozhodnutí vydaných v členských státech je jedním z cílů tohoto nařízení, proto je v něm třeba stanovit pravidla pro uznávání a výkon rozhodnutí vycházející z nařízení (ES) č. 44/2001, která by byla případně pozměněna vzhledem ke specifickým nárokům oblasti, na kterou se toto nařízení vztahuje.(28) Aby byly zohledněny různé způsoby, jak členské státy řeší otázky majetkových poměrů v manželství, musí toto nařízení zajistit uznávání a vykonatelnost úředních listin. Pokud však jde o jejich uznávání, nemohou být úřední listiny považovány za rovnocenné se soudními rozhodnutími. Uznávání úředních listin znamená, že tyto požívají stejné důkazní hodnoty, pokud se jedná o obsah listiny, že mají stejné účinky jako v domovském členském státě a že platí presumpce platnosti, která může být v případě sporu zrušena.(29) Právo v oblasti úpravy majetkových poměrů v manželství má sice upravovat právní vztahy mezi manželi a třetími osobami, je přesto třeba, aby podmínky účinků tohoto práva mohly být vymezeny v právu členského státu, v němž mají manželé nebo třetí osoby obvyklé bydliště, tak aby byla zajištěna ochrana třetích osob. Právo tohoto členského státu by rovněž mohlo stanovit, že by se manželé mohli dovolávat použití práva svých majetkových poměrů v manželství na třetí osobu pouze tehdy, pokud by byly dodrženy podmínky zaregistrování nebo zveřejnění platné v tomto členském státě s výjimkou situace, kdy třetí osoba znala nebo musela znát rozhodné právo pro majetkové poměry v manželství.(30) Vzhledem k závazkům členských států na mezinárodní úrovni nejsou tímto nařízením dotčeny mezinárodní úmluvy, jejichž smluvní stranou je ke dni přijetí tohoto nařízení jeden nebo více členských států. Soulad s obecnými cíli tohoto nařízení nicméně vyžaduje, aby mělo toto nařízení ve vztazích mezi členskými státy před úmluvami přednost.(31) Jelikož cílů tohoto nařízení – konkrétně volného pohybu osob uvnitř Evropské unie, možnosti manželů zorganizovat si své majetkové vztahy mezi sebou a vůči třetím osobám v průběhu společného života páru i při vypořádání jejich majetku, větší předvídatelnosti a právní jistoty – nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto z důvodu rozsahu a účinků tohoto nařízení jich může být lépe dosaženo na úrovni Evropské unie, může Evropská unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.(32) Toto nařízení respektuje základní práva a dodržuje zásady uznané Listinou základních práv Evropské unie, a zejména jejími články 7, 9, 17, 21 a 47, které se týkají práva na respektování soukromého a rodinného života, práva uzavřít manželství a založit rodinu v souladu s vnitrostátními právními předpisy, vlastnického práva, zákazu jakékoli diskriminace a práva na účinnou právní ochranu. Soudy členských států musejí při používání tohoto nařízení dodržovat tato práva a zásady.(33) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, [Spojené království a Irsko oznámily své přání podílet se na přijímání a používání tohoto nařízení] / [a aniž by byl dotčen článek 4 uvedeného protokolu se Spojené království a Irsko neúčastní přijímání tohoto nařízení a toto nařízení pro ně není závazné ani použitelné].(34) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto nařízení, a toto nařízení pro ně proto není závazné ani použitelné,PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:Kapitola IOblast působnosti a definiceČlánek 1 Oblast působnosti1. Toto nařízení se vztahuje na majetkové poměry v manželství.Nevztahuje se zejména na daňové, celní a správní věci.2. V tomto nařízení se pojmem „členský stát“ rozumí veškeré členské státy s výjimkou Dánska [, Spojeného království a Irska].3. Z oblasti působnosti tohoto nařízení jsou vyloučeny:a) způsobilost k manželství;b) vyživovací povinnosti;c) dary manželů;d) dědická práva pozůstalého manžela / pozůstalé manželky;e) společné podnikání manželů;f) povaha věcných práv vztahujících se k majetku a zveřejňování těchto práv.Článek 2 Definice pojmůPro účely tohoto nařízení se rozumí:a) „majetkovými poměry v manželství“: souhrn všech pravidel týkajících se majetkových vztahů mezi manželi navzájem a vůči třetím osobám;b) „manželskou smlouvou“: jakákoli dohoda, v níž manželé upravují své majetkové vztahy mezi sebou a vůči třetím osobám;c) „úřední listinou“: dokument, který byl úředně vyhotoven nebo zaregistrován jako úřední listina v domovském členském státě a jehož pravost:i) dokládá podpis a obsah listiny aii) byla ověřena orgánem veřejné moci nebo jiným orgánem k tomu zmocněným;d) „rozhodnutím“: jakékoli rozhodnutí ve věcech majetkových poměrů v manželství vydané soudem členského státu nesoucí jakýkoli název jako rozsudek, usnesení, příkaz nebo nařízení výkonu, včetně rozhodnutí o nákladech řízení vydaného soudním úředníkem;e) „domovským členským státem“: členský stát, ve kterém bylo vydáno rozhodnutí, uzavřena manželská smlouva, vystavena úřední listina, schválen soudní smír nebo vystaven dokument o vypořádání společného majetku nebo jakákoli jiná listina vystavená soudním orgánem nebo jiným subjektem v přenesené pravomoci soudu či jím určeným;f) „dožádaným členským státem“: členský stát, ve kterém se žádá o uznání a/nebo výkon rozhodnutí, manželské smlouvy, úřední listiny, soudního smíru, dokumentu o vypořádání společného majetku nebo jakékoli jiné listiny vystavené soudním orgánem nebo jiným subjektem v přenesené pravomoci soudu či jím určeným;g) „soudem“: kterýkoli příslušný soudní orgán členského státu vykonávající funkci soudu ve věcech majetkových poměrů v manželství nebo kterýkoli jiný orgán nebo osoba vykonávající příslušné funkce soudu v přenesené pravomoci či s určením soudním orgánem členského státu, jak to stanoví toto nařízení.h) „soudním smírem“: smír ve věcech majetkových poměrů v manželství, který schválil soud nebo který byl uzavřen v průběhu soudního řízení.Kapitola IISoudní příslušnostČlánek 3 Příslušnost v případě úmrtí jednoho z manželůSoudy členského státu, kde je podána žádost týkající se dědictví jednoho z manželů podle nařízení (EU) č. ... [Evropského parlamentu a Rady o příslušnosti, rozhodném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí a úředních listin ve věcech dědictví a vytvoření evropského dědického osvědčení] , jsou příslušné rovněž v záležitostech majetkových poměrů v manželství ve vztahu k této žádosti.Článek 4 Příslušnost v případech rozvodu, rozluky nebo prohlášení manželství za neplatnéSoudy členského státu, kde je podána žádost o rozvod, rozluku nebo prohlášení manželství za neplatné podle nařízení (ES) č. 2201/2003, jsou v případě, že se na tom manželé dohodnou, příslušné rovněž v záležitostech majetkových poměrů v manželství ve vztahu k této žádosti.Tato dohoda může být uzavřena kdykoli, i v průběhu řízení. Pokud je uzavřena před začátkem řízení, musí být vyhotovena písemně, opatřena datem a podepsána oběma stranami.Pokud se manželé nedohodnou, určuje se příslušnost podle článku 5 a násl.Článek 5 Příslušnost v ostatních případech1. Mimo případy uvedené v článcích 3 a 4 jsou pro řízení ve věcech majetkových poměrů v manželství příslušné soudy členského státu:a) v němž mají manželé obvyklé společné bydliště, nebo případněb) v němž měli manželé poslední společné obvyklé bydliště, pokud zde jeden z nich ještě bydlí, nebo případněc) v němž má obvyklé bydliště odpůrce, nebo případněd) jehož státními příslušníky jsou oba manželé nebo, v případě Spojeného království a Irska, který je zemí „domicilu“ obou manželů.2. Obě strany se také mohou dohodnout na tom, že soudy členského státu, jehož právo si zvolily podle článků 16 a 18 tohoto nařízení jako rozhodné právo pro majetkové poměry v manželství, jsou příslušné v záležitostech týkajících se jejich majetkových poměrů v manželství.Tato dohoda může být uzavřena kdykoli, i v průběhu řízení. Pokud je uzavřena před začátkem řízení, musí být vyhotovena písemně, opatřena datem a podepsána oběma stranami.Článek 6 Podpůrná příslušnostNení-li žádný soud některého členského státu příslušný na základě článků 3, 4 a 5, jsou soudy členského státu příslušné, pokud se na území tohoto členského státu nachází majetek jednoho či obou manželů; v tom případě má soud, u něhož se řízení koná, rozhodnout pouze o tomto majetku.Článek 7 Forum necessitatisNení-li stanovena žádná soudní příslušnost na základě článků 3, 4, 5 či 6, mohou ve výjimečných případech a pod podmínkou, že věc vykazuje dostatečnou vazbu na určitý členský stát, rozhodovat ve věcech majetkových poměrů v manželství soudy tohoto členského státu, jestliže ve třetím státě, k němuž má daná věc úzkou vazbu, není řízení možné nebo je v něm nelze rozumně zahájit nebo vést.Článek 8 Příslušnost v případě protinávrhuSoud, u něhož probíhá řízení na základě článků 3, 4, 5, 6 nebo 7, je rovněž příslušný přezkoumat protinávrh, pokud spadá do oblasti působnosti tohoto nařízení.Článek 9 Zahájení soudního řízeníZa zahájení soudního řízení se považuje:a) okamžik, kdy byl u soudu podán návrh na zahájení řízení nebo jiná rovnocenná písemnost za předpokladu, že žalobce následně neopomene učinit kroky nezbytné k řádnému doručení písemnosti žalovanému, nebob) okamžik, kdy je písemnost předána úřadu, který provádí doručení, pokud musí být písemnost před svým podáním u soudu doručena žalovanému, za předpokladu, že žalobce následně neopomene učinit kroky nezbytné k řádnému doručení písemnosti u soudu.Článek 10 Přezkoumání příslušnostiPokud je soudu některého členského státu předložena věc týkající se majetkových poměrů v manželství, k níž není podle tohoto nařízení příslušný, prohlásí tento soud svou nepříslušnost.Článek 11 Přezkoumání přípustnosti1. Pokud se odpůrce, který má obvyklé bydliště na území jiného členského státu, než ve kterém byl návrh podán, nedostaví k soudu, přeruší příslušný soud řízení do doby, než bude prokázáno, že odpůrce mohl obdržet návrh na zahájení řízení nebo jinou rovnocennou písemnost v dostatečném předstihu, jenž mu umožňuje přípravu na jednání před soudem, nebo že k tomu byly učiněny veškeré nezbytné kroky.2. Má-li být návrh na zahájení řízení nebo jiná rovnocenná písemnost zaslán podle tohoto nařízení z jednoho členského státu do druhého, použije se místo odstavce 1 tohoto článku článek 19 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1393/2007 ze dne 13. listopadu 2007 o doručování soudních a mimosoudních písemností ve věcech občanských a obchodních v členských státech Evropské unie[25].3. Pokud nelze použít nařízení Rady (ES) č. 1393/2007, doručí se návrh na zahájení řízení nebo jiná rovnocenná písemnost do ciziny podle článku 15 Haagské úmluvy ze dne 15. listopadu 1965 o doručování soudních a mimosoudních písemností v cizině ve věcech občanských a obchodních.Článek 12 Litispendence1. Je-li u soudů různých členských států zahájeno řízení mezi týmiž stranami a pro tentýž nárok, přeruší soud, u něhož bylo řízení zahájeno později, bez návrhu řízení až do doby, než se určí příslušnost soudu, který zahájil řízení jako první.2. V případech uvedených v odstavci 1 rozhodne soud, u něhož bylo řízení zahájeno jako první, o své příslušnosti ve lhůtě šesti měsíců, pokud toto rozhodnutí neznemožňují výjimečné okolnosti. Jakýkoli jiný soud, u něhož bylo zahájeno řízení, může požádat soud, u něhož bylo řízení zahájeno jako první, o sdělení, kdy řízení zahájil a zda prohlásil svou příslušnost v dané věci, a pokud tomu tak není, i o sdělení lhůty, dokdy by měl stanovit svou příslušnost.3. Jakmile je určena příslušnost soudu, u něhož bylo řízení zahájeno jako první, prohlásí se soud, u něhož bylo řízení zahájeno později, za nepříslušný ve prospěch tohoto soudu.Článek 13 Související řízení1. Pokud řízení, která spolu vzájemně souvisí, probíhají u soudů různých členských států, může soud, k němuž byla podána žaloba později, přerušit řízení.2. Jedná-li se o řízení u soudu prvního stupně, může se soud, k němuž byla podána žaloba později, prohlásit na návrh jedné ze stran nepříslušným, je-li soud, který zahájil řízení jako první, příslušný pro daná řízení a právo tohoto soudu umožňuje spojení věcí.3. Vzájemně související řízení ve smyslu tohoto článku jsou řízení, mezi nimiž je tak úzký vztah, že je zřejmě vhodné jejich spojení a vydání společného rozhodnutí, aby se zamezilo možnosti, že budou v rozdělených řízeních vydána rozhodnutí, jež by si vzájemně odporovala.Článek 14 Předběžná a zajišťovací opatřeníPředběžná nebo zajišťovací opatření, která jsou upravena právem jednoho členského státu, je možné u soudů tohoto státu navrhnout i tehdy, kdy jsou pro rozhodnutí ve věci samé příslušné na základě tohoto nařízení soudy jiného členského státu.Kapitola IIIRozhodné právoČlánek 15 Jednota rozhodného právaPrávo v oblasti úpravy majetkových poměrů v manželství podle článků 16, 17 a 18 se vztahuje na celý majetek manželů.Článek 16 Volba rozhodného právaManželé či budoucí manželé si mohou jako rozhodné právo pro své majetkové poměry v manželství zvolit jedno z těchto práv:a) právo státu, v němž mají manželé či budoucí manželé obvyklé společné bydliště, nebob) právo státu, v němž má v okamžiku této volby jeden z manželů či budoucích manželů obvyklé společné bydliště, neboc) právo státu, jehož státní příslušnost má v okamžiku této volby jeden z manželů či budoucích manželů.Článek 17 Určení rozhodného práva v případě, že je strany nezvolí1. V případě, že manželé tuto volbu neučiní, je rozhodným právem v oblasti úpravy majetkových poměrů v manželství:a) právo státu, v němž mají manželé či budoucí manželé první obvyklé společné bydliště po sňatku, nebo případněb) právo státu, jehož státní příslušnost měli oba manželé v době uzavření manželství, nebo případněc) právo státu, k němuž mají oba manželé nejužší vazby, s přihlédnutím ke všem okolnostem, zejména k místu svatebního obřadu.2. Ustanovení odst. 1 písm. b) se nepoužijí, pokud mají manželé různou státní příslušnost.Článek 18 Změna rozhodného právaV kterémkoli okamžiku manželství mohou manželé předložit úpravu svých majetkových poměrů jinému právu, než bylo doposud rozhodné. Mohou určit pouze jedno z těchto práv:a) právo státu, v němž má v okamžiku této volby obvyklé bydliště jeden z manželů;b) právo státu, jehož státní příslušnost má v okamžiku této volby jeden z manželů.Pokud se manželé nevyjádří jinak, je změna rozhodného práva v oblasti majetkových poměrů učiněná v průběhu manželství účinná pouze do budoucna.Pokud se manželé rozhodnou pro zpětnou účinnost změny rozhodného práva, není tímto zpětným účinkem dotčena platnost dřívějších aktů, jež byly přijaty podle předchozího rozhodného práva, jakož ani práva třetích osob z něj odvozená.Článek 19 Formální způsoby volby rozhodného práva1. Volba rozhodného práva má formu, kterou stanoví pro manželské smlouvy právo zvoleného členského státu nebo státu, kde byla smlouva vypracována.2. Aniž je dotčen odstavec 1, tato volba musí být alespoň učiněna výslovně a v písemné podobě, opatřené datem a podepsané oběma manželi.3. Pokud právo členského státu, v němž mají oba manželé obvyklé společné bydliště v okamžiku volby podle odstavce 1, stanoví dodatečné podmínky týkající se formy manželské smlouvy, je třeba tyto podmínky dodržet.Článek 20 Rozhodné právo pro formu manželské smlouvy1. Formu manželské smlouvy stanoví buď rozhodné právo pro majetkové poměry v manželství, nebo právo státu, kde byla smlouva vypracována.2. Aniž je dotčen odstavec 1, manželská smlouva musí mít vždy alespoň písemnou podobu a být opatřena datem a podepsána oběma manželi.3. Pokud právo členského státu, v němž mají oba manželé v okamžiku uzavření manželské smlouvy obvyklé společné bydliště, stanoví dodatečné podmínky týkající se formy manželské smlouvy, je třeba tyto podmínky dodržet.Článek 21 Všeobecná povaha kolizních noremPrávo určené podle ustanovení této kapitoly se použije i v případě, že není právem členského státu.Článek 22 Imperativní ustanoveníTímto nařízením není v žádném případě dotčeno použití imperativních ustanovení, jejichž dodržování je pro členský stát při ochraně jeho veřejných zájmů, jako např. jeho politického, společenského a hospodářského uspořádání, zásadní do té míry, že se vyžaduje jejich použití na jakoukoli situaci, která spadá do jejich oblasti působnosti, bez ohledu na právo, které by se jinak podle tohoto nařízení použilo na majetkové poměry v manželství.Článek 23 Veřejný pořádek místa souduUplatnění některého ustanovení práva určeného podle tohoto nařízení je možno odmítnout pouze v případě, že je ve zjevném rozporu s veřejným pořádkem státu, jehož soud ve věci jedná.Článek 24 Vyloučení zpětného a dalšího odkazuKde toto nařízení předepisuje použití práva některého státu, rozumí se tím předpisy hmotného práva platné v tomto státě, s výhradou předpisů mezinárodního práva soukromého.Článek 25 Členské státy se dvěma nebo více právními systémy – územně konfliktní právoJe-li stát složen z více územních jednotek, které mají vlastní právní systém nebo soubory pravidel vztahujících se k otázkám, které upravuje toto nařízení:a) každý odkaz na právní předpisy tohoto státu se pro účely určení rozhodného práva podle tohoto nařízení považuje za odkaz na platné právní předpisy příslušné územní jednotky;b) odkazem na obvyklé bydliště v tomto členském státě se rozumí bydliště v územním celku;c) každý odkaz na státní příslušnost se vztahuje k územní jednotce určené právem tohoto státu, nebo, neexistují-li příslušná pravidla, k územní jednotce zvolené stranami, nebo, nedojde-li k volbě, k územní jednotce, ke které má jeden z manželů nebo oba manželé nejužší vazbu.Kapitola IVUznávání, vykonatelnost a výkonOddíl 1ROZHODNUTÍPODODDÍL 1UznáváníČlánek 26 Vzájemné uznávání rozhodnutí1. Rozhodnutí vydaná v některém členském státě jsou v ostatních členských státech uznávána, aniž by bylo vyžadováno zvláštní řízení.2. Stane-li se sporným, zda rozhodnutí má být uznáno, může každá strana, která uplatňuje uznání jako hlavní věc v daném sporu, v řízení podle článků [38 až 56] nařízení (ES) č. 44/2001 navrhnout, že soudní rozhodnutí má být uznáno.3. Je-li otázka uznání rozhodnutí vznesena u soudu členského státu jako předběžná otázka, může o ní tento soud rozhodnout.Článek 27 Důvody pro neuznání rozhodnutíRozhodnutí se neuzná,a) je-li takové uznání zjevně v rozporu s veřejným pořádkem dožádaného členského státu;b) jestliže odpůrci nebyl doručen návrh na zahájení řízení nebo jiná rovnocenná písemnost v dostatečném časovém předstihu a takovým způsobem, který by mu umožnil přípravu na obhajobu, ledaže žalovaný nevyužil žádný opravný prostředek proti rozhodnutí, i když k tomu měl možnost;c) je-li neslučitelné s rozhodnutím vydaným v řízení mezi týmiž stranami v dožádaném členském státě;d) je-li neslučitelné s dřívějším rozhodnutím, které bylo vydáno v jiném členském státě nebo ve třetí zemi v řízení mezi týmiž stranami a pro tentýž nárok, pokud toto dřívější rozhodnutí splňuje podmínky nezbytné pro uznání v dožádaném členském státě.Článek 28 Zákaz přezkoumání příslušnosti soudu domovského státu1. Příslušnost soudů domovského členského státu nesmí být přezkoumávána.2. Hledisko veřejného pořádku uvedené v článku 23 se neuplatňuje v případě pravidel pro určení příslušnosti uvedených v článcích 3 až 8.Článek 29 Zákaz přezkoumání ve věci saméCizí rozhodnutí nesmí být v žádném případě přezkoumáváno ve věci samé.Článek 30 Přerušení řízeníSoud členského státu, v němž se žádá o uznání rozhodnutí vydaného v jiném členském státě, může řízení přerušit, jestliže byl proti rozhodnutí podán řádný opravný prostředek.Pododdíl 2ProváděníČlánek 31 Vykonatelná rozhodnutíRozhodnutí vydaná v členském státě a tam vykonatelná se vykonávají v jiných členských státech v souladu s články [38 až 56 a 58] nařízení (ES) č. 44/2001.Oddíl 2ÚřEDNÍ LISTINY A SOUDNÍ SMÍRČLÁNEK 32 Uznávání úředních listin1. Úřední listiny vypracované v jednom členském státě jsou uznávány v jiných členských státech, vyjma popření platnosti těchto listin dle rozhodného práva a s výhradou, že toto uznání není ve zjevném rozporu s veřejným pořádkem dožádaného členského státu.2. Uznávání úředních listin znamená, že tyto požívají stejné důkazní hodnoty, pokud se jedná o obsah listiny, a že platí presumpce platnosti.Článek 33 Vykonatelnost úředních listin1. Veřejné listiny, které byly vypracovány a jsou vykonatelné v některém členském státě, se na návrh prohlásí za vykonatelné v jiném členském státě postupem podle článků [38 až 57] nařízení (ES) č. 44/2001.2. Soud, ke kterému je podán opravný prostředek podle článků [43 a 44] nařízení (ES) č. 44/2001, zamítne nebo zruší prohlášení vykonatelnosti jen tehdy, pokud by výkon rozhodnutí na základě této listiny byl zjevně v rozporu s veřejným pořádkem dožádaného členského státu.Článek 34 Uznávání a vykonatelnost soudních rozhodnutíSoudní rozhodnutí vykonatelná v domovském členském státě jsou uznána a prohlášena za vykonatelná v jiném členském státě na žádost kterékoli zúčastněné strany za stejných podmínek jako veřejné listiny. Soud, ke kterému je podán opravný prostředek podle článku [42 nebo 44] nařízení (ES) č. 44/2001, zamítne nebo zruší prohlášení vykonatelnosti jen tehdy, pokud by výkon soudního rozhodnutí byl zjevně v rozporu s veřejným pořádkem členského státu výkonu.Kapitola VÚčinky vůči třetím osobámČlánek 35 Účinky vůči třetím osobám1. Důsledky majetkových poměrů v manželství pro právní vztah mezi manželi a třetími osobami upravuje rozhodné právo pro majetkové poměry v manželství podle tohoto nařízení.2. V právu členského státu však může být stanoveno, že manželé nemohou uplatňovat rozhodné právo pro majetkové poměry v manželství na třetí osoby, pokud má jedna ze stran obvyklé bydliště na území tohoto státu a pokud podmínky zveřejňování nebo zaregistrování stanovené v tomto právu nebyly splněny, s výjimkou případů, kdy třetí osoba rozhodné právo pro majetkové poměry v manželství znala nebo musela znát.3. Právo členského státu, na jehož území se nachází nemovitost, může pro právní vztahy mezi manželi a třetími osobami týkající se této nemovitosti stanovit podobná pravidla jako pravidla stanovená v odstavci 2.Kapitola VIObecná a závěrečná ustanoveníČlánek 36 Vztah ke stávajícím mezinárodním úmluvám1. Tímto nařízením není dotčeno použití dvoustranných či vícestranných dohod, jejichž smluvními stranami je jeden nebo více členských států v okamžiku přijetí tohoto nařízení a které se vztahují na oblasti upravené tímto nařízením, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států podle článku 351 Smlouvy.2. Aniž je dotčen odstavec 1, toto nařízení má ve vzájemných vztazích členských států přednost před úmluvami uzavřenými v oblasti upravené tímto nařízením, jejichž signatáři jsou členské státy.Článek 37 Informace zpřístupněné veřejnosti a příslušným orgánům1. Členské státy oznámí Komisi nejpozději dne [...] v jednom či více úředních jazyků dle svého uvážení:a) popis svých vnitrostátních právních předpisů a postupů vztahujících se na právo v oblasti majetkových poměrů v manželství a související dokumenty;b) své vnitrostátní předpisy týkající se účinků vůči třetím osobám podle čl. 35 odst. 2 a 3.2. Členské státy vyrozumí Komisi o veškerých pozdějších změnách těchto předpisů.3. Komise vhodnými prostředky zveřejní informace sdělené jí podle odstavců 1 a 2, zejména prostřednictvím vícejazyčných internetových stránek Evropské soudní sítě pro občanské a obchodní věci.Článek 38 Ustanovení o přezkumu1. Nejpozději [pět let po vstupu v platnost...] a následně každých pět let předloží Komise Evropskému parlamentu, Radě a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru zprávu o uplatňování tohoto nařízení. V případě potřeby se ke zprávě přiloží návrhy na jeho změny.2. Členské státy sdělí za tímto účelem Komisi příslušné údaje týkající se uplatňování tohoto nařízení jejich soudy.Článek 39 Přechodná ustanovení1. Ustanovení kapitol II a IV tohoto nařízení se vztahují na soudní řízení zahájená, veřejné listiny přijaté, soudní smíry dosažené a rozhodnutí vydaná po datu jeho vstupu v platnost.2. Pokud bylo řízení zahájeno v domovském státě dříve, než toto rozhodnutí vstoupilo v platnost, rozhodnutí vydaná po tomto datu jsou uznávána a vykonávána podle ustanovení kapitoly IV, pokud byla příslušnost soudu určena v souladu s ustanoveními kapitoly II.3. Ustanovení kapitoly III se vztahují pouze na manžele, kteří uzavřeli manželství nebo kteří určili rozhodné právo pro jejich majetkové poměry v manželství po vstupu tohoto nařízení v platnost.Článek 40 Vstup v platnost1. Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie .2. Toto nařízení se použije od [jednoho roku od jeho vstupu v platnost].Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v zúčastněných členských státech v souladu se Smlouvami.V [...] dne [...]Za Radupředseda [1] Úř. věst. C 12, 15.1.2001, s. 1.[2] Úř. věst. C 53, 3.3.2005, s. 1.[3] KOM(2010) 603.[4] Studie o majetkoprávních poměrech sezdaných a nesezdaných párů v mezinárodním právu a vnitrostátní legislativě členských států EU ( Etude sur les régimes matrimoniaux des couples mariés et sur le patrimoine des couples non mariés dans le droit international privé et le droit interne des Etats membres de l'Union ), Consortium ASSER-UCL, http://europa.eu.int/comm/justice_home/doc_centre/civil/studies/doc_civil_studies_en.htm[5] KOM(2006) 400.[6] Sdělení Komise – KOM(2010) 573 ze dne 19.10.2010.[7] Upraveny nařízením Rady (ES) č. 4/2009, Úř. věst. L 7, 10.1.2009, s. 1.[8] Upraveny nařízením Rady (ES) č. 593/2008, Úř. věst. L 177, 4.7.2008, s. 6.[9] Úř. věst. L 12, 16.1.2001, s. 1.[10] Nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000, Úř. věst. L 338, 23.12.2003.[11] Úř. věst. C , s. .[12] Úř. věst. C , s. .[13] Úř. věst. C , s. .[14] Úř. věst. C 12, 15.1.2001, s. 1.[15] Úř. věst. C 53, 3.3.2005, s. 1.[16] KOM(2006) 400.[17] Úř. věst. C 115, 4.5.2010, s. 1.[18] KOM(2010) 603.[19] Úř. věst. L 7, 10.1.2009, s. 1.[20] Úř. věst. L 177, 4.7.2008, s. 6.[21] Úř. věst. L , s. .[22] Úř. věst. L 338, 23.12.2003, s. 1.[23] Úř. věst. L 12, 16.1.2001, s. 1.[24] Úř. věst. L 174, 27.6.2001, s. 25.[25] Úř. věst. L 324, 10.12.2007, s. 79.


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 1.12.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 431/15
 Преюдициално запитване от Conseil de prud'hommes de Paris (Франция), постъпило на 22 септември 2014 г. — David Van der Vlist/Bio Philippe Auguste SARL
 (Дело C-432/14)
 (2014/C 431/22)
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Conseil de prud'hommes de Paris
 Страни в главното производство
 Ищец: David Van der Vlist
 Ответник: Bio Philippe Auguste SARL
 Преюдициален въпрос
 Противоречи ли на общия принцип на недопускане на дискриминация на основание възраст национална правна уредба (член L. 1243-10 от френския кодекс на труда), според която младежите, работещи през ученическата или студентската ваканция, нямат право да получават обезщетението за лица в несигурно положение, дължимо при работа по срочен договор, след прекратяването на който не е направено предложение за сключване на безсрочен договор?


text:
 19.9.2016
 HR
 Službeni list Europske unije
 C 343/38
 Rješenje Općeg suda od 18. srpnja 2016. – Bank Mellat protiv Vijeća
 (Predmet T-72/12) (1)
 („Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Irana s ciljem sprječavanja širenja nuklearnog oružja - Zamrzavanje financijskih sredstava - Poništenje pobijanih akata - Obustava postupka”)
 (2016/C 343/51)
 Jezik postupka: engleski
 Stranke
 Tužitelj: Bank Mellat (Teheran, Iran) (zastupnici: S. Zaiwalla, P. Reddy, F. Zaiwalla, Z. Burbeza, solicitors, M. Brindle, QC, i R. Blakeley, barrister)
 Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Bishop i I. Rodios, agenti)
 Predmet
 Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Vijeća 2011/783/ZVSP od 1. prosinca 2011. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 319, str. 71.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 11., str. 104.), Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 1245/2011 od 1. prosinca 2011. o provedbi Uredbe (EU) br. 961/2010 o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 319, str. 11.) i Uredbe Vijeća (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 961/2010 (SL L 88, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 4., str. 194.) u dijelu u kojem je ime tužitelja zadržano na popisu osoba, subjekata ili tijela na koje se primjenjuju te mjere ograničavanja.
 Izreka
 1.
 Obustavlja se postupak po tužbi.
 2.
 Obustavlja se postupak povodom zahtjeva za intervenciju Provincial Investment Companies Association, Saba Tamin Investment Company, Common Investment Fund (Pars Fund), Shirin Asal Food Industrial Group, Sorbon Industrial Production Group i Individual Stock Association.
 3.
 Nalaže se Bank Mellat, Vijeću Europske unije, Provincial Investment Companies Association, Saba Tamin Investment Company, Common Investment Fund (Pars Fund), Shirin Asal Food Industrial Group, Sorbon Industrial Production Group i Individual Stock Association snošenje vlastitih troškova.
 (1) SL C 109, 14. 4. 2012.


type: wikipedia

text:
{{Infobox Pajjiż
 |isem_twil_konvenzjonali = Montenegro
 |isem_nattiv = Црна ГораCrna Gora
 |isem_komuni = Montenegro
 |stampa_bandiera = Flag of Montenegro.svg
 |stampa_emblema = Coat of arms of Montenegro.svg
 |stampa_mappa = Europe-Montenegro.svg
 |deskrizzjoni_mappa =
 |ħolqa_bandiera = Bandiera tal-Montenegro
 |ħolqa_emblema = Emblema tal-Montenegro
 |ħolqa_demografija = Demografija tal-Montenegro
 |mottu_nazzjonali =
 |innu_nazzjonali = Oj, svijetla majska zoroOh, Bidunett Sabiħ ta' Mejju
 |lingwi_uffiċjali = Montenegrin
 |gruppi_etniċi =
 |kapitali = Podgorika
 |latd =42 |latm=47 |latNS=N |lonġd=7 |lonġm=25 |lonġEW=E
 |l-ikbar_belt = Podgorika
 |tip_gvern =
 |titlu_kap1 = President
 |titlu_kap2 = Prim Ministru
 |titlu_kap3 = Kelliem tal-Parlament
 |titlu_kap4 = Prinċep1
 |isem_kap1 = Filip Vujanović
 |isem_kap2 = Milo Đukanović
 |isem_kap3 = Ranko Krivokapić
 |isem_kap4 = Nikola II Petrović-Njegoš
 |data_sħubija_UE =
 |żona_kklassifika = 161
 |poż_erja = 161
 |erja_km2 = 13,812
 |erja_mi_kw = 5,019
 |perċentwal_ilma = 1.5
 |sena_stima_popolazzjoni = 2009
 |stima_popolazzjoni =
 |poż_stima_popolazzjoni = 164
 |ċensiment_popolazzjoni = 625,266
 |sena_ċensiment_popolazzjoni = 2011
 |densità_popolazzjoni_km2 = 498
 |densità_popolazzjoni_mi_kw = 115.6
 |poż_densità_popolazzjoni = 121
 |sena_PGD_PSX = 2012
 |PGD_PSX = $4.694 biljun
 |poż_PGD_PSX =
 |PGD_PSX_per_capita = $11,800
 |poż_PGD_PSX_per_capita =
 |sena_IŻU = 2013
 |IŻU = 0.791
 |poż_IŻU = 52
 |kategorija_IŻU = għoli ħafna
 |tip_sovranità = Avvenimenti
 |avveniment_stabbilit1 = Duklja kienet vassal tal-Imperu Biżantin fis-
 |data_stabbilit1 = Seklu 6
 |avveniment_stabbilit2 = Duklja saret semi-indipendenti
 |data_stabbilit2 = Seklu 9
 |avveniment_stabbilit3 = Rikonoxximent tar-Renju ta' Zeta
 |data_stabbilit3 = 1077
 |avveniment_stabbilit4 = Dukat Indipendenti tal-Montenegro stabbilita
 |data_stabbilit4 = 1356
 |avveniment_stabbilit5 = Dukat Indipendenti tal-Montenegro stabbilita mill-ġdid
 |data_stabbilit5 = 1441
 |avveniment_stabbilit6 = Prinċipalità fondata
 |data_stabbilit6 = 1 ta' Jannar 1852
 |avveniment_stabbilit7 = Rikonoxximent mill-Imperu Ottoman
 |data_stabbilit7 = 1878
 |avveniment_stabbilit8 = Renju pproklamat
 |data_stabbilit8 = 28 ta' Awwissu 1910
 |avveniment_stabbilit9 = Indipendenza mis-Serbja u Montenegro
 |data_stabbilit9 = 3 ta' Ġunju 2006
 |valuta = Ewro (€)
 |kodiċi_valuta = EUR
 |żona_ħin = CET
 |differenza_ħku = +1
 |żona_ħin_legali = CEST
 |differenza_żona_ħin_legali = +2
 |cctld = .me
 |kodiċi_telefoniku = +382
 |sena_PGD_nominali = 2012
 |PGD_nominali = $4.280 biljun
 |poż_PGD_nominali =
 |PGD_nominali_per_capita = $6,881
 |poż_PGD_nominali_per_capita =
 |nota1 = Titolu onorarju.
 }}
 Montenegro (; Montenegrin: Crna Gora Црна Гора , tfisser "Muntanja Sewda") huwa pajjiż fl-Ewropa tax-Xlokk. Il-pajjiż għandu l-Baħar Adrijatiku fil-lbiċ u huwa mdawwar mill-Kroazja fil-punent, il-Bosnia u Ħerżegovina fil-majjistral, is-Serbja fil-grigal, il-Kosovo lejn il-lvant u l-Albanija fix-xlokk. Il-belt kapitali u l-akbar belt hija Podgorika, filwaqt li Cetinje hija maħtura bħala Prijestonica'', tfisser l-eks Belt Kapitali Rjali.
 Adeżjoni fl-Unjoni Ewropea
 2010 - pajjiż kandidat għall-UE
 L-applikazzjoni tal-Montenegro għal sħubija fl-UE ġiet ippreżentata fil-15 ta' Diċembru 2008.
 Fil-laqgħa tiegħu tat-23 ta' April 2009, il-Kunsill stieden lill-Kummissjoni biex tippreżenta lill-Kunsill l-opinjoni tagħha dwar l-applikazzjoni tal-Montenegro. Fit-12 ta' Ottubru 2011, il-Kummissjoni tat opinjoni pożittiva u rrakkomandat il-ftuħ ta' negozjati tal-adeżjoni.
 Fil-laqgħa tiegħu tas-16 u s-17 ta' Diċembru 2010, il-Kunsill Ewropew qabel li jagħti lill-Montenegro l-istatus ta' pajjiż kandidat.
 Ġunju 2012 - bidu tan-negozjati
 Fil-laqgħa tiegħu tad-29 ta' Ġunju 2012, il-Kunsill Ewropew approva d-deċiżjoni tal-Kunsill biex jinfetħu negozjati tal-adeżjoni.
 L-aħħar Kunsill ta' Stabilizzazzjoni u ta' Assoċjazzjoni UE-Montenegro, li sar fil-25 ta' Ġunju 2018 eżamina l-istat tar-relazzjonijiet bejn l-UE u l-Montenegro, inkluż il-progress tal-Montenegro fit-tħejjijiet tiegħu għas-sħubija fl-UE.
 Laqgħat tal-Konferenza tal-Adeżjoni
 L-ewwel laqgħa tal-Konferenza mal-Montenegro dwar l-Adeżjoni fil-livell ministerjali fetħet in-negozjati tal-adeżjoni fid-29 ta' Ġunju 2012. Minn dakinhar, saru ħdax-il laqgħa tal-Konferenza dwar l-Adeżjoni fil-livell ministerjali fi Brussell.
 It-12-il laqgħa tal-Konferenza mal-Montenegro dwar l-Adeżjoni fil-livell ministerjali saret fl-10 ta' Diċembru 2018. Il-konferenza fetħet in-negozjati dwar il-Kapitolu 27 - L-Ambjent u t-tibdil fil-klima.
 Wara din il-Konferenza, minn total ta' 35 kapitolu ta' negozjar, 32 kapitolu issa nfetħu għan-negozjati, li minn dawn diġà ngħalqu proviżorjament tliet kapitoli. Ser jiġu ppjanati aktar Konferenzi dwar l-Adeżjoni, kif meħtieġ, sabiex il-proċess jitmexxa 'l quddiem fl-ewwel nofs tal-2019.
 Fit-18 ta' Ġunju 2019 il-Kunsill Affarijiet Ġenerali adotta konklużjonijiet dwar it-tkabbir u l-proċess ta' stabbilizzazzjoni u ta' assoċjazzjoni, li jkopru l-Montenegro.
 Fl-20 ta' Ġunju 2019 il-Kunsill Ewropew approva l-konklużjonijiet.
 Referenzi
 Ħoloq esterni
 Montenegro, Kunsill tal-Unjoni Ewropea
 Repubbliki
 Pajjiżi stabbiliti fl-2006


text:
 9.10.2004
 SK
 Úradný vestník Európskej únie
 C 251/15
 UZNESENIE SÚDU PRVÉHO STUPŇA
 z 28. júna 2004
 vo veci T-342/99 DEP, Airtours plc proti Komisii Európskych spoločenstiev (1)
 (Stanovenie výšky trov konania - Odmena solicitorov a barristerov - Odmena ekonómov - Náklady súvisiace s DPH)
 (2004/C 251/26)
 Jazyk konania: angličtina
 Vo veci T-342/99 DEP, Airtours plc, v zastúpení: M. Nicholson, solicitor, ktorý si zvolil adresu na doručovanie v Luxemburgu, proti Komisii Európskych spoločenstiev (splnomocnený zástupca: R. Lyal, ktorý si zvolil adresu na doručovanie v Luxemburgu), predmetom ktorej je žiadosť o stanovenie trov konania, ktoré je Komisia povinná zaplatiť Airtours plc na základe rozsudku Súdu prvého stupňa zo 6. júna 2002, Airtours/Komisia (T-342/99, Zb. s. II-2585), Súd prvého stupňa (piata rozšírená komora), v zložení: predsedkyňa komory: P. Lindh, sudcovia: R. Garciá-Valdecasas, J. D. Cooke, P. Mengozzi a M. E. Martins Ribeiro, tajomník: H. Jung, vydal dňa 28. júna 2004 uznesenie, ktorého výrok znie:
 Celková výška trov konania ktoré je Komisia povinná zaplatiť Airtours plc predstavuje 489 615,03 GBP (slovom: štyristoosemdesiatdeväťtisícšesťstopätnásť libier šterlingov a tri peny).
 (1) Ú. v. ES C 79 z 18. marca 2000


type: contracts

text:
Svarbus teisinis pranešimas
 |
 22006A0816(01)
 Partnerystės ir bendradarbiavimo susitarimo, nustatančio Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir MoldovosRespublikos partnerystę, atsižvelgiant į Čekijos Respublikos, Estijos Respublikos, Kipro Respublikos, LatvijosRespublikos, Lietuvos Respublikos, Vengrijos Respublikos, Maltos Respublikos, Lenkijos Respublikos,Slovenijos Respublikos ir Slovakijos Respublikos stojimą į Europos Sąjungą, protokolas
 Partnerystės ir bendradarbiavimo susitarimo, nustatančio Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Moldovos Respublikos partnerystę, atsižvelgiant į Čekijos Respublikos, Estijos Respublikos, Kipro Respublikos, Latvijos Respublikos, Lietuvos Respublikos, Vengrijos Respublikos, Maltos Respublikos, Lenkijos Respublikos, Slovėnijos Respublikos ir Slovakijos Respublikos stojimą į Europos Sąjungą,protokolasBELGIJOS KARALYSTĖ,ČEKIJOS RESPUBLIKA,DANIJOS KARALYSTĖ,VOKIETIJOS FEDERACINĖ RESPUBLIKA,ESTIJOS RESPUBLIKA,GRAIKIJOS RESPUBLIKA,ISPANIJOS KARALYSTĖ,PRANCŪZIJOS RESPUBLIKA,AIRIJA,ITALIJOS RESPUBLIKA,KIPRO RESPUBLIKA,LATVIJOS RESPUBLIKA,LIETUVOS RESPUBLIKA,LIUKSEMBURGO DIDŽIOJI HERCOGYSTĖ,VENGRIJOS RESPUBLIKA,MALTOS RESPUBLIKA,NYDERLANDŲ KARALYSTĖ,AUSTRIJOS RESPUBLIKA,LENKIJOS RESPUBLIKA,PORTUGALIJOS RESPUBLIKA,SLOVĖNIJOS RESPUBLIKA,SLOVAKIJOS RESPUBLIKA,SUOMIJOS RESPUBLIKA,ŠVEDIJOS KARALYSTĖ,JUNGTINĖ DIDŽIOSIOS BRITANIJOS IR ŠIAURĖS AIRIJOS KARALYSTĖ,toliau – valstybės narės, kurioms atstovauja Europos Sąjungos Taryba, irEUROPOS BENDRIJA BEI EUROPOS ATOMINĖS ENERGIJOS BENDRIJA,toliau – Bendrijos, kurioms atstovauja Europos Sąjungos Taryba ir Europos Komisija, irMOLDOVOS RESPUBLIKA,ATSIŽVELGDAMOS į Čekijos, Estijos, Kipro, Latvijos, Lietuvos, Vengrijos, Maltos, Lenkijos, Slovėnijos ir Slovakijos stojimą į Europos Sąjungą 2004 m. gegužės 1 d.,SUSITARĖ:1 straipsnisČekija, Estija, Kipras, Latvija, Lietuva, Vengrija, Malta, Lenkija, Slovėnija ir Slovakija yra 1994 m. lapkričio 28 d. Briuselyje pasirašyto Partnerystės ir bendradarbiavimo susitarimo, nustatančio Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Moldovos Respublikos partnerystę (toliau – Susitarimas), Šalys, ir taip pat kaip ir kitos Bendrijos valstybės narės atitinkamai priima Susitarimo, bendrų deklaracijų, pasikeitimų raštais ir Moldovos Respublikos deklaracijos, pridėtos prie tą pačią dieną pasirašyto Baigiamojo akto, bei 1997 m. gegužės 15 d. Susitarimo protokolo, kuris įsigaliojo 2000 m. spalio 12 d., tekstus ir į juos atsižvelgia.2 straipsnisSiekdamos atsižvelgti į pastaruosius institucinius pokyčius Europos Sąjungoje, Šalys susitaria, kad, nustojus galioti Europos anglių ir plieno bendrijos steigimo sutarčiai, Susitarime esančios nuostatos, nurodančios Europos anglių ir plieno bendriją, yra laikomos nuorodomis į Europos bendriją, kuri perėmė visas Europos anglių ir plieno bendrijos teises ir prisiimtus įsipareigojimus.3 straipsnisŠis protokolas yra neatskiriama Susitarimo dalis.4 straipsnis1. Laikydamosi savo procedūrų, šį protokolą patvirtina Bendrijos, Europos Sąjungos Taryba valstybių narių vardu ir Moldovos Respublika.2. Šalys viena kitai praneša apie pirmesnėje pastraipoje nurodytų atitinkamų procedūrų atlikimą. Patvirtinimo dokumentai deponuojami Europos Sąjungos Tarybos generaliniame sekretoriate.5 straipsnis1. Šis protokolas įsigalioja 2003 m. Stojimo sutarties įsigaliojimo dieną, jei iki tos dienos buvo deponuoti visi šio protokolo patvirtinimo dokumentai.2. Jei iki tos dienos buvo deponuoti ne visi šio protokolo patvirtinimo dokumentai, šis protokolas įsigalioja pirmą kito mėnesio dieną po to, kai buvo deponuotas paskutinis patvirtinimo dokumentas.3. Jei iki 2004 m. gegužės 1 d. buvo deponuoti ne visi šio protokolo patvirtinimo dokumentai, šis protokolas pradedamas laikinai taikyti nuo 2004 m. gegužės 1 d.6 straipsnisSusitarimo, Baigiamojo akto ir visų prie jo pridėtų dokumentų bei 1997 m. gegužės 15 d. Partnerystės ir bendradarbiavimo susitarimo protokolo tekstai sudaryti čekų, estų, latvių, lenkų, lietuvių, maltiečių, slovakų, slovėnų ir vengrų kalbomis.Šie tekstai pridedami [1] prie šio protokolo ir yra autentiški kaip ir tekstai kitomis kalbomis, kuriomis sudaryti Susitarimas, Baigiamasis aktas ir prie jo pridėti dokumentai bei 1997 m. gegužės 15 d. Partnerystės ir bendradarbiavimo susitarimo protokolas.7 straipsnisŠis protokolas sudarytas dviem egzemplioriais, kurių tekstai anglų, čekų, danų, estų, graikų, ispanų, italų, latvių, lenkų, lietuvių, maltiečių, olandų, portugalų, prancūzų, slovakų, slovėnų, suomių, švedų, vengrų, vokiečių ir moldavų kalbomis yra autentiški.Hecho en Bruselas, el treinta de abril de dos mil cuatro.V Bruselu dne třicátého dubna dva tisíce čtyři.Udfærdiget i Bruxelles den tredivte april to tusind og fire.Geschehen zu Brüssel am dreißigsten April zweitausendundvier.Kahe tuhande neljanda aasta kolmekümnendal aprillil Brüsselis.Έγινε στις Βρυξέλλες, στις τριάντα Απριλίου δύο χιλιάδες τέσσερα.Done at Brussels on the thirtieth day of April in the year two thousand and four.Fait à Bruxelles, le trente avril deux mille quatre.Fatto a Bruxelles, addì trenta aprile duemilaquattro.Briselē, divi tūkstoši ceturtā gada trīsdesmitajā aprīlī.Priimta du tūkstančiai ketvirtų metų balandžio trisdešimtą dieną Briuselyje.Kelt Brüsszelben, a kétezer-negyedik év április havának tizenharmadik napján.Magħmul fi Brussel fit-tletin jum ta' April tas-sena elfejn u erbgħa.Gedaan te Brussel, de dertigste april tweeduizendvier.Sporządzono w Brukseli, dnia trzynastego kwietnia roku dwa tysiące czwartego.Feito em Bruxelas, em trinta de Abril de dois mil e quatro.V Bruseli tridsiateho apríla dvetisícštyri.V Bruslju, dne tridesetega aprila leta dva tisoč štiri.Tehty Brysselissä kolmantenakymmenentenä päivänä huhtikuuta vuonna kaksituhattaneljä.Som skedde i Bryssel den trettionde april tjugohundrafyra.Întocmit la Bruxelles în a treizecea zi a lunii aprilie în anul doua mii patru.Por los Estados miembrosZa členské státyFor medlemsstaterneFür die MitgliedstaatenLiikmesriikide nimelΓια τα κράτη μέληFor the Member StatesPour les États membresPer gli Stati membriDalībvalstu vārdāValstybių narių varduA tagállamok részérőlGħall-Istati MembriVoor de lidstatenW imieniu Państw CzłonkowskichPelos Estados-MembrosZa členské štátyZa države članiceJäsenvaltioiden puolestaPå medlemsstaternas vägnarPentru Statele Membre+++++ TIFF +++++Por las Comunidades EuropeasZa Evropská společenstvíFor De Europæiske FællesskaberFür die Europäischen GemeinschaftenEuroopa ühenduste nimelΓια τις Ευρωπαϊκές ΚοινότητεςFor the European CommunitiesPour les Communautés européennesPer le Comunità europeeEiropas Kopienu vārdāEuropos Bendrijų varduAz Európai Közösségek részérőlGħall-Komunitajiet EwropejVoor de Europese GemeenschappenW imieniu Wspólnot EuropejskichPelas Comunidades EuropeiasZa Európske spoločenstváZa Evropske skupnostiEuroopan yhteisöjen puolestaPå Europeiska gemenskapernas vägnarPentru Comunitatile Europene+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++Por la República de MoldovaZa Moldavskou republikuFor Republikken MoldovaFür die Republik MoldauMoldova Vabariigi nimelΓια τη Δημοκρατία της ΜολδαβίαςFor the Republic of MoldovaPour la République de MoldovaPer la Repubblica di MoldovaMoldovas Republikas vārdāMoldovos Respublikos varduMoldova részérőlGħar-Repubblika tal-MoldavjaVoor de Republiek MoldaviëW imieniu Republiki MołdowyPela República da MoldáviaZa Moldavskú republikuZa Republiko MoldavijoMoldovan tasavallan puolestaPå Republiken Moldaviens vägnarPentru Republica Moldova+++++ TIFF +++++[1] Susitarimo tekstas čekų, estų, latvių, lenkų, lietuvių, maltiečių, slovakų, slovėnų ir vengrų kalbomis bus paskelbtas Oficialiojo leidinio specialiajame leidime vėliau.--------------------------------------------------


text:
 30.10.2014
 PT
 Jornal Oficial da União Europeia
 L 310/72
 DECISÃO DO COMITÉ MISTO DO EEE
 N.o 103/2014
 de 16 de maio de 2014
 que altera o anexo XX (Ambiente) do Acordo EEE
 O COMITÉ MISTO DO EEE,
 Tendo em conta o Acordo sobre o Espaço Económico Europeu, a seguir designado por «Acordo EEE», nomeadamente o artigo 98.o,
 Considerando o seguinte:
 (1)
 A Diretiva 2013/28/UE da Comissão, de 17 de maio de 2013, que altera o anexo II da Diretiva 2000/53/CE do Parlamento Europeu e do Conselho relativa aos veículos em fim de vida (1), deve ser incorporada no Acordo EEE.
 (2)
 O anexo XX do Acordo EEE deve, por conseguinte, ser alterado em conformidade,
 ADOTOU A PRESENTE DECISÃO:
 Artigo 1.o
 No anexo XX do Acordo EEE, ao ponto 32e (Diretiva 2000/53/CE do Parlamento Europeu e do Conselho) é aditado o seguinte travessão:
 «—
 32013 L 0028: Diretiva 2013/28/UE da Comissão, de 17 de maio de 2013 (JO L 135 de 22.5.2013, p. 14).»
 Artigo 2.o
 Fazem fé os textos da Diretiva 2013/28/UE nas línguas islandesa e norueguesa, que serão publicados no Suplemento EEE do Jornal Oficial da União Europeia.
 Artigo 3.o
 A presente decisão entra em vigor em 17 de maio de 2014, desde que tenham sido efetuadas todas as notificações previstas no artigo 103.o, n.o 1, do Acordo EEE (2).
 Artigo 4.o
 A presente decisão é publicada na Secção EEE e no Suplemento EEE do Jornal Oficial da União Europeia.
 Feito em Bruxelas, em 16 de maio de 2014.
 Pelo Comité Misto do EEE
 O Presidente
 Gianluca GRIPPA
 (1) JO L 135 de 22.5.2013, p. 14.
 (2) Não foram indicados requisitos constitucionais.


text:
Надморската височина (н.в.), наричана още абсолютна височина, кота, ортометрична височина, е вертикалното разстояние между дадена точка на земната повърхност и нивото на моретата и океаните. Измерва се в метри (означение m), като по-високите точки (например върховете на планините) имат по-голяма надморска височина. Най-високата точка на планетата Земя, считано от надморската височина, е връх Еверест в Хималаите, който е с височина 8848 m.
 Частите от земната повърхност, които са разположени под морското ниво, имат отрицателна надморска височина и се наричат депресии. Най-дълбоката депресия в света е Мъртво море (–430 m н.в. към есента на 2015 г.). Някои депресии са запълнени с вода (Каспийско море), а други са сухи (Турфанската падина в Централна Азия). Съществуват и езера, чиито брегове са над морското равнище, но най-дълбоката им част е под него. Наричат се криптодепресии.
 Изчисляване
 Изчисляването на надморската височина се свежда до разликата между базово ниво (морско равнище) и точката, на която искаме да измерим кота спрямо това ниво.
 Къде точно би било нивото на морето, зависи от приетата форма на Земята: елипсоид, геоцентричен елипсоид, квазигеоид или геоид и откъде се взима нулата.
 Различните държави използват различни дефиниции и различни нива на височината.
 Повечето карти в България са по Балтийската височинна (вертикална) система. Правен е опит с Постановление 154 от 04.06.2001 г. да се внедри „Българска геодезическа система 2000“.
 За следене на морското ниво и използването му за геодезически нужди на брега на Черно море има изградена т. нар. пегелна станция.
 Геодезистите очакват официално да се премине към Европейската геодезическа референтна система (EUREF), която е дефинирана точно по Световната геодезическа система GRS80.
 С развитието на технологиите са се появили нови методи. Например благодарение на авиацията са се появили методи, базирани на фотограметрията, които позволяват да се определи косвено височината с точност от няколко метра без необходимост да се прави измерване.
 Някои спътници като STRM (Shuttle Radar Topography Mission) предоставят карта на цялата планета, но с точност от няколкостотин метра до няколко километра.
 Карта на света с точност 1 km
 Тази карта е направена благодарение на данните от GTOPO30, които описват надморската височина на Земята. Картата използва цветове и сенки вместо контурни линии, които да покажат надморското равнище.
 Вижте също
 Атмосферно налягане
 Височина
 География
 Геодезия
 Географски координати
 Морско равнище
 Източници
 Топография
 Физическа география


text:
C 317/28 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 10.11.2001
 For Retten vil sagsøgeren påberåbe sig passivitet og at der skal Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 ske annullation.
 Til støtte for sine påstande gør sagsøgeren følgende gældende: Sagsøgeren anfægter, at hun ikke blev opført på listen over
 egnede ansøgere, der blev oprettet i forbindelse med meddelel-
 — EKSF-traktatens artikel 4-b, artikel 86 og artikel 88 er se om udvælgelsesprøven for midlertidigt ansatte
 overtrådt. Det må i den forbindelse lægges til grund, KOM/R/A/01/1999, med henblik på forvaltningen af program-
 at det forhold, at virksomhederne inden for kul- og merne for forskning og teknologisk udvikling.
 stålindustrien pålægges afgifter, der for så vidt angår
 Charbonnages de France finansieres direkte eller indirekte,
 mens sagsøgeren, der er et privat selskab, og som ikke
 har nogen form for driftsindtægter, selv må bære disse, Sagsøgeren har til støtte for sine påstande fremført følgende:
 udgør en forskelsbehandling, der er i strid med EKSF-
 traktaten. — Tilsidesættelse af begrundelsespligten og af princippet om
 åbenhed.
 — De anfægtede beslutninger er behæftet med begrundelses-
 mangler, hvorved Kommissionen har overtrådt væsentlige
 formkrav. — Tilsidesættelse af meddelelsen om udvælgelsesprøven og
 af reglerne om en udvælgelseskomités sammensætning.
 — Der foreligger desuden en kompetencemangel, eftersom
 det ikke fremgår af skrivelsen af 10. juli 2001, at den heri
 indeholdte beslutning formelt er truffet af Kommissionen, — Tilsidesættelse af princippet om god forvaltningsskik og
 og at underskriveren var i besiddelse af en underskrifts- ligebehandlingsprincippet, idet identiteten af udvælgelses-
 fuldmagt. komitéens medlemmer samt deres faglige og administrati-
 ve stilling alene blev meddelt visse ansøgere.
 — Kommissionen har tilsidesat princippet om god forvalt-
 ningsskik.
 (1) Sacilor Lormines mod Kommissionen (endnu ikke offentliggjort i
 EF-Tidende).
 Sag anlagt den 27. juli 2001 af Alza Corporation mod
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Vare-
 mærker og Design)
 Sag anlagt den 3. august 2001 af Sophie Bachotet mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-183/01)
 (Sag T-182/01)
 (2001/C 317/56)
 (2001/C 317/55)
 (Processprog: engelsk)
 (Processprog: fransk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 3. august 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De den 27. juli 2001 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering
 Europæiske Fællesskaber af Sophie Bachotet, Bruxelles, ved i det Indre Marked (Varemærker og Design) af Alza Corpora-
 advokaterne Jean-Noël Louis og Véronique Peere, og med valgt tion ved Michael Edenborough, Hogarth Chambers, London
 adresse i Luxembourg. (UK).
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Afgørelsen truffet af udvælgelseskomitéen for udvælgel-
 sesprøven KOM/R/A/01/1999 om at tildele sagsøgeren
 en karakter, der var utilstrækkelig til, at hun kunne — Afgørelserne fra Appelkammeret og indsigelsesafdelingen
 opføres på reservelisten, annulleres. annulleres, i det omfang de vedrører anmodningen om
 registrering af sagsøgerens mærke som varer i klasse 5.
 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes Følgelig tilpligtes Kontoret at lade sagsøgerens varemærke
 at betale sagens omkostninger. registrere for varer i klasse 5.
 ---pagebreak--- 10.11.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 317/29
 — Subsidiært annulleres afgørelserne fra Appelkammeret og Sag anlagt den 4. august 2001 af Dominique Ramackers
 indsigelsesafdelingen, i det omfang de vedrører anmod- mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 ningen om registrering af sagsøgerens mærke for varer i
 klasse. Anmodningen hjemvises til indsigelsesafdelingen
 til yderligere overvejelse for så vidt angår den ændrede (Sag T-185/01)
 specifikation for varer i klasse 5.
 (2001/C 317/57)
 — Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemær-
 ker og Design) tilpligtes at betale sagsøgerens omkostnin-
 ger, der opstod ved, at den skulle forsvare sig over for (Processprog: fransk)
 den oprindelige indsigelse, ved dens klage til Appelkam-
 meret og ved sagsanlægget ved Retten i Første Instans.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 4. august 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Dominique Ramackers, Louvain-
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter La Neuve (Belgien), ved advokaterne Jean-Noël Louis og
 Véronique Peere, og med valgt adresse i Luxembourg.
 EF-varemærkeansøger: Alza Corporation, Mountain
 View, Californien, USA.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Det omhandlede EF-va- Ordmærket »E-TRANS« for visse
 remærke: varer i klasse 5, 10 og 42 (f.eks.
 farmaceutiske og veterinærmedi- — Afgørelsen truffet af udvælgelseskomitéen for udvælgel-
 cinske præparater og stoffer) — sesprøven KOM/R/A/01/1999 om at tildele sagsøgeren
 ansøgning nr. 120089. en karakter, der var utilstrækkelig til, at hun kunne
 opføres på reservelisten, annulleres.
 Indehaver af retten til Hexal AG, Holzkirchen, Tyskland.
 varemærket eller tegnet
 som gjort gældende ved — Om fornødent annulleres afgørelsen, der efterfølgende er
 indsigelse under indsi- truffet af udvælgelseskomitéen og af den myndighed, der
 gelsesproceduren: har kompetencen til at indgå ansættelseskontrakter, om
 oprettelsen af reservelisten for udvælgelsesprøven
 Varemærke eller tegn Det tyske varemærke »ESTRANS« KOM/R/A/01/1999.
 som gjort gældende ved for visse varer i klasse 5.
 indsigelse under indsi-
 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes
 gelsesproceduren:
 at betale sagens omkostninger.
 Indsigelsesafdelingens Delvis imødekommelse af indsi-
 afgørelse: gelsen for så vidt den vedrører
 farmaceutiske og veterinærmedi-
 cinske præparater og stoffer (klas-
 se 5). Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Appelkammerets afgø- Afvisning af klagen.
 relse: Sagsøgeren anfægter, at hun ikke blev på opført listen over
 egnede ansøgere, der blev oprettet i forbindelse med med-
 Søgsmålsgrunde: — Varerne, der dækkes af de to delelse om udvælgelsesprøven for midlertidigt ansatte
 mærker, er forskellige. KOM/R/A/01/1999, med henblik på forvaltningen af program-
 merne for forskning og teknologisk udvikling.
 — Der er ingen mulighed for
 forveksling.
 — Artikel 8, stk. 1, litra b), i
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme
 forordning nr. 40/94 (1) er
 som i sag T-182/01, Bachotet mod Kommissionen (1).
 ikke anvendelig.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1994 om EF-varemær- (1) Endnu ikke offentliggjort i EFT.
 ker (EFT 1994 L 11, s. 1).