type: legislation

text:
 |
 52013PC0197
 Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS kuriuo nustatomos išorės jūrų sienų stebėjimo vykdant Europos operatyvaus bendradarbiavimo prie Europos Sąjungos valstybių narių išorės sienų valdymo agentūros koordinuojamą operatyvų bendradarbiavimą taisyklės /* COM/2013/0197 final - 2013/0106 (COD) */
 AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS
 1. PASIŪLYMO APLINKYBĖS
 1.1. Tarybos direktyvos
 2010/252/ES[1] priėmimo procedūra
 2009 m. spalio mėn. Europos Vadovų Taryba
 pakvietė Komisiją teikti pasiūlymus, kurie leistų nustatyti „aiškias bendras
 veiklos procedūras, apimančias aiškias taisykles, taikomas dalyvaujant bendrose
 operacijose jūroje, tinkamai atsižvelgiant į poreikį užtikrinti mišriuose
 srautuose keliaujančių asmenų apsaugą, laikantis tarptautinės teisės“[2]. Tai buvo dar kartą patvirtinta
 2009 m. gruodžio mėn. Stokholmo programoje, kai Europos Vadovų Taryba paprašė
 Komisijos ne vėliau kaip 2010 m. pateikti pasiūlymus, kuriais būtų patikslintas
 ir sustiprintas Europos operatyvaus bendradarbiavimo prie Europos Sąjungos
 valstybių narių išorės sienų valdymo agentūros (toliau – Agentūra) vaidmuo ir
 būtų parengtos „aiškios taisyklės, taikomos dalyvaujant bendrose operacijose
 jūroje, tinkamai atsižvelgiant į poreikį užtikrinti mišriuose srautuose
 keliaujančių asmenų apsaugą, laikantis tarptautinės teisės“[3].
 Reaguodama į šiuos Europos Vadovų Tarybos
 raginimus 2010 m. Taryba priėmė Sprendimą 2010/252/ES (toliau – Sprendimas)
 siekiant sustiprinti Agentūros koordinuojamas sienų stebėjimo operacijas ir
 nustatyti aiškias veiksmų taisykles bendro patruliavimo ir perimtų bei išgelbėtų
 asmenų išlaipinimo srityse, kad būtų užtikrintas tarptautinės pagalbos
 prašančių asmenų saugumas ir būtų išvengta žūčių jūroje. Remdamasi Šengeno
 sienų kodekso[4]
 12 straipsnio 5 dalimi Komisija nusprendė pateikti pasiūlymą pagal
 komitologijos procedūrą ir šį sprendimą laiko papildoma sienų stebėjimo
 kontrolės priemone.
 Sprendimas laikomas būtinu ir tinkamu siekiant
 sienų stebėjimo tikslo, t. y. užkirsti kelią neleistinam sienų kirtimui. Šiuo
 požiūriu manyta, kad stebėjimas ne tik apima aptikimo sąvoką, bet yra už ją
 platesnis – jam priskiriami ir kiti veiksmai, pvz., neteisėtai į Sąjungą
 bandančių patekti laivų perėmimas. Paieškos ir gelbėjimo veiksmų sąsaja su
 sienų stebėjimu buvo pagrįsta susiklosčiusia praktika, nes aptikti nepatikimais
 laivais plaukiantys migrantai kartais būna ištikti nelaimės.
 Į šį sprendimą kaip į vieną teisinę priemonę
 buvo įtrauktos esamos ES ir tarptautinės teisės nuostatos. Taip buvo siekta
 susitvarkyti su valstybių narių priimtos tarptautinės jūrų teisės skirtingu
 interpretavimu ir vykdoma skirtinga praktika, kad būtų užtikrintas Agentūros
 koordinuojamų jūrų operacijų veiksmingumas. Grėsė rizika, kad jūrų operacijos
 metu susiklosčius tokiai pačiai situacijai bus taikomos skirtingos, netgi
 vienos kitoms prieštaraujančios taisyklės. Dėl tokio teisinio netikrumo
 valstybės narės menkai dalyvaudavo Agentūros koordinuojamose jūrų operacijose
 jų indėlį vertinant pagal skiriamų orlaivių, laivų skaičių ir žmogiškųjų
 išteklių mastą. Dėl to savo ruožtu operacijos nebuvo tokios veiksmingos ir
 menko pastangos siekti solidarumo ES lygmeniu.
 Sprendimu siekiama geriau apsaugoti
 pagrindines teises ir užtikrinti, kad vykdant jūrų operacijas būtų laikomasi negrąžinimo
 principo. Kai kurios valstybės narės, Europos Parlamento nariai, žmogaus teisių
 organizacijos ir akademinės bendruomenės atstovai abejojo, ar vykdant Agentūros
 koordinuojamas jūrų operacijas, ypač atvirojoje jūroje, paisoma pagrindinių
 teisių ir pabėgėlių teisių. Šiuos susirūpinimą keliančius klausimus siekiama
 spręsti šiuo sprendimu: nustatoma keletas garantijų, kad būtų paisoma šių
 teisių, pvz., reikalavimas informuoti perimtus arba išgelbėtus asmenis apie
 išlaipinimo vietą, specialios nuostatos dėl pažeidžiamų asmenų poreikių ir
 reikalavimas, kad sienos apsaugos pareigūnai būtų supažindinti su atitinkamomis
 pagrindinėmis teisėmis ir pabėgėlių teise.
 Šis sprendimas
 buvo priimtas 2010 m. balandžio 26 d. kaip Tarybos sprendimas pagal reguliavimo
 procedūrą su tikrinimu. Europos Parlamentas manė, kad sprendimas turėjo būti
 priimtas pagal įprastą teisėkūros procedūrą, o ne pagal komitologijos
 procedūrą. Todėl jis kreipėsi į Europos Sąjungos Teisingumo Teismą (toliau –
 Teismas) ir pateikė ieškinį prieš Tarybą reikalaudamas panaikinti Sprendimą.
 1.2. C-355/10: Europos Parlamentas
 prieš Tarybą[5]
 Europos Parlamentas mano, kad Sprendimu
 viršijami pagal Šengeno sienų kodekso 12 straipsnio 5 dalį suteikti
 įgyvendinimo įgaliojimai, nes i) juo į Šengeno sienų kodeksą įvesti nauji
 esminiai elementai, ii) juo pakeisti Šengeno sienų kodekso esminiai elementai
 ir iii) juo pakeistas Reglamento (EB) Nr. 2007/2004[6] turinys. Taryba pareiškė, kad
 ieškinys yra nepriimtinas ir kartu teigė, kad ieškinys yra nepagrįstas.
 Komisija kaip vienintelė į bylą įstojusi šalis palaikė Tarybą.
 2012 m. rugsėjo 5 d. Teismas paskelbė
 nuosprendį. Jis panaikino Sprendimą pagal pirmą pagrindą laikydamas, kad
 nuostatos dėl perėmimo priemonių, gelbėjimo ir išlaipinimo yra pagrindinio
 teisės akto, t. y. Šengeno sienų kodekso, esminiai elementai. Jis nenagrinėjo,
 ar Sprendimu pakeičiami Šengeno sienų kodekso esminiai elementai arba ar juo
 pakeičiamas Reglamento (EB) Nr. 2007/2004 turinys.
 Teismas nusprendė
 palikti Sprendimą galioti, kol jis per protingą laikotarpį nebus pakeistas
 naujomis taisyklėmis.
 2. KONSULTACIJŲ SU
 SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI
 Svarstant, ar būtina atlikti poveikio
 vertinimą, buvo atsižvelgta į toliau nurodytą informaciją.
 Pirma, prieš priimant Tarybos direktyvą
 2010/252/ES buvo atliktas didelio masto parengiamasis darbas. 2005 m. Taryba
 paprašė Komisijos išanalizuoti teisinę sistemą, taikomą sienos stebėjimo
 operacijoms jūroje, ir vėliau parengti Sąjungos lygmens taisykles. 2007 m.
 Komisija pateikė studiją, kurioje nagrinėjo tarptautinės teisės sistemos
 aspektus: išorės jūrų sienų stebėjimą ir veiksmingo jos vykdymo kliūtis[7]. Tais pačiais metais Komisija
 įsteigė neoficialią grupę, sudarytą iš valstybių narių, Agentūros, Jungtinių
 Tautų vyriausiojo pabėgėlių reikalų komisaro biuro ir Tarptautinės migracijos
 organizacijos ekspertų, kad parengtų Agentūros koordinuojamų jūrų operacijų
 vykdymo gaires. Šios neoficialios grupės darbo rezultatais Komisija pasinaudojo
 kaip pasiūlymo projekto, pateikto pagal komitologijos procedūrą, pagrindu.
 Antra, siekdama parengti šį pasiūlymą Komisija
 konsultavosi su valstybėmis narėmis ir Agentūra Išorės sienų ekspertų grupėje,
 kad nustatytų, kokiu mastu šis pasiūlymas turėtų atspindėti Sprendimo turinį.
 Iš esmės valstybės narės mano, kad šis pasiūlymas turėtų būti grindžiamas
 Sprendimu, į jo taikymo sritį įtraukiant tik Agentūros koordinuojamas jūrų
 operacijas, sustiprinant nuostatas dėl pagrindinių teisių apsaugos,
 patikslinant perėmimo priemonių ir gelbėjimo skirtumą, sprendžiant išlaipinimo
 klausimą ir užtikrinant atitiktį tarptautiniams įsipareigojimams, taip pat
 atsižvelgiant į teisinius ir teisminius pokyčius ES ir tarptautiniu lygiu.
 Trečia, panaikindamas Tarybos sprendimą
 2010/252/ES Teismas pareikalavo, kad Sprendimas būtų pakeistas per protingą
 laikotarpį. Nors Teismo sprendime protingo laikotarpio sąvoka nėra apibrėžta,
 akivaizdu, kad dėl galimų sudėtingų ir ilgų diskusijų tarp dviejų ES teisės
 aktų leidėjų Komisija turėtų skubiai imtis veiksmų.
 Todėl laikoma, kad kartu su šiuo pasiūlymu
 poveikio vertinimo pateikti nereikia.
 3. TEISINIAI PASIŪLYMO ASPEKTAI
 Pasiūlymas grindžiamas Sutarties dėl Europos
 Sąjungos veikimo 77 straipsnio 2 dalies d punktu. Tam, kad būtų
 parengta išorės sienų politika, be kita ko, užtikrinanti veiksmingą išorės
 sienų stebėjimą, kaip nurodyta 77 straipsnio 1 dalyje, 77 straipsnio 2 dalies d
 punkte nustatyta, kad Europos Parlamentas ir Taryba, spręsdami pagal įprastą
 teisėkūros procedūrą, patvirtina „bet kurias priemones, būtinas laipsniškai
 sukurti integruotą išorės sienų valdymo sistemą“.
 Sąjungos politikos ES išorės sienų srityje
 tikslas – užtikrinti, kad išorės sienų kirtimas būtų veiksmingai
 kontroliuojamas, įskaitant sienų stebėjimo veiksmus. Sienų stebėjimo tikslas –
 užkirsti kelią neleistinam sienų kirtimui, kovoti su tarpvalstybiniu
 nusikalstamumu ir sulaikyti neteisėtai sieną kirtusius asmenis arba imtis prieš
 juos kitų priemonių. Sienų stebėjimas turėtų veiksmingai užkirsti kelią siekiui
 išvengti patikrinimų sienos perėjimo punktuose ir atgrasyti to siekiančius
 asmenis. Šiuo tikslu sienų stebėjimas neapsiriboja bandymų neteisėtai kirsti
 sieną nustatymu, bet jam priskiriami ir kiti veiksmai, pvz., laivų perėmimas,
 įtarus, kad jais bandoma neteisėtai patekti į Sąjungą apeinant pasienio
 kontrolę, taip pat veiksmai, kuriais siekiama reaguoti į jūrų operacijos metu
 susiklosčiusias padėtis, kai reikia vykdyti, pvz., paieškos ir gelbėjimo
 veiksmus, ir veiksmus, kuriais siekiama sėkmingai užbaigti tokią operaciją.
 Kadangi šio būtino imtis veiksmo tikslų,
 t. y. priimti specialias jūrų sienų stebėjimo, kurį sienos apsaugos
 pareigūnai vykdo koordinuojant Agentūrai, taisykles, valstybės narės negali
 deramai pasiekti dėl jų teisės ir praktikos skirtumų ir kadangi dėl operacijų
 tarptautinio pobūdžio tų tikslų būtų geriau siekti Sąjungos lygiu, laikydamasi
 Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo
 Sąjunga gali patvirtinti priemones.
 Pagal Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje
 nustatytą proporcingumo principą šiuo reglamentu neviršijama to, kas būtina
 nurodytiems tikslams pasiekti.
 Remiantis šiais principais, kaip ir Sprendimo
 atveju, šis pasiūlymas taikomas tik Agentūros koordinuojamo operatyvaus
 bendradarbiavimo atžvilgiu ir jis nėra susijęs su stebėjimo veiksmais, kuriuos
 valstybės narės vykdo atskirai arba bendradarbiaudamos ne pagal šią sistemą.
 4. POVEIKIS BIUDŽETUI
 Šis pasiūlymas nesukuria finansinės ar
 administracinės naštos Sąjungai. Todėl jis neturi poveikio Sąjungos biudžetui.
 5. NEPRIVALOMI ELEMENTAI
 5.1. Šio pasiūlymo ir Tarybos
 sprendimo 2010/252/ES palyginimas
 Šio pasiūlymo ir šio sprendimo taikymo sritis
 ir turinys yra panašūs. Šiuo pasiūlymu daromi pakeitimai, palyginti su minėtu
 Sprendimu, yra grindžiami teisiniais ir teisminiais pokyčiais, kaip antai
 Reglamento (EB) Nr. 2007/2004[8]
 pakeitimai ir Europos žmogaus teisių teismo sprendimas byloje Hirsi Jamaa ir
 kiti prieš Italiją[9],
 būtinybe užtikrinti perėmimo ir gelbėjimo sąvokų aiškumą ir valstybių narių bei
 Agentūros patirtimi įgyvendinant šį sprendimą praktikoje.
 5.1.1. Forma
 Skiriasi pasirinkta teisinė priemonė ir
 sprendimų priėmimo procedūros. Tai yra reglamento pasiūlymas, skirtas visoms
 valstybėms remiantis Sutartimis, ir jis turi būti priimtas pagal įprastą
 teisėkūros procedūrą. Jo forma atsispindi pasirinktoje teisinėje priemonėje,
 kurią sudaro preambulė (citatos ir 18 konstatuojamųjų dalių) ir 11 straipsnių,
 paskirstytų į 4 skyrius. Jis privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose
 valstybėse narėse. Kita vertus, Sprendimas buvo priimtas kaip įgyvendinimo
 priemonė pagal reguliavimo procedūrą su tikrinimu. Jį sudaro preambulė (citatos
 ir 18 konstatuojamųjų dalių), 2 straipsniai ir priedas, išskaidytas į dvi
 dalis. Priedo I dalyje nustatytos taisyklės dėl Agentūros koordinuojamų
 operacijų prie jūrų sienų, o priedo II dalyje pateiktos neprivalomos gairės dėl
 paieškos ir gelbėjimo atvejų ir dėl išlaipinimo vykdant Agentūros
 koordinuojamas jūrų operacijas.
 5.1.2. Turinys
 Šio pasiūlymo ir Sprendimo taikymo sritis yra
 tokia pati, t.y. sienų stebėjimo operacijos, kurias koordinuojant Agentūrai
 vykdo valstybės narės (1 straipsnis). Sprendime sienų stebėjimo sąvoka
 suprantama taip, kad ji aprėpia perėmimo priemones ir gelbėjimo veiksmus, kurių
 prireikia imtis vykdant sienų stebėjimo operacijas, tačiau vis dar neaišku, ar
 Šengeno sienų kodekse apibrėžta sąvoka aprėpia šias priemones. Šiame pasiūlyme
 išsamiai paaiškinama ši platesnė sienų stebėjimo sąvoka, nurodant, kad sienų
 stebėjimas neapsiriboja bandymų neteisėtai kirsti sieną nustatymu, bet jam
 priskiriami ir kiti veiksmai, pvz., perėmimo priemonės ir veiksmai, kuriais
 siekiama reaguoti į jūrų operacijos metu susiklosčiusias padėtis, kai reikia
 vykdyti, pvz., paieškos ir gelbėjimo veiksmus, ir veiksmai, kuriais siekiama
 sėkmingai užbaigti tokią operaciją (1 konstatuojamoji dalis ir III skyrius).
 Persvarstant šį sprendimą reikėjo atsižvelgti
 į Reglamento (EB) Nr. 2007/2004 pakeitimus. Agentūrai dabar taip pat pavesta
 padėti valstybėms narėms tomis aplinkybėmis, kai reikia didesnės techninės
 pagalbos prie jų išorės sienų, atsižvelgiant į tai, kad kai kurie atvejai gali
 būti susiję su humanitarinėmis krizėmis ir gelbėjimo darbais jūroje. Tai
 reiškia, kad nors Agentūra ir netampa nei paieškos, nei gelbėjimo tarnyba, nei
 prisiima gelbėjimo koordinavimo centro funkcijas, jūrų operacijos metu ji
 padeda valstybėms narėms vykdyti pagal tarptautinę jūrų teisę numatytą jų
 pareigą suteikti pagalbą nelaimės ištiktiems asmenims, ir šiame pasiūlyme
 nustatomos taisyklės, kaip spręsti tokias situacijas vykdant Agentūros
 koordinuojamą jūrų operaciją (2 konstatuojamoji dalis ir 9 straipsnis).
 Iš dalies pakeitus Reglamentą (EB) Nr.
 2007/2004, veiklos planas tapo teisiškai privaloma priemone visų Agentūros
 koordinuojamų operacijų, o ne vien tik skubios pagalbos atžvilgiu. Veiklos
 plano turinys nurodytas Reglamento (EB) Nr. 2007/2004 3a ir 8e straipsniuose.
 Numatyta, kad šiame pasiūlyme nustatytos taisyklės bus pagal Reglamentą (EB)
 Nr. 2007/2004 parengto veiklos plano dalis, atsižvelgiant į jūrų operacijoms
 keliamus reikalavimus.
 Šiame pasiūlyme taip pat atsižvelgiama į
 teisinius ir teisminius pokyčius, susijusius su pagrindinių teisių apsauga. 4
 straipsnyje, skirtame pagrindinių teisių apsaugai ir negrąžinimo
 principui vykdant jūrų operacijas, siekiama spręsti susirūpinimą keliančius
 klausimus, įvardytus Europos žmogaus teisių teismo sprendime byloje Hirsi
 Jamaa ir kiti prieš Italiją ir susijusius su perimtų ar išgelbėtų asmenų
 išlaipinimu trečiosiose šalyse, atsižvelgiant tiek į valstybių narių ir
 trečiųjų šalių santykius, tiek į valstybių narių turimas pareigas atskirų
 asmenų atžvilgiu. Šiame straipsnyje kalbama apie negrąžinimo principo
 įgyvendinimą praktikoje, kaip įtvirtinta Europos Sąjungos pagrindinių teisių
 chartijos 19 straipsnio 2 dalyje. Išlaipinimo trečiojoje šalyje atveju
 privaloma nustatyti perimtų ar išgelbėtų asmenų tapatybę ir kuo išsamiau
 įvertinti jų asmenines aplinkybes prieš juos išlaipinant. Taip pat juos
 privaloma tinkamu būdu informuoti apie išlaipinimo vietą ir jiems privaloma
 suteikti galimybę nurodyti bet kokias priežastis, dėl kurių, jų manymu, juos
 išlaipinus siūlomoje vietoje būtų pažeistas negrąžinimo principas. Taip
 užtikrinama, kad migrantai būtų informuoti apie savo padėtį ir siūlomą
 išlaipinimo vietą ir jiems būtų suteikta galimybė pareikšti prieštaravimus.
 Šio pasiūlymo III skyriuje aiškiai parodomas
 aptikimo, perėmimo ir išgelbėjimo skirtumas. Šiame pasiūlyme paliekamos tokios
 pačios perėmimo priemonės kaip ir Sprendime, parodant priemonių, kurių galima
 imtis teritoriniuose vandenyse (6 straipsnis), atvirojoje jūroje (7 straipsnis)
 ir gretutinėje zonoje[10]
 (8 straipsnis), skirtumą, – tokiu būdu patikslinamos sąlygos, kuriomis galima
 imtis šių priemonių, ir jurisdikcinis pagrindas, kuriuo remiantis galima imtis
 veiksmų, ypač jokiai valstybei nepriklausančių laivų atžvilgiu. Remiantis
 Protokolu dėl neteisėto migrantų įvežimo sausuma, jūra ir oru šiuo metu laivų
 perėmimas atvirojoje jūroje aiškiai susietas su reikalavimu turėti pakankamo
 pagrindo įtarti, kad laivu yra neteisėtai gabenami migrantai. Kaip ir Sprendime
 nustatyta, kad norint vykdyti jurisdikciją atvirojoje jūroje visada privaloma gauti
 vėliavos valstybės leidimą.
 Šio pasiūlymo tekstas dėl paieškos ir
 gelbėjimo atvejų išliko toks pat kaip ir sprendime (9 straipsnis). Formuluotė
 suderinta su 1979 m. Tarptautine jūrų paieškos ir gelbėjimo konvencija ir
 Tarptautiniu aeronautinės ir jūrinės paieškos ir gelbėjimo vadovu (IAMSAR). Be
 to, remiantis šiomis tarptautinėmis priemonėmis į pasiūlymą įtraukti
 kriterijai, leidžiantys nustatyti, kada laivas laikomas patekęs į neaiškios
 baigties (9 straipsnio 3 dalis), pavojingą (9 straipsnio 4 dalis) ar avarinę
 padėtį (9 straipsnio 5 dalis), ir gelbėjimo koordinavimo centro apibrėžtis (2
 straipsnio 12 dalis).
 Šiame pasiūlyme kitaip nei Sprendime
 išlaipinimo klausimas sprendžiamas atsižvelgiant į perėmimą ir gelbėjimą (10
 straipsnis). Kai perėmimas vyksta teritoriniuose vandenyse arba gretutinėje
 zonoje, išlaipinimas vykdomas pakrantės valstybėje narėje. Perėmimo atvirojoje
 jūroje atveju išlaipinimas gali vykti toje trečiojoje šalyje, iš kurios laivas
 yra išplaukęs, su sąlyga, kad bus užtikrinta pagrindinių teisių apsauga ir negrąžinimo
 principo laikymasis. Jeigu tai nėra įmanoma, išlaipinimas vykdomas
 priimančiojoje valstybėje narėje.
 Šiame pasiūlyme nurodyta, kad išlaipinimo
 įvykdžius gelbėjimo operaciją atveju vartojama saugios vietos sąvoka, kaip apibrėžta
 Tarptautinės jūrų organizacijos[11]
 parengtose Elgesio su jūroje išgelbėtais žmonėmis gairėse, atsižvelgiant į
 pagrindinių teisių aspektus[12]
 (2 straipsnio 11 dalis ir 10 straipsnio 4 dalis), ir pasiūlyme reikalaujama,
 kad valstybės narės bendradarbiautų su atsakingu gelbėjimo koordinavimo centru
 siekiant numatyti tinkamą uostą ar saugią vietą ir užtikrinti spartų ir
 veiksmingą išlaipinimą. Šiame pasiūlyme atsižvelgiama į tai, kad šiuo etapu
 jūrų ir oro padalinių veiksmus koordinuotų gelbėjimo koordinavimo centras,
 nustatantis tinkamą uostą ar išlaipinimo vietą. Tačiau jame taip pat
 pripažįstama galimybė, kad jūrų padaliniai išsilaipintų priimančiojoje
 valstybėje narėje, jeigu nepanaikinama jų pareiga suteikti pagalbą nelaimės
 ištiktiems asmenims, kai tik tai tampa praktiškai įmanoma, atsižvelgiant į
 išgelbėtų asmenų ir paties jūrų padalinio saugumą.
 2013/0106 (COD)
 Pasiūlymas
 EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS
 kuriuo nustatomos išorės jūrų sienų stebėjimo
 vykdant Europos operatyvaus bendradarbiavimo prie Europos Sąjungos valstybių
 narių išorės sienų valdymo agentūros koordinuojamą operatyvų bendradarbiavimą
 taisyklės
 EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS
 SĄJUNGOS TARYBA,
 atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos
 veikimo, ypač į jos 77 straipsnio 2 dalies d punktą,
 atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
 teisėkūros procedūra priimamo akto projektą
 perdavus nacionaliniams parlamentams,
 laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros,
 kadangi:
 (1) Sąjungos politikos Sąjungos
 išorės sienų srityje tikslas – užtikrinti, kad išorės sienų kirtimas būtų
 veiksmingai kontroliuojamas, įskaitant sienų stebėjimo veiksmus. Sienų
 stebėjimo tikslas – užkirsti kelią neleistinam sienų kirtimui, kovoti su
 tarpvalstybiniu nusikalstamumu ir sulaikyti neteisėtai sieną kirtusius asmenis
 arba imtis prieš juos kitų priemonių. Sienų stebėjimas turėtų veiksmingai
 užkirsti kelią siekiui išvengti patikrinimų sienos perėjimo punktuose ir
 atgrasyti to siekiančius asmenis. Šiuo tikslu sienų stebėjimas neapsiriboja
 bandymų neteisėtai kirsti sieną nustatymu, bet jam priskiriami ir kiti
 veiksmai, pvz., laivų perėmimas, įtarus, kad jais bandoma neteisėtai patekti į
 Sąjungą apeinant pasienio kontrolę, taip pat veiksmai, kuriais siekiama
 reaguoti į sienų stebėjimo operacijų jūroje metu susiklosčiusias padėtis, kai
 reikia vykdyti, pvz., paieškos ir gelbėjimo veiksmus, ir veiksmus, kuriais
 siekiama sėkmingai užbaigti tokias operacijas;
 (2) 2004 m. spalio 26 d. Tarybos
 reglamentu (EB) Nr. 2007/2004[13]
 įkurta Europos operatyvaus bendradarbiavimo prie Europos Sąjungos valstybių
 narių išorės sienų valdymo agentūra (toliau – Agentūra) yra atsakinga už
 valstybių narių operatyvaus bendradarbiavimo koordinavimą valdant išorės
 sienas, įskaitant sienų stebėjimą. Agentūra taip pat yra atsakinga už pagalbos
 teikimą valstybėms narėms tomis aplinkybėmis, kai reikia didesnės techninės
 pagalbos prie jų išorės sienų, atsižvelgiant į tai, kad kai kurie atvejai gali
 būti susiję su humanitarinėmis krizėmis ir gelbėjimo darbais jūroje. Reikia
 papildomų taisyklių, reglamentuojančių sienų stebėjimo veiklą, kurią vienos
 valstybės narės jūrų ir oro padaliniai vykdo prie kitų valstybių narių jūrų
 sienos arba atvirojoje jūroje, kai jų operatyvų bendradarbiavimą koordinuoja
 Agentūra, kad toks bendradarbiavimas būtų labiau sustiprintas;
 (3) [...] Europos Parlamento ir
 Tarybos reglamentu (ES) Nr. [.../...] įkūrus Europos sienų stebėjimo sistemą
 (EUROSUR) turėtų būti geriau vykdomi valstybių narių ir Agentūros informacijos
 mainai ir operatyvus bendradarbiavimas. Taip užtikrinama, kad taip pat ir
 Agentūrai padedant gerokai padidėtų valstybių narių informuotumas apie esamą
 padėtį ir sustiprėtų reagavimo pajėgumai, siekiant nustatyti neteisėtą
 migraciją ir užkirsti jai kelią, kovoti su tarpvalstybiniu nusikalstamumu ir
 padėti apsaugoti ir išgelbėti migrantų gyvybę prie išorės sienų. Koordinuodama
 sienos stebėjimo operacijas Agentūra turėtų pateikti valstybėms narėms su
 šiomis operacijomis susijusią informaciją ir analizę;
 (4) sienų stebėjimo operacijų
 metu valstybės narės ir Agentūra turėtų paisyti savo įsipareigojimų pagal
 Jungtinių Tautų jūrų teisės konvenciją, Tarptautinę konvenciją dėl žmogaus
 gyvybės apsaugos jūroje, Tarptautinę jūrų paieškos ir gelbėjimo konvenciją,
 Jungtinių Tautų konvenciją dėl kovos su tarptautiniu organizuotu nusikalstamumu
 ir jos Protokolą dėl neteisėto migrantų įvežimo sausuma, jūra ir oru,
 Konvenciją dėl pabėgėlių statuso, Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių
 apsaugos konvenciją, Tarptautinį pilietinių ir politinių teisių paktą,
 Jungtinių Tautų konvenciją prieš kankinimą ir kitokį žiaurų, nežmonišką ar
 žeminantį elgesį ar baudimą bei kitus susijusius tarptautinius dokumentus;
 (5) pagal 2006 m. kovo 15 d.
 Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 562/2006, nustatantį
 taisyklių, reglamentuojančių asmenų judėjimą per sienas, Bendrijos kodeksą
 (Šengeno sienų kodeksas)[14],
 ir bendruosius Sąjungos teisės principus bet kokie veiksmai, kurių imamasi
 vykdant stebėjimo operacijas, turėtų būti nediskriminacinio pobūdžio,
 proporcingi jais siekiamiems tikslams ir juos vykdant turėtų būti gerbiamas
 žmogaus orumas, pagrindinės teisės ir pabėgėlių ir prieglobsčio prašytojų
 teisės, įskaitant negrąžinimo principo laikymąsi. Jei valstybių narių
 teritorijoje, įskaitant pasienį arba tranzito zonas, pateikiamas prieglobsčio
 prašymas, valstybės narės ir Agentūra privalo taikyti prieglobsčio acquis
 nuostatas, visų pirma 2005 m. gruodžio 1 d. Tarybos direktyvą
 2005/85/EB, nustatančią būtiniausius reikalavimus dėl pabėgėlio statuso
 suteikimo ir panaikinimo tvarkos valstybėse narėse[15];
 (6) dėl valstybės narės ir
 trečiosios šalies susitarimo buvimo galimybės valstybės narės negali būti
 atleistos nuo šių pareigų, kai tik joms yra arba turi būti žinoma, kad
 prieglobsčio procedūros ir prieglobsčio prašytojų priėmimo sąlygų sisteminiai trūkumai
 toje trečiojoje šalyje sudaro pakankamą pagrindą manyti, kad prieglobsčio
 prašytojams kiltų realus pavojus patirti nežmonišką ar žeminantį elgesį, arba
 jeigu joms yra arba turi būti žinoma, kad ši trečioji šalis vykdo negrąžinimo
 principo neatitinkančią praktiką;
 (7) vykdant sienų stebėjimo
 operacijas jūroje gali susidaryti padėtis, kai nelaimės ištiktiems asmenims
 reikės suteikti pagalbą. Pagal tarptautinę teisę kiekviena valstybė privalo
 įpareigoti su jos vėliava plaukiojančio laivo kapitoną, kiek tai įmanoma
 nesukeliant didelio pavojaus pačiam laivui, įgulai ar keleiviams, suteikti
 pagalbą bet kokiam jūroje aptiktam asmeniui, jei iškyla jo žūties pavojus, ir
 vykti didžiausiu galimu greičiu gelbėti nelaimės ištiktų asmenų. Tokia pagalba
 turėtų būti teikiama neatsižvelgiant į asmenų, kuriems teiktina pagalba,
 pilietybę arba statusą ar aplinkybes, kuriomis jie surandami;
 (8) šią pareigą valstybės narės
 turėtų vykdyti pagal tarptautinių dokumentų, reglamentuojančių paieškos ir
 gelbėjimo atvejus, taikomas nuostatas ir vadovaudamosi su pagrindinių teisių
 apsauga susijusiais reikalavimais. Šis reglamentas neturėtų daryti įtakos
 paieškos ir gelbėjimo tarnybų pareigoms, įskaitant pareigą užtikrinti, kad
 koordinavimas ir bendradarbiavimas vyktų taip, jog išgelbėtus asmenis būtų
 galima pristatyti į saugų uostą ar vietą;
 (9) pagal Reglamentą (EB) Nr.
 2007/2004 Agentūros koordinuojamos sienų stebėjimo operacijos yra vykdomos
 pagal veiksmų planą. Todėl jūrų operacijų atveju į veiksmų planą turėtų būti
 įtraukta konkreti informacija apie atitinkamos jurisdikcijos galiojimą ir
 atitinkamų teisės aktų taikymą geografinėje vietovėje, kurioje vykdoma bendra
 operacija ar bandomasis projektas, įskaitant nuorodas į tarptautinius ir
 Sąjungos teisės aktus dėl perėmimo, gelbėjimo darbų jūroje ir išlaipinimo. Savo
 ruožtu šis reglamentas reglamentuoja perėmimo, gelbėjimo jūroje ir išlaipinimo
 klausimus, susijusius su Agentūros koordinuojamomis jūrų sienų stebėjimo
 operacijomis;
 (10) remiantis Reglamentu (EB) Nr.
 2007/2004 nusistovėjo praktika, kad dėl kiekvienos jūrų operacijos
 priimančiojoje valstybėje narėje sukuriama koordinavimo struktūra, kurią sudaro
 priimančiosios valstybės narės pareigūnai, kviestiniai pareigūnai ir Agentūros
 atstovai, įskaitant Agentūros koordinuojantį pareigūną. Šia koordinavimo
 struktūra, paprastai vadinama Tarptautiniu koordinavimo centru, turėtų būti
 naudojamasi kaip ryšių kanalu, skirtu jūrų operacijoje dalyvaujantiems
 pareigūnams ir susijusioms institucijoms;
 (11) šiame reglamente paisoma
 pagrindinių teisių ir laikomasi principų, pripažintų Europos Sąjungos
 pagrindinių teisių chartijoje, t. y. teisės į gyvybę, žmogaus orumo, kankinimo
 ir nežmoniško ar žeminamo elgesio arba baudimo uždraudimo, teisės į laisvę ir
 saugumą, negrąžinimo principo, nediskriminavimo, teisės į veiksmingą
 teisinę gynybą, teisės į prieglobstį ir vaiko teisių;
 (12) kadangi šio būtino imtis
 veiksmo tikslų, t. y. priimti specialias jūrų sienų stebėjimo, kurį sienos
 apsaugos pareigūnai vykdo koordinuojant Agentūrai, taisykles, valstybės narės
 negali deramai pasiekti dėl jų teisės ir praktikos skirtumų ir kadangi dėl
 operacijų tarptautinio pobūdžio tų tikslų būtų geriau siekti Sąjungos lygiu,
 laikydamasi Sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo
 Sąjunga gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą
 proporcingumo principą šiuo reglamentu neviršijama to, kas būtina nurodytiems
 tikslams pasiekti;
 (13) pagal prie Europos Sąjungos
 sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo pridėto Protokolo Nr. 22
 dėl Danijos pozicijos 1 ir 2 straipsnius Danija nedalyvauja priimant šį
 reglamentą ir jis nėra jai privalomas ar taikomas. Atsižvelgiant į tai, kad šis
 reglamentas grindžiamas Šengeno acquis pagal Sutarties dėl Europos
 Sąjungos veikimo III dalies V antraštinės dalies nuostatas, Danija
 pagal minėto protokolo 4 straipsnį per šešis mėnesius nuo šio reglamento
 priėmimo turi nuspręsti, ar jį įtrauks į savo nacionalinę teisę;
 (14) Islandijos ir Norvegijos
 atžvilgiu šiuo reglamentu plėtojamos Šengeno acquis nuostatos, kaip
 apibrėžta Europos Sąjungos Tarybos, Islandijos Respublikos ir Norvegijos
 Karalystės sudarytame susitarime dėl pastarųjų asociacijos įgyvendinant,
 taikant ir plėtojant Šengeno acquis[16],
 kurios priklauso Tarybos sprendimo 1999/437/EB[17] dėl tam
 tikrų priemonių taikant tą susitarimą 1 straipsnio A punkte nurodytai
 sričiai;
 (15) Šveicarijos atžvilgiu šiuo reglamentu plėtojamos Šengeno acquis
 nuostatos, kaip apibrėžta Europos Sąjungos, Europos bendrijos ir Šveicarijos
 Konfederacijos susitarimo dėl Šveicarijos Konfederacijos asociacijos
 įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis[18],
 kurios priklauso sričiai, nurodytai 2008 m. sausio 28 d. Tarybos
 sprendimo 1999/437/EB 1 straipsnio A punkte, jį skaitant kartu su
 Tarybos sprendimo 2008/146/EB dėl susitarimo sudarymo Europos bendrijos vardu[19] 3 straipsniu;
 (16) Lichtenšteino atžvilgiu šiuo
 sprendimu plėtojamos Šengeno acquis nuostatos, kaip apibrėžta Europos
 Sąjungos, Europos bendrijos, Šveicarijos Konfederacijos ir Lichtenšteino
 Kunigaikštystės protokole dėl Lichtenšteino Kunigaikštystės prisijungimo prie
 Europos Sąjungos, Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo
 dėl Šveicarijos Konfederacijos asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant
 Šengeno acquis, kurios priklauso sričiai, nurodytai Sprendimo
 1999/437/EB[20]
 1 straipsnio A punkte, jį skaitant kartu su 2011 m. kovo 7 d. Tarybos
 sprendimo 2011/350/ES dėl to protokolo sudarymo Europos Sąjungos vardu[21] 3 straipsniu;
 (17) šiuo reglamentu plėtojamos
 Šengeno acquis nuostatos, kurias įgyvendinant Jungtinė Karalystė
 nedalyvauja pagal 2000 m. gegužės 29 d. Tarybos sprendimą 2000/365/EB
 dėl Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės prašymo
 dalyvauti įgyvendinant kai kurias Šengeno acquis nuostatas[22] . Todėl Jungtinė Karalystė
 nedalyvauja jį priimant ir jis nėra jai privalomas ar taikomas;
 (18) šiuo reglamentu plėtojamos
 Šengeno acquis nuostatos, kurias įgyvendinant Airija nedalyvauja pagal
 2002 m. vasario 28 d. Tarybos sprendimą 2002/192/EB dėl Airijos
 prašymo dalyvauti įgyvendinant kai kurias Šengeno acquis nuostatas[23]. Todėl Airija nedalyvauja jį
 priimant ir jis nėra jai privalomas ar taikomas,
 PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
 I
 SKYRIUS
 BENDROSIOS NUOSTATOS
 1 straipsnis
 Taikymo sritis
 Šis reglamentas taikomas valstybių narių
 vykdomoms sienų stebėjimo operacijoms prie jų išorės jūrų sienų, plėtojant
 Europos operatyvaus bendradarbiavimo prie Europos Sąjungos valstybių narių
 išorės sienų valdymo agentūros koordinuojamą operatyvų bendradarbiavimą.
 2 straipsnis
 Apibrėžtys
 Šiame reglamente vartojamų terminų apibrėžtys:
 1. Agentūra – Europos
 operatyvaus bendradarbiavimo prie Europos Sąjungos valstybių narių išorės sienų
 valdymo agentūra, įsteigta Reglamentu (EB) Nr. 2007/2004;
 2. jūrų operacija – bendra
 operacija, bandomasis projektas ar skubios pagalbos veiksmai, kuriuos
 koordinuojant Agentūrai vykdo valstybės narės išorės jūrų sienų stebėjimo
 tikslu;
 3. priimančioji valstybė narė –
 valstybė narė, kurioje vykdoma jūrų operacija arba iš kurios ją pradedama
 vykdyti;
 4. dalyvaujančioji valstybė narė
 – valstybė narė, kurios dalyvavimas jūrų operacijoje reiškia materialinių ar
 žmogiškųjų išteklių teikimą, bet ji nėra priimančioji valstybė narė;
 5. dalyvaujantysis padalinys –
 priimančiosios valstybės narės arba dalyvaujančiosios valstybės narės jūrų ar
 oro padalinys;
 6. Tarptautinis koordinavimo
 centras – jūrų operacijos koordinavimo tikslu dalyvaujančiojoje valstybėje
 narėje sukurta koordinavimo struktūra;
 7. Nacionalinis koordinavimo centras – Europos sienų stebėjimo sistemos
 (EUROSUR) tikslu įkurtas Nacionalinis koordinavimo centras pagal Reglamentą
 (ES) Nr. [.../...];
 8. laivas – laivas ar bet kokia kita plaukioti jūroje skirta
 transporto priemonė;
 9. jokiai valstybei
 nepriklausantis laivas – nacionalinės priklausomybės neturintis laivas arba
 laivas, galintis būti prilygintas nacionalinės priklausomybės neturinčiam
 laivui, jeigu nė viena valstybė nėra suteikusi jam teisės plaukioti su jos
 vėliava arba jeigu jis plaukioja su dviejų ar daugiau valstybių vėliavomis,
 kurias naudoja kaip patogiau;
 10. Protokolas dėl neteisėto
 migrantų įvežimo – Protokolas dėl neteisėto migrantų įvežimo sausuma, jūra ir
 oru, papildantis Jungtinių Tautų Organizacijos Konvenciją prieš tarptautinį
 organizuotą nusikalstamumą, kuri buvo pasirašyta 2000 m. gruodžio mėn.
 Italijoje Palermo mieste;
 11. saugi vieta – vieta, kuri
 laikoma gelbėjimo operacijų užbaigimo vieta ir kurioje nekyla grėsmės išgelbėtų
 asmenų gyvybei, taip pat ir jų pagrindinių teisių apsaugai, kurioje gali būti
 patenkinti jų pagrindiniai žmogiškieji poreikiai ir iš kurios galima
 suorganizuoti išgelbėtų asmenų nugabenimą į kitą paskirties ar galutinės
 paskirties vietą;
 12. Gelbėjimo koordinavimo centras
 – padalinys, atsakingas už veiksmingą paieškos ir gelbėjimo tarnybų veiklos
 propagavimą bei paieškos ir gelbėjimo operacijų vykdymo koordinavimą paieškos
 ir gelbėjimo regione, kaip apibrėžta 1979 m. Tarptautinėje jūrų paieškos ir
 gelbėjimo konvencijoje.
 II
 SKYRIUS
 BENDROSIOS
 TAISYKLĖS
 3 straipsnis
 Saugumas jūroje
 Priemonės, kurių imamasi jūrų operacijos
 tikslu, vykdomos taip, kad nekiltų pavojaus perimtų ar išgelbėtų asmenų
 saugumui ir dalyvaujančiųjų padalinių saugumui.
 4 straipsnis
 Pagrindinių teisių apsauga ir negrąžinimo
 principas
 1. Joks asmuo neišlaipinamas šalyje arba kitaip perduodamas
 valdžios institucijoms tos šalies, kurioje tokiam asmeniui kyla didelė rizika
 sulaukti mirties bausmės, būti kankinamam arba kitaip patirti nežmonišką ar
 žeminantį elgesį arba baudimą, arba šalyje, kurioje jam kyla didelė rizika būti
 išsiųstam, išvežtam į kitą šalį arba jai perduotam pažeidžiant negrąžinimo
 principą.
 2. Prieš nuspręsdami dėl
 išlaipinimo trečiojoje šalyje dalyvaujantieji padaliniai atsižvelgia į tos
 trečiosios šalies bendrą situaciją, o perimti arba išgelbėti asmenys
 neišlaipinami toje trečiojoje šalyje, jeigu priimančiajai valstybei narei arba
 dalyvaujančiosioms valstybėms narėms yra arba turi būti žinoma, kad ši trečioji
 šalis užsiima 1 dalyje aprašyta praktika.
 3. Išlaipinimo trečiojoje šalyje
 atveju dalyvaujantieji padaliniai nustato perimtų ar išgelbėtų asmenų tapatybę
 ir kuo išsamiau įvertina jų asmenines aplinkybes prieš juos išlaipinant. Jie
 tinkamu būdu informuoja perimtus ar išgelbėtus asmenis apie išlaipinimo vietą
 ir jiems suteikia galimybę nurodyti bet kokias priežastis, dėl kurių, jų
 manymu, juos išlaipinus siūlomoje vietoje būtų pažeistas negrąžinimo
 principas.
 4. Jūrų operacijos metu
 dalyvaujantieji padaliniai atsižvelgia į ypatingus vaikų, asmenų, nukentėjusių
 nuo prekybos žmonėmis, asmenų, kuriems būtina skubi medicininė pagalba, asmenų,
 kuriems reikalinga tarptautinė apsauga, ir kitų asmenų, kurių padėtis itin
 pažeidžiama, poreikius.
 5. Jūrų operacijoje
 dalyvaujantys sienos apsaugos pareigūnai supažindinami su atitinkamomis
 nuostatomis dėl pagrindinių teisių, pabėgėlių teise ir paieškos ir gelbėjimo
 veiklos tarptautiniu teisiniu režimu.
 III
 SKYRIUS
 SPECIALIOSIOS
 TAISYKLĖS
 5 straipsnis
 Aptikimas
 1. Aptikus laivą, kuriuo, kaip įtariama, neteisėtai kertama
 siena ar bandoma ją kirsti, dalyvaujantieji padaliniai prie jo prisiartina, kad
 nustatytų jo tapatybę ir nacionalinę priklausomybę, ir, kol nebus imtasi
 tolesnių priemonių, laivas stebimas per saugų atstumą. Dalyvaujantieji
 padaliniai nedelsdami perduoda Tarptautiniam koordinavimo centrui informaciją
 apie laivą.
 2. Jeigu laivas netrukus įplauks
 arba jau įplaukė į jūrų operacijoje nedalyvaujančios valstybės narės
 teritorinius vandenis arba gretutinę zoną, dalyvaujantieji padaliniai perduoda
 informaciją apie laivą Tarptautiniam koordinavimo centrui, kuris ją perduoda
 atitinkamos valstybės narės Nacionaliniam koordinavimo centrui.
 3. Dalyvaujantieji padaliniai
 informaciją apie bet kokį laivą, kuris, kaip įtariama, vykdo neteisėtą veiklą
 jūroje, nesusijusią su jūrų operacija, perduoda Tarptautiniam koordinavimo
 centrui, kuris šią informaciją perduoda atitinkamos (-ų) valstybės (-ių) narės
 (-ių) Nacionaliniam koordinavimo centrui.
 6 straipsnis
 Perėmimas teritoriniuose vandenyse
 1. Būdami priimančiosios
 valstybės narės arba dalyvaujančiosios valstybės narės teritoriniuose vandenyse
 dalyvaujantieji padaliniai imasi vienos ar daugiau toliau nurodytų priemonių,
 jei yra pakankamo pagrindo įtarti, kad laivas gabena asmenis, siekiančius
 išvengti patikrinimo sienos perėjimo punktuose, arba neteisėtai gabena
 migrantus jūra:
 a) prašo pateikti informaciją ir dokumentus
 dėl nuosavybės, registracijos ir duomenų, susijusių su kelione, taip pat dėl
 laive esančių asmenų tapatybės, pilietybės ir kitų susijusių duomenų;
 b) sustabdo laivą, įlipa į jį ir apieško
 laivą, jo krovinius bei jame esančius asmenis bei juos apklausia;
 c) informuoja laive esančius asmenis, kad
 jie neturi teisės kirsti sienos ir kad laivui vadovaujantiems asmenims gali
 būti taikomos sankcijos už padėjimą vykdyti kelionę;
 d) areštuoja laivą ir sulaiko laive esančius
 asmenis;
 e) įsako laivui pakeisti maršrutą ir palikti
 teritorinius vandenis ar gretutinę zoną arba neplaukti link jų (jos),
 palydint laivą arba plaukiant šalia jo, kol jis nepradės plaukti tokiu
 maršrutu;
 f) nukreipia laivą ar jame esančius asmenis
 į priimančiąją valstybę narę, arba kitą operacijoje dalyvaujančią valstybę
 narę, arba į pakrantės valstybę narę.
 2. Priimančioji valstybė narė arba dalyvaujančioji valstybė
 narė, kurios teritoriniuose vandenyse atliekamas perėmimas, leidžia imtis 1
 dalyje nurodytų priemonių ir per Tarptautinį koordinavimo centrą tinkamai
 informuoja dalyvaujantįjį padalinį. Dalyvaujantysis padalinys per Tarptautinį
 koordinavimo centrą informuoja priimančiąją valstybę narę, ar laivo kapitonas
 reikalauja, kad būtų informuotas vėliavos valstybės diplomatas ar konsulinis
 pareigūnas.
 3. Jei yra pakankamo pagrindo įtarti, kad nacionalinės priklausomybės
 neturintis laivas arba laivas, kuris gali būti prilygintas nacionalinės
 priklausomybės neturinčiam laivui, gabena asmenis, siekiančius išvengti
 patikrinimo sienos perėjimo punktuose, arba neteisėtai gabena migrantus jūra,
 priimančioji valstybė narė arba dalyvaujančioji valstybė narė, kurios
 teritoriniuose vandenyse yra perimamas nacionalinės priklausomybės neturintis
 laivas, leidžia ir nurodo dalyvaujančiajam padaliniui jį sustabdyti ir imtis
 bet kurių 1 dalyje nustatytų priemonių.
 4. Bet kokia operatyvinė veikla
 jūrų operacijoje nedalyvaujančios valstybės narės teritoriniuose vandenyse
 vykdoma vadovaujantis pakrantės valstybės narės leidimu. Tarptautiniam
 koordinavimo centrui pranešama apie bet kokius ryšius su ta valstybe nare ir
 apie vėlesnius veiksmus, kurių ta valstybė narė leido imtis.
 7 straipsnis
 Perėmimas atvirojoje jūroje
 1. Būdami atvirojoje jūroje
 dalyvaujantieji padaliniai, gavę vėliavos valstybės leidimą pagal Protokolą dėl
 neteisėto migrantų įvežimo, imasi vienos ar daugiau toliau nurodytų priemonių,
 jei yra pakankamo pagrindo įtarti, kad laivas neteisėtai gabena migrantus jūra:
 a) prašo pateikti informaciją ir dokumentus
 dėl nuosavybės, registracijos ir duomenų, susijusių su kelione, taip pat dėl
 laive esančių asmenų tapatybės, pilietybės ir kitų susijusių duomenų;
 b) sustabdo laivą, įlipa į jį ir apieško
 laivą, jo krovinius bei jame esančius asmenis bei juos apklausia;
 c) informuoja laive esančius asmenis, kad jie
 neturi teisės kirsti sienos ir kad laivui vadovaujantiems asmenims gali būti
 taikomos sankcijos už padėjimą vykdyti kelionę;
 d) areštuoja laivą ir sulaiko laive esančius
 asmenis;
 e) įsako laivui pakeisti maršrutą ir palikti
 teritorinius vandenis ar gretutinę zoną arba neplaukti link jų (jos),
 palydint laivą arba plaukiant šalia jo, kol jis nepradės plaukti tokiu
 maršrutu;
 f) nukreipia laivą ar jame esančius asmenis
 į trečiąją šalį arba perduoda laivą ar jame esančius asmenis trečiosios šalies
 valdžios institucijoms;
 g) nukreipia laivą ar jame esančius asmenis
 į priimančiąją valstybę narę arba kitą operacijoje dalyvaujančią valstybę narę.
 2. Jei laivas plaukioja su
 priimančiosios valstybės narės arba dalyvaujančiosios valstybės narės vėliava
 arba yra pažymėtas jos nacionalinės priklausomybės registracijos žyma,
 patvirtinus laivo nacionalinę priklausomybę ta valstybė narė leidžia imtis 1
 dalyje nustatytų priemonių.
 3. Jei laivas plaukioja su jūrų
 operacijoje nedalyvaujančios valstybės narės arba trečiosios šalies vėliava
 arba yra pažymėtas jos nacionalinės priklausomybės registracijos žyma,
 priimančioji valstybė narė arba dalyvaujančioji valstybė narė, priklausomai nuo
 to, kurios valstybės dalyvaujantysis padalinys perėmė laivą, informuoja
 vėliavos valstybę, paprašo patvirtinti registraciją ir, jeigu patvirtinama
 nacionalinė priklausomybė, ji paprašo vėliavos valstybės imtis bet kurių 1
 dalyje nustatytų priemonių. Priimančioji valstybė narė arba dalyvaujančioji
 valstybė narė informuoja Tarptautinį koordinavimo centrą apie bet kokius ryšius
 su vėliavos valstybe ir apie vėliavos valstybės leidžiamas priemones.
 4. Jei yra pakankamo pagrindo
 įtarti, kad nors laivas ir plaukioja su užsienio vėliava arba atsisako rodyti
 savo vėliavą, iš tikrųjų jo nacionalinė priklausomybė yra tokia pati kaip ir
 dalyvaujančiojo padalinio, dalyvaujantysis padalinys patikrina laivo teisę
 plaukti su savo vėliava. Šiuo tikslu jis gali priartėti prie įtariamo laivo.
 Jei patikrinus dokumentus toks įtarimas išlieka, tęsiamas laivo tikrinimas,
 kuris privalo būti atliekamas imantis visų būtinų atsargumo priemonių.
 Atitinkamais kanalais susisiekiama su dalyvaujančiąja valstybe, su kurios
 vėliava tariamai plaukioja laivas.
 5. Jei yra pakankamo pagrindo
 įtarti, kad nors laivas ir plaukioja su užsienio vėliava arba atsisako rodyti
 savo vėliavą, iš tikrųjų jo nacionalinė priklausomybė yra tokia pati kaip ir
 priimančiosios valstybės narės arba kitos dalyvaujančiosios valstybės narės,
 dalyvaujantysis padalinys, gavęs tos valstybės narės leidimą, patikrina laivo
 teisę plaukti su savo vėliava.
 6. Jeigu 4 arba 5 dalyje
 nurodytais atvejais paaiškėja, kad įtarimai dėl laivo nacionalinės
 priklausomybės yra pagrįsti, priimančioji valstybė narė arba dalyvaujančioji
 valstybė leidžia imtis 1 dalyje nustatytų priemonių.
 7. Laukiant vėliavos valstybės
 leidimo arba jo negavus, laivas stebimas per saugų atstumą. Be aiškaus vėliavos
 valstybės leidimo nesiimama jokių kitų priemonių, išskyrus tas, kurios būtinos
 esant neišvengiamam pavojui asmenų gyvybei arba kurios numatytos dvišaliuose ar
 daugiašaliuose susitarimuose.
 8. Jei yra pakankamo pagrindo
 įtarti, kad nacionalinės priklausomybės neturintis laivas arba laivas, kuris
 gali būti prilygintas nacionalinės priklausomybės neturinčiam laivui,
 neteisėtai gabena migrantus jūra, dalyvaujantysis padalinys, siekdamas
 patikrinti laivo nacionalinę nepriklausomybę, gali į jį įlipti ir jį
 sustabdyti. Paaiškėjus, kad įtarimai yra pagrįsti, vadovaujantis nacionaline
 teise ir tarptautine teise gali būti imtasi kitų 1 dalyje nustatytų atitinkamų
 priemonių.
 9. Valstybė narė, kuri ėmėsi bet
 kurių priemonių pagal 1 dalį, nedelsdama informuoja vėliavos valstybę apie
 tokių priemonių rezultatus.
 10. Tarptautiniame koordinavimo
 centre priimančiajai valstybei narei arba dalyvaujančiajai valstybei narei
 atstovaujantis nacionalinis pareigūnas pagal nacionalinę teisę yra paskiriamas
 atsakingu už leidimą patikrinti laivo teisę plaukioti su susijusios valstybės
 narės vėliava arba imtis bet kurių 1 dalyje nustatytų priemonių.
 11. Jeigu paaiškėja, kad nėra pakankamo
 pagrindo įtarti, kad laivas neteisėtai gabena migrantus atvirojoje jūroje, arba
 jeigu dalyvaujantysis padalinys neturi jurisdikcijos imtis veiksmų, bet išlieka
 pakankamas pagrindas įtarti, kad laivas gabena asmenis, ketinančius pasiekti
 valstybės narės sieną ir išvengti patikrinimo sienos perėjimo punktuose, tas
 laivas toliau stebimas. Tarptautinis koordinavimo centras perduoda informaciją
 apie laivą valstybių narių, kurių kryptimi plaukia laivas, nacionaliniam
 koordinavimo centrui.
 8 straipsnis
 Perėmimas gretutinėje zonoje
 1. Jeigu gretutinė zona ribojasi
 su priimančiosios arba dalyvaujančiosios valstybės narės teritoriniais
 vandenimis, imamasi 6 straipsnio 1 dalyje nustatytų priemonių vadovaujantis 6
 straipsnio 2 dalimi.
 2. 6 straipsnio 1 dalyje nustatytos priemonės netaikomos jūrų operacijoje
 nedalyvaujančios valstybės narės gretutinėje zonoje be tos valstybės narės
 leidimo. Tarptautiniam koordinavimo centrui
 pranešama apie bet kokius ryšius su ta valstybe nare ir apie vėlesnius
 veiksmus, kurių ta valstybė narė leido imtis.
 3. Kai jokiai valstybei nepriklausantis laivas tranzitu plaukia per
 gretutinę zoną, taikoma 7 straipsnio 8 dalis.
 9 straipsnis
 Paieškos ir gelbėjimo atvejai
 1. Jūrų operacijos metu
 dalyvaujantieji padaliniai teikia pagalbą bet kokiam jūroje į avarinę padėtį
 patekusiam laivui ar nelaimės ištiktam asmeniui. Jie pagalbą suteikia
 neatsižvelgdami į tokio asmens pilietybę arba statusą ar aplinkybes, kuriomis
 tas asmuo surandamas.
 2. Jei jūrų operacijos metu
 laivas arba bet kuris iš jame esančių asmenų patenka į neaiškios baigties,
 pavojingą ar avarinę padėtį arba yra ištiktas nelaimės, dalyvaujantysis
 padalinys nedelsdamas perduoda visą turimą informaciją Gelbėjimo koordinavimo
 centrui, atsakingam už paieškos ir gelbėjimo regioną, kuriame susidarė tokia
 padėtis.
 3. Laivas arba jame esantys
 asmenys laikomi patekę į neaiškios baigties padėtį visų pirma tada, kai:
 a) kyla abejonių dėl laivo ir jame esančių
 asmenų saugumo arba
 b) trūksta informacijos apie laivo judėjimą
 arba poziciją.
 4. Laivas arba jame
 esantys asmenys laikomi patekę į pavojingą padėtį visų pirma tada, kai:
 a) baiminamasi dėl laivo ar bet kurio iš
 jame esančių asmenų saugumo, nes turima informacijos apie esamus didelius
 sunkumus, bet ne tokio masto, kad galėtų kilti avarinė padėtis, arba
 b) tebetrūksta informacijos apie laivo
 judėjimą arba poziciją.
 5. Laivas arba jame esantys
 asmenys laikomi patekę į avarinę padėtį arba ištikti nelaimės visų pirma tada,
 kai:
 a) gaunama informacijos, patvirtinančios,
 kad laivui ar jame esantiems asmenims gresia pavojus ir reikalinga skubi
 pagalba, arba
 b) nepavyksta užmegzti kontakto su laivu ir
 nesėkmingos užklausos rodo, kad laivas gali būti patekęs į avarinę padėtį, arba
 c) gaunama informacijos, rodančios, kad
 laivo eksploatacinis efektyvumas pablogėjęs tiek, kad kilti susidaryti avarinė
 padėtis.
 6. Vertindami padėtį pagal 3–5 dalis dalyvaujantieji padaliniai
 atsižvelgia į visus susijusius elementus:
 a) ar pateiktas pagalbos prašymas;
 b) ar laivas tinkamas plaukioti ir kokia
 tikimybė, kad jis nepasieks galutinės paskirties vietos;
 c) koks keleivių skaičius atsižvelgiant į
 laivo tipą ir būklę;
 d) ar turima krantui pasiekti būtinų
 išteklių, kaip antai degalų, vandens, maisto;
 e) ar laive yra kvalifikuota įgula ir
 kapitonas;
 f) ar yra saugos, navigacijos bei ryšių
 įranga ir kokie jos pajėgumai;
 g) ar yra keleivių, kuriems būtina skubi
 medicininė pagalba;
 h) ar yra mirusių keleivių;
 i) ar yra nėščiųjų arba vaikų;
 j) kokios yra oro ir jūros sąlygos,
 įskaitant oro ir jūrų prognozes.
 7. Dalyvaujantieji padaliniai nedelsdami informuoja atsakingą
 Gelbėjimo koordinavimo centrą apie jų parengtą padėties įvertinimą. Laukdami
 gelbėjimo koordinavimo centro nurodymų, dalyvaujantieji padaliniai imasi visų
 reikiamų priemonių atitinkamų asmenų saugumui užtikrinti.
 8. Ar susidarė avarinė padėtis,
 nesprendžiama vien iš to, ar faktiškai paprašyta pagalbos. Jeigu laive esantys asmenys atsisako priimti
 pagalbą, nors konstatuojama, kad laivas pateko į avarinę padėtį,
 dalyvaujantysis padalinys informuoja Gelbėjimo koordinavimo centrą ir toliau
 vykdo savo pareigą pasirūpinti, stebėdamas laivą per saugų atstumą, imdamasis
 visų būtinų priemonių atitinkamų asmenų saugumui užtikrinti ir vengdamas bet
 kokių veiksmų, kurie galėtų pabloginti padėtį arba padidinti asmenų sužalojimo
 ar mirties riziką.
 9. Jei už paieškos ir gelbėjimo regioną atsakingas trečiosios šalies
 Gelbėjimo koordinavimo centras neatsako į dalyvaujančiojo padalinio perduotą
 pranešimą, pastarasis susisiekia su priimančiosios valstybės narės Gelbėjimo
 koordinavimo centru, nebent kitas Gelbėjimo koordinavimo centras yra
 patogesnėje vietoje, kad galėtų prisiimti paieškos ir gelbėjimo atvejo
 koordinavimą.
 10. Dalyvaujantieji padaliniai nedelsdami informuoja Tarptautinį
 koordinavimo centrą apie bet kokius ryšius su Gelbėjimo koordinavimo centru ir
 veiksmus, kurių jie ėmėsi.
 11. Jei laivas negali ar nebegali būti laikomas patekusiu į avarinę padėtį
 arba jei paieškos ir gelbėjimo operacija yra užbaigta, dalyvaujantysis
 padalinys, pasikonsultavęs su Tarptautiniu koordinavimo centru, toliau tęsia
 jūrų operaciją.
 10 straipsnis
 Išlaipinimas
 1. Jūrų operacijos metu perimtų
 arba išgelbėtų asmenų išlaipinimo sąlygos nustatomos veiklos plane. Jūrų
 operacijoje nedalyvaujančioms valstybėms narėms šiomis išlaipinimo sąlygomis
 pareigos nenustatomos, nebent jos suteikia aiškų leidimą imtis priemonių jų
 teritoriniuose vandenyse arba gretutinėje zonoje pagal 6 straipsnio 4 dalį arba
 8 straipsnio 2 dalį.
 2. Perėmimo teritoriniuose vandenyse arba gretutinėje zonoje atveju, kaip
 nustatyta 6 straipsnio 2 dalyje arba 8 straipsnio 1 dalyje, išlaipinimas
 vykdomas toje priimančiojoje valstybėje narėje arba dalyvaujančiojoje
 valstybėje narėje, kurios teritoriniuose vandenyse arba gretutinėje zonoje
 atliktas perėmimas.
 Perėmimo teritoriniuose vandenyse arba gretutinėje
 zonoje atveju, kaip nustatyta 6 straipsnio 4 dalyje arba 8 straipsnio 2 dalyje,
 išlaipinimas vykdomas toje valstybėje narėje, kurios teritoriniuose vandenyse
 arba gretutinėje zonoje atliktas perėmimas.
 3. Perėmimo atvirojoje jūroje atveju, kaip nustatyta 7 straipsnyje,
 išlaipinimas gali būti vykdomas toje trečiojoje šalyje, iš kurios laivas
 išplaukė, su sąlyga, kad taikomas 4 straipsnis. Jeigu
 tai nėra įmanoma, išlaipinimas vykdomas priimančiojoje valstybėje narėje.
 4. Paieškos ir gelbėjimo atvejais, kaip nustatyta 9 straipsnyje,
 dalyvaujantieji padaliniai bendradarbiauja su atsakingu Gelbėjimo koordinavimo
 centru siekiant numatyti tinkamą uostą ar saugią vietą ir užtikrinti spartų ir
 veiksmingą išlaipinimą.
 Nepažeidžiant Gelbėjimo koordinavimo centro
 atsakomybės, priimančioji valstybė narė ir dalyvaujančiosios valstybės narės
 kuo greičiau užtikrina, kad būtų paskirtas saugus uostas arba vieta,
 atsižvelgdamos į susijusius veiksnius, kaip antai atstumai iki artimiausių
 saugių uostų ar vietų, su konkrečiu atveju susijusi rizika ir aplinkybės.
 Jeigu 9 straipsnio 1
 dalyje nurodytos dalyvaujančiojo padalinio pareigos nėra panaikinamos, kai tik
 tai tampa praktiškai įmanoma, atsižvelgiant į išgelbėtų asmenų ir paties
 dalyvaujančiojo padalinio saugumą, jam leidžiama išlaipinti išgelbėtus asmenis
 priimančiojoje valstybėje narėje.
 5. Dalyvaujantieji padaliniai
 informuoja Tarptautinį koordinavimo centrą apie bet kokių asmenų, kaip
 apibrėžta 4 straipsnio 1 dalyje, buvimą, o Tarptautinis koordinavimo centras
 perduoda tą informaciją kompetentingoms nacionalinėms institucijoms. Remiantis
 ta informacija veiksmų plane turėtų būti nustatyta, kokių tolesnių priemonių
 būtų galima imtis.
 IV
 SKYRIUS
 BAIGIAMOSIOS
 NUOSTATOS
 11 straipsnis
 Įsigaliojimas
 Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po
 jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
 Šis reglamentas pagal Sutartis privalomas
 visas ir tiesiogiai taikomas valstybėse narėse.
 Priimta Briuselyje
 Europos Parlamento vardu Tarybos
 vardu
 Pirmininkas Pirmininkas
 [1] 2010 m. balandžio 26 d. Tarybos sprendimas,
 kuriuo papildomos Šengeno sienų kodekso nuostatos dėl išorės jūros sienų
 stebėjimo vykdant operatyvų bendradarbiavimą, koordinuojamą Europos operatyvaus
 bendradarbiavimo prie Europos Sąjungos valstybių narių išorės sienų valdymo
 agentūros, OL L 111, 2010 5 4, p. 20.
 [2] Europos Vadovų Tarybai pirmininkaujančios valstybės
 narės išvados, 2009 m. spalio 29–30 d.
 [3] Žr. Stokholmo programos „Integruotas išorės sienų
 valdymas“ 5.1 punktą, OL C 115, 2010 5 4, p. 1.
 [4] 2006 m. kovo 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos
 reglamentas (EB) Nr. 562/2006, nustatantis taisyklių, reglamentuojančių
 asmenų judėjimą per sienas, Bendrijos kodeksą (Šengeno sienų kodeksas),
 OL L 105, 2006 4 13, p. 1.
 [5] C-355/10: Europos Parlamentas prieš Europos Sąjungos
 Tarybą, adresas internete:
 http://curia.europa.eu/juris/liste.jsf?language=en&jur=C,T,F&num=C-355/10&td=ALL#
 (dar nepaskelbta Teismų praktikos rinkinyje).
 [6] 2004 m. spalio 26 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr.
 2007/2004, įsteigiantis Europos operatyvaus bendradarbiavimo prie Europos
 Sąjungos valstybių narių išorės sienų valdymo agentūrą, OL L 349, 2004 11 25,
 p. 1.
 [7] Komisijos tarnybų darbinis dokumentas „Tarptautinių
 teisės instrumentų, susijusių su neteisėta imigracija jūrų keliais, studija“,
 SEC(2007) 691.
 [8] 2011 m. spalio 25 d. Europos Parlamento ir
 Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1168/2011, kuriuo iš dalies keičiamas
 Reglamentas (EB) Nr. 2007/2004, įsteigiantis Europos operatyvaus
 bendradarbiavimo prie Europos Sąjungos valstybių narių išorės sienų valdymo
 agentūrą, OL L 304, 2011 11 22, p. 1.
 [9] 2012 m. vasario 23 d. Europos žmogaus teisių
 teismo sprendimas (didžioji kolegija), (paraiškos Nr. 27765/09), adresas
 internete: http://hudoc.echr.coe.int/sites/eng/pages/search.aspx?i=001-109231#{"itemid":["001-109231"]}.
 [10] Gretutines zonas reglamentuoja Jungtinių Tautų jūrų teisės
 konvencijos 33 straipsnis. Tai greta teritorinių vandenų esanti zona, negalinti
 tęstis daugiau kaip 24 jūrmyles nuo bazinių linijų, nuo kurių matuojamas
 teritorinių vandenų plotis. Ji priklauso išskirtinei ekonominei zonai arba
 atvirajai jūrai, priklausomai nuo to, ar pakrantės valstybė yra ją paskelbusi
 išskirtine ekonomine zona, ir šioje zonoje galioja laivybos laisvė. Nors ši
 zona nepriklauso teritoriniams vandenims, pakrantės valstybė gali vykdyti
 reikiamą kontrolę, kad užkirstų kelią jos muitinės, fiskalinių, imigracijos ar
 sanitarijos srities įstatymų ir kitų teisės aktų pažeidimams jos teritorijoje
 ar teritoriniuose vandenyse ir nubaustų už šiuos pažeidimus.
 [11] Rezoliucija MSC.167(78), priimta 2004 m. gegužės 20 d.
 [12] Europos Tarybos Parlamentinės Asamblėjos rezoliucija
 1821(2011).
 [13] OL L 349, 2004 11 25, p. 1.
 [14] OL L 105, 2006 4 13, p. 1.
 [15] OL L 326, 2005 12 13, p. 13.
 [16] OL L 176, 1999 7 10, p. 36.
 [17] OL L 176, 1999 7 10, p. 31.
 [18] OL L 53, 2008 2 27, p. 52.
 [19] OL L 53, 2008 2 27, p. 1.
 [20] OL L 176, 1999 7 10, p. 31.
 [21] OL L 160, 2011 6 18, p. 19.
 [22] OL L 131, 2000 6 1, p. 43.
 [23] OL L 64, 2002 3 7, p. 20.


type: other

jurisdiction: US

text: b' Issue Date\n October 17, 2008\n Audit Report Number\n 2009-LA-1001\n\n\n\n\nTO: Stephen Schneller, Director, Office of Public and Indian Housing, Region IX,\n 9APH\n\n\n\nFROM: Joan S. Hobbs, Regional Inspector General for Audit, Region IX, 9DGA\n\nSUBJECT: The Housing Authority of the County of Marin, San Rafael, California, Did Not\n Correctly Calculate Tenant Rents in the Public Housing Program\n\n\n HIGHLIGHTS\n\n What We Audited and Why\n\n We audited the Housing Authority of the County of Marin\xe2\x80\x99s (Authority) Section 8 funds\n transfer and public housing program (program) tenant rent calculations. We initiated this\n review because of issues identified during a recent U.S. Department of Housing and\n Urban Development (HUD), Office of Inspector General (OIG), review of a hotline\n complaint. Our objectives were to determine (1) whether the transfer of Section 8\n operating reserve funds to the public housing program in fiscal year 2006 was made in\n compliance with HUD regulations and (2) whether the Authority calculated public\n housing tenant rents in accordance with HUD requirements.\n\n\n What We Found\n\n\n The Authority\xe2\x80\x99s transfer of Section 8 operating reserve funds to the public housing\n program in fiscal year 2006 was made using pre-2004 funds. Therefore, the transfer was\n made in compliance with HUD regulations.\n\n The Authority\xe2\x80\x99s program administration regarding tenant rent calculation was inadequate.\n The Authority incorrectly calculated tenant payments. Of the 71 files reviewed, the\n Authority incorrectly calculated tenant rents for 35 (49 percent) of the households.\n\x0c From January through December 2007, it overcharged program residents $3,811 and\n undercharged program residents $25,638 in tenant rents.\n\nWhat We Recommend\n\n\n We recommend that the Director of HUD\xe2\x80\x99s San Francisco Office of Public and Indian\n Housing require the Authority to reimburse its program residents $3,811 for overcharged\n tenant rents, establish and implement procedures and controls to ensure that tenant rents\n are calculated in accordance with HUD requirements, and provide appropriate training to\n Authority staff to ensure that they understand how to calculate tenant rents correctly.\n These procedures and controls should help prevent tenant rent miscalculations in the\n future.\n\n For each recommendation without a management decision, please respond and provide\n status reports in accordance with HUD Handbook 2000.06, REV-3. Please furnish us\n copies of any correspondence or directives issued because of the audit.\n\nAuditee\xe2\x80\x99s Response\n\n\n We provided the Authority a discussion draft report on September 26, 2008, and held an\n exit conference with the Authority\xe2\x80\x99s officials on October 2, 2008. The Authority\n provided written comments on October 14, 2008, and generally agreed with our findings.\n\n The complete text of the auditee\xe2\x80\x99s response, along with our evaluation of that response,\n can be found in appendix B of this report.\n\n\n\n\n 2\n\x0c TABLE OF CONTENTS\n\nBackground and Objectives 4\n\nResults of Audit\n Finding 1: Public Housing Tenant Rent Calculations Were Not Accurate 5\n\nScope and Methodology 9\n\nInternal Controls 10\n\nAppendixes\n A. Schedule of Funds to Be Put to Better Use 12\n B. Auditee Comments and OIG\xe2\x80\x99s Evaluation 13\n C. Criteria 15\n D. Tenant Rent Calculation Errors 19\n\n\n\n\n 3\n\x0c BACKGROUND AND OBJECTIVES\n\nThe Housing Authority of the County of Marin (Authority) was established by the Marin County\nBoard of Supervisors in January 1942 under state enabling legislation to provide decent, safe,\nand sanitary housing for low- and moderate-income people. The Authority is governed by a\nseven-member board of commissioners, of which five members are also members of the Marin\nCounty Board of Supervisors and the remaining two members are tenant commissioners\nappointed by the Board of Supervisors.\n\nThe Authority administers a low-rent public housing program (program) and a Section 8\nHousing Choice Voucher program, both funded by the U.S. Department of Housing and Urban\nDevelopment (HUD). The Authority owns and operates one housing project with 294 units for\nfamilies and five housing projects with 200 units, collectively, for the elderly and disabled.\n\nOur objectives were to determine (1) whether the transfer of Section 8 operating reserve funds to\nthe public housing program in fiscal year 2006 was made in compliance with HUD regulations\nand (2) whether the Authority calculated public housing tenant rents in accordance with HUD\nrequirements.\n\n\n\n\n 4\n\x0c RESULTS OF AUDIT\n\nFinding 1: Public Housing Tenant Rent Calculations Were Not Accurate\nThe Authority did not always compute public housing tenant rents accurately. It incorrectly\ncalculated public housing tenant rents because it lacked adequate procedures and controls to\nensure the Authority followed HUD regulations and its Admissions and Continued Occupancy\nPolicy. In addition, the staff did not have the proper tenant rent calculation training. As a result,\nit overcharged program residents $3,811 and undercharged program residents $25,638 in tenant\nrents.\n\n\n The Authority Miscalculated\n Public Housing Tenant Rents\n\n\n From the Authority\xe2\x80\x99s 517 active program households during any part of our audit period\n from January 1 through December 31, 2007, we randomly selected 71 tenant files by\n using data mining software. We reviewed the documentation in the tenant files to\n determine whether the Authority accurately calculated tenant rents for the period January\n 1 through December 31, 2007. Our review included examining the information\n maintained by the Authority in its tenant files and conducting third-party income\n verification when necessary. Although HUD\xe2\x80\x99s regulations at 24 CFR [Code of Federal\n Regulations] 5.240(c) require public housing agencies to verify the accuracy of the\n income information received from program households and change the amount of tenant\n rent or terminate assistance, as appropriate, this was not always done accurately or\n consistently.\n\n The Authority\xe2\x80\x99s miscalculations resulted in overcharges of $3,811 and undercharges of\n $25,638 in tenant rents. The Authority incorrectly calculated tenant rents for 35 (49\n percent) households in one or more of the move-in, annual, or interim certifications. The\n 35 files contained the following errors:\n\n \xef\x83\x98 35 had annual income calculation errors for one or more certifications,\n\n \xef\x83\x98 20 had inadequate verifications of annual income for one or more certifications,\n\n \xef\x83\x98 19 had verification documents older than 90 days or 120 days for move-in\n certifications and annual recertifications, respectively,\n\n \xef\x83\x98 15 had unverified or incorrect allowances for annual income for one or more\n certifications,\n\n\n\n 5\n\x0c \xef\x83\x98 Six had unreported income by the tenant that went undetected for one or more\n certifications,\n\n \xef\x83\x98 Five had reported changes in income or family composition but no corresponding\n interim recertifications,\n\n \xef\x83\x98 One had an incorrect flat rent that was lower than the income-based rent and the\n unit\xe2\x80\x99s flat rent,\n\n \xef\x83\x98 One had no supporting documentation for one certification, and\n\n \xef\x83\x98 One had a household member who was also a public housing resident at another\n public housing agency.\n\nDetails of the errors found for each of our sample items are found in appendix D. The\nfollowing are examples of the types of errors found:\n\n The Authority miscalculated the annual income for one household in all four\n certifications during the 12-month audit period. In one certification, for instance,\n the Authority miscalculated annual income by taking the year-to-date wages that\n covered more than six months and multiplying by two. As a result, it\n overestimated annual income and overcharged the tenant $175 per month. In\n another certification, the Authority miscalculated annual income by using an\n outdated Social Security benefit amount, not counting Supplemental Security\n Income, and underestimating employment income. Consequently, it\n undercharged the tenant $353 per month.\n\n The Authority miscalculated the annual income for another tenant by giving the\n elderly/disabled allowance and medical allowance when the tenant was ineligible.\n The Authority also did not detect the unreported employment income when\n HUD\xe2\x80\x99s Enterprise Income Verification system and the third-party verification\n showed that the employment had started since the previous certification. These\n errors resulted in an undercharge of $2,031 in tenant rent during the 12-month\n audit period.\n\n\n\n\n 6\n\x0cThe Authority Did Not Have\nAdequate Procedures and\nControls and Employee\xe2\x80\x99s Did\nNot Have Proper Training\n\n The Authority lacked adequate procedures and controls to ensure that it appropriately\n followed HUD\xe2\x80\x99s regulations and its Admissions and Continued Occupancy Policy.\n Although the program managers approved each certification, our interview with the\n program managers revealed that their quality control review process was not sufficient to\n ensure that the tenant rents were calculated in accordance with HUD requirements and\n the Authority\xe2\x80\x99s policies. For instance, the program managers relied on the program\n applicants to report their income at admission because the Authority did not have a\n procedure for requesting information from the State Employment Development\n Department to detect unreported income when applicants were admitted to the program.\n The weakness regarding incorrect calculations occurred because the Authority\xe2\x80\x99s housing\n eligibility workers and program managers did not receive the proper training for\n calculating program tenant rents.\n\n\nConclusion\n\n\n The Authority lacked assurance that tenant rents were properly determined for its\n program residents since it overcharged $3,811 and undercharged $25,638 in tenant rents.\n The Authority could have put these funds to better use if proper procedures and controls\n were in place to ensure the accuracy of tenant rent calculations.\n\n\n\n\n 7\n\x0cRecommendations\n\n\n\n We recommend that the Director of HUD\xe2\x80\x99s San Francisco Office of Public and Indian\n Housing require the Authority to\n\n 1A. Reimburse the tenants $3,811 from non-current year operating funds for\n the overcharged tenant rents cited in this finding.\n\n 1B. Establish and implement adequate procedures and controls to ensure that\n its tenant rent calculations comply with HUD\xe2\x80\x99s regulations and its\n Admissions and Continued Occupancy Policy.\n\n 1C. Provide appropriate training to its housing eligibility workers and program\n managers to ensure that they understand how to calculate program tenant\n rents correctly.\n\n We also recommend that HUD\xe2\x80\x99s San Francisco Office of Public and Indian Housing\n\n 1D. Perform a review of the Authority\xe2\x80\x99s tenant files within six months after the\n issuance of this audit report to ensure that tenant rents are calculated in\n accordance with HUD requirements and the Authority\xe2\x80\x99s Admissions and\n Continued Occupancy Policy.\n\n\n\n\n 8\n\x0c SCOPE AND METHODOLOGY\n\nWe performed our on-site audit work at the Authority, located in San Rafael, California, from\nFebruary through July 2008. Our audit generally covered the Section 8 operating reserve funds\ntransfer that occurred in the Authority\xe2\x80\x99s fiscal year 2006 and the public housing tenant rent\ncalculations that affected the period January 1 through December 31, 2007. We expanded our\nscope when necessary. Our objectives were to determine (1) whether the transfer of Section 8\noperating reserve funds to the public housing program in fiscal year 2006 was made in\ncompliance with HUD regulations and (2) whether the Authority calculated public housing\ntenant rents in accordance with HUD requirements.\n\nTo accomplish our objectives, we\n\n Reviewed applicable laws; regulations; HUD program requirements at 24 CFR\n [Code of Federal Regulations] Parts 5, 960, and 982; HUD\xe2\x80\x99s Public and Indian\n Housing Notices 2004-7, 2005-1, 2006-3, 2006-5, 2007-14, and 2008-15; and\n HUD\xe2\x80\x99s Public Housing Occupancy Guidebook.\n\n Reviewed the Authority\xe2\x80\x99s Admissions and Continued Occupancy Policy, accounting\n records, program rent roll for 2007, and tenant files.\n\n Interviewed the Authority\xe2\x80\x99s employees and HUD staff.\n\n Conducted employment verifications with employers.\n\n Assessed the reliability of the data from the Authority\xe2\x80\x99s public housing management\n information system to ensure that the data were sufficiently reliable to use as a basis\n for our audit conclusions.\n\n Randomly sampled public housing tenant files to determine whether the Authority\n had controls in place to ensure that tenant rents were calculated in accordance with\n HUD requirements.\n\nWe performed our audit in accordance with generally accepted government auditing standards.\n\n\n\n\n 9\n\x0c INTERNAL CONTROLS\n\nInternal control is an integral component of an organization\xe2\x80\x99s management that provides\nreasonable assurance that the following objectives are being achieved:\n\n Effectiveness and efficiency of operations,\n\n Reliability of financial reporting,\n\n Compliance with applicable laws and regulations, and\n\n Safeguarding resources.\n\nInternal controls relate to management\xe2\x80\x99s plans, methods, and procedures used to meet its\nmission, goals, and objectives. Internal controls include the processes and procedures for\nplanning, organizing, directing, and controlling program operations. They include the systems\nfor measuring, reporting, and monitoring program performance.\n\n\n\n Relevant Internal Controls\n\n\n We determined the following internal controls were relevant to our objectives:\n\n Policies and procedures that management has implemented to reasonably\n ensure that household incomes and allowances are verified to determine\n program tenant rents.\n\n Policies and procedures that management has implemented to reasonably\n ensure that program tenant rents are calculated in accordance with applicable\n laws and regulations.\n\n We assessed the relevant controls identified above.\n\n A significant weakness exists if management controls do not provide reasonable\n assurance that the process for planning, organizing, directing, and controlling program\n operations will meet the organization\xe2\x80\x99s objectives.\n\n\n\n\n 10\n\x0cSignificant Weaknesses\n\n\n Based on our review, we believe the following item is a significant weakness:\n\n The Authority lacked adequate procedures and controls to ensure compliance\n with HUD\xe2\x80\x99s requirements and/or its Admissions and Continued Occupancy\n Policy regarding verification of income and allowances and calculation of\n program tenant rents (see finding 1).\n\n\n\n\n 11\n\x0c APPENDIXES\n\nAppendix A\n\n SCHEDULE OF FUNDS TO BE PUT TO BETTER USE\n\n Recommendation number Funds to be put to better use 1/\n 1A $3,811\n\n\n\n1/ Recommendations that funds be put to better use are estimates of amounts that could be\n used more efficiently if an Office of Inspector General (OIG) recommendation is\n implemented. This includes reductions in outlays, deobligation of funds, withdrawal of\n interest subsidy costs not incurred by implementing recommended improvements,\n avoidance of unnecessary expenditures noted in preaward reviews, and any other savings\n which are specifically identified. In this instance, if the Authority implements our\n recommendations it will cease overcharging and undercharging program residents for\n rent.\n\n\n\n\n 12\n\x0cAppendix B\n\n AUDITEE COMMENTS AND OIG\xe2\x80\x99S EVALUATION\n\n\nRef to OIG Evaluation Auditee Comments\n\n\n\n\nComment 1\n\n\n\n\n 13\n\x0c OIG Evaluation of Auditee Comments\n\nComment 1 The title of the report has been reworded. The change is reflected in the final\n audit report.\n\n\n\n\n 14\n\x0cAppendix C\n\n CRITERIA\nHUD\xe2\x80\x99s regulations at 24 CFR [Code of Federal Regulations] 5.240(c) state that the public\nhousing agency must verify the accuracy of the income information received from the family and\nchange the amount of the total tenant payment, tenant rent\xe2\x80\xa6or terminate assistance, as\nappropriate, based on such information.\n\nHUD\xe2\x80\x99s regulations at 24 CFR 960.257(a) provide that for families who pay an income-based\nrent, the public housing agency must conduct a reexamination of family income and composition\nat least annually and must make appropriate adjustments in the rent after consultation with the\nfamily and upon verification of the information.\n\nHUD\xe2\x80\x99s regulations at 24 CFR 960.257(b) state that a family may request an interim\nreexamination of family income or composition because of any changes since the last\ndetermination. The public housing agency must make the interim reexamination within a\nreasonable time after the family request. The public housing agency must adopt policies\nprescribing when and under what conditions the family must report a change in family income\nand composition.\n\nHUD\xe2\x80\x99s regulations at 24 CFR 960.257(c) require the public housing agency to adopt admission\nand occupancy policies concerning conduct of annual and interim reexaminations in accordance\nwith this section and shall conduct reexaminations in accordance with such policies.\n\nHUD\xe2\x80\x99s regulations at 24 CFR 960.259(c)(1) require the public housing agency to obtain and\ndocument in the family file third-party verification of the following factors, or must document in\nthe file why third-party verification was not available: (1) reported family annual income, (2) the\nvalue of assets, (3) expenses related to deductions from annual income, and (4) other factors that\naffect the determination of adjusted income or income-based rent.\n\nHUD\xe2\x80\x99s Public Housing Occupancy Guidebook\n\n Chapter 1.2 requires public housing agencies to verify that an applicant qualifies as a\n person with a disability before permitting the applicant to move into housing designated\n for persons with disabilities or granting the $400 rent calculation deduction, disability\n expense allowance, or deduction for unreimbursed medical expenses.\n\n Chapter 10.1 states that annual income includes all amounts, monetary and nonmonetary,\n that go to or on behalf of the family head or spouse or to any other family member or are\n anticipated to be received from a source outside the family in the 12 months following\n admission or the effective date of the annual reexamination. Annual income includes\n amounts derived from assets to which any member of the family has access that are not\n specifically excluded by federal regulations.\n 15\n\x0c Chapter 12.5 states that when families report zero income and have no income excluded\n for rent computation, public housing agencies have an obligation to pursue verification of\n income that reflects the family\xe2\x80\x99s lifestyle. One method is to examine the family\xe2\x80\x99s\n circumstances every 60 to 90 days until the family has a stable income.\n\nThe Authority\xe2\x80\x99s Admissions and Continued Occupancy Policy\n\n Pages 6-1 through 6-4 state that if neither the third-party verification nor the third-party\n oral verification is available or the information has not been verified by a third party\n within 15 business days of the initial request, the Authority must note in the file the\n attempts to obtain the third-party verification from the source provider. The Authority\n can then use documents provided by the family as the primary source if the documents\n provide complete information. The policy specifies that for applicants, verifications may\n not be more than 90 days old at the time of a unit offer. For tenants, verifications are\n valid for 120 days from the date of receipt.\n\n Pages 6-1 through 6-4 and page 6-7 require the Authority to verify employment income\n by obtaining six to eight consecutive paycheck stubs or earning statements or not less\n than three months of stubs.\n\n Pages 6-10 through 6-11 stipulate that when a family claims to have little (less than\n $3,600 per year) or no income over a substantial period, the Authority must determine the\n source of income when the family\xe2\x80\x99s regular expenses conflict with their claim of zero\n income. If the resident has a car, a telephone, cable television, or Internet services;\n smokes; or has other evidence of some form of income, the resident should be asked\n about the source of income supporting cash expenditures when zero income is reported.\n Families claiming to have no income will be required to execute verification forms to\n determine that forms of income, such as unemployment benefits, Aid to Families with\n Dependent Children, Supplemental Security Income, etc., are not being received by the\n household. The Authority will request information from the State Employment\n Development Department. The family is required to complete a monthly declaration of\n zero income. The family is required to complete a quarterly interim recertification, and\n the Authority can visit the unit to determine the likelihood of the zero income report.\n\n Pages 6-19 through 6-21 specify that the medical expense deduction is permitted only for\n households in which the head or spouse is at least 62 years of age or disabled (elderly or\n disabled households).\n\n Page 6-24 requires that verification of disability be receipt of Supplemental Security\n Income or Social Security Administration disability payments\xe2\x80\xa6or verified by an\n appropriate diagnostician such as physician, psychiatrist, psychologist, therapist,\n\n 16\n\x0crehabilitation specialist, or licensed social worker, using HUD language as the\nverification format.\n\nPages 10-1 through 10-5, Verification of Information, state: \xe2\x80\x9cAll information, which\naffects the family\xe2\x80\x99s continued eligibility for the program, and the family\xe2\x80\x99s Total Tenant\nPayment (TTP) will be verified in accordance with the verification procedures and\nguidelines described in this Policy. Verifications used for recertification must be less\nthan 90 days old. All verifications will be placed in the file that has been established for\nthe family.\xe2\x80\x9d\n\nPages 10-9 through 10-10 state:\n\nStandard for Timely Report of Changes\n\nThe Authority requires that families report interim changes to the Authority within 10\ndays of when the change occurs. Any information, document, or signature needed from\nthe family to verify the change must be provided within 10 days of the change.\nIf the change is not reported within the required time period, or if the family fails to\nprovide signatures, certifications, or documentation (in the time period requested by the\nAuthority), it will be considered untimely reporting.\n\nProcedures When the Change Is Reported in a Timely Manner\nTenant\xe2\x80\x99s rent is payable in advance and due on the first of each month. Any decrease in\nincome that affects the tenant\xe2\x80\x99s rental portion must be of a 30-day duration before the\ntenant is eligible to request a rental adjustment. Any changes in income that result in a\ndecrease will be effective the month following the end of that 30-day waiting period.\nThe Authority will notify the family of any changes in tenant rent to be effective\naccording to the following guidelines:\n\nIncreases in the Tenant Rent are effective on the first of the month following at least 30\ndays\xe2\x80\x99 notice.\n\nDecreases in the Tenant Rent are effective the first of the month following the month in\nwhich the change is reported, as long as the change was reported prior to the 25th of that\nmonth and is of at least 30-days duration.\n\nProcedure When the Change Is Not Reported by the Tenant in a Timely Manner\nIf the family does not report the change as described under Timely Reporting, the family\nwill have caused an unreasonable delay in the interim reexamination processing and the\nfollowing guidelines will apply:\n\nIncrease in Tenant Rent will be effective retroactive to the date it would have been\neffective had it been reported on a timely basis. The family will be liable for any\nunderpaid rent and may be required to sign a Repayment Agreement or make a lump sum\npayment.\n\n 17\n\x0cDecrease in Tenant Rent will be effective on the first of the month following completion\nof processing by the Authority and not retroactively.\n\nProcedures When the Change Is Not Processed by the Authority in a Timely Manner\nIf the Authority is the cause of delaying the change in a resident\xe2\x80\x99s rent and that change\nwould have resulted in a decrease in rent, the Authority will credit the resident\xe2\x80\x99s rent. If\nthe change would have resulted in an increase in the resident\xe2\x80\x99s rent, the Authority will\nmake the increase effective 30 days following notice to the resident of the increase.\n\n\n\n\n 18\n\x0cAppendix D\n TENANT RENT CALCULATION ERRORS\n Error type\n\n\n\n\n Outdated verification\n\n\n\n\n Tenant in two public\n housing households\n Unreported income\n Income verification\n\n\n\n\n Recertification not\n\n\n Incorrect flat rent\n Annual income\n\n\n\n\n No support for\n recertification\n not detected\n documents\n\n verification\n calculation\n\n\n\n\n processed\n Allowance\n Tenant rent Tenant rent\nSample # overcharge undercharge\n 2 $0 ($92) x\n 4 0 (582) x x x x\n 5 0 (225) x x\n 9 0 (2,031) x x x x x\n 13 264 0 x x x\n 16 242 0 x\n 24 768 0 x x x x\n 25 0 (15) x x\n 28 0 (55) x x x x\n 32 0 (300) x x x\n 35 243 0 x x\n 36 9 0 x x\n 37 0 (56) x x\n 39 0 (8) x\n 40 0 (522) x x x\n 43 0 (2,050) x x\n 47 0 (297) x x\n 48 0 (2,139) x x\n 49 881 0 x\n 50 0 (1,669) x x x x x\n 53 0 (690) x x x\n 54 0 (1,006) x x x\n 55 0 (800) x x\n 58 126 0 x x\n 59 0 (1,427) x x x x\n 60 0 (31) x x x\n 63 0 (816) x x x\n 64 0 (330) x x x x x\n 65 0 (864) x x\n 84 1,269 0 x x x x x x\n 90 0 (3,544) x x x x\n 97 0 (6,070) x x x x x\n 103* 0 0 x x x\n 105 9 0 x\n 110 0 (1) x x\n 111 0 (18) x x x x\n Totals $3,811 ($25,638) 35 20 19 15 6 5 1 1 1\n\n\n\n 19\n\x0c* We were unable to calculate an accurate total tenant payment to determine the tenant rent\novercharge/undercharge for this household because the Authority refused to process the tenant\xe2\x80\x99s\ninterim recertification requests, which resulted in the lack of income verification to determine the\ncorrect annual income.\n\n\n\n\n 20\n\x0c'


text:
Ξεκίνησαν οι αιτήσεις για το πρόγραμμα διαμονής παιδικών κατασκηνώσεων του ΟΑΕΔ | Χρονικά της Δράμας
 Αρχική Περιβάλλον Ξεκίνησαν οι αιτήσεις για το πρόγραμμα διαμονής παιδικών κατασκηνώσεων του ΟΑΕΔ
 Ξεκίνησαν οι αιτήσεις για το πρόγραμμα διαμονής παιδικών κατασκηνώσεων του ΟΑΕΔ
 Ξεκίνησε την Παρασκευή 22 Μαρτίου, η υποβολή αιτήσεων δικαιούχων και παρόχων κατασκηνωτικών επιχειρήσεων για τη συμμετοχή τους στο Πρόγραμμα Διαμονής Παιδιών σε Παιδικές Κατασκηνώσεις έτους 2019, το οποίο θα υλοποιηθεί από την 15η Ιουνίου 2019 έως την:
 α) 3η Σεπτεμβρίου 2019 για τα παιδιά τυπικής ανάπτυξης και
 Η υποβολή αιτήσεων γίνεται από πιστοποιημένους χρήστες, αποκλειστικά μέσω των ηλεκτρονικών υπηρεσιών της Διαδικτυακής Πύλης του ΟΑΕΔ (www.oaed.gr).
 Όσοι χρήστες δεν έχουν ήδη πιστοποιηθεί για την πρόσβασή τους στις ηλεκτρονικές υπηρεσίες του ΟΑΕΔ, οφείλουν να προσέλθουν εγκαίρως στις Υπηρεσίες (ΚΠΑ2) του ΟΑΕΔ στις οποίες ανήκουν για την έκδοση κωδικών πρόσβασης. Δεν απαιτείται η προσέλευση στις Υπηρεσίες για όσους είναι εγγεγραμμένοι στα Μητρώα του Οργανισμού και παράλληλα διαθέτουν κωδικούς πρόσβασης για το TAXISnet, καθώς με την εισαγωγή στο σύστημα των κωδικών αυτών μπορούν να πιστοποιηθούν αυτόματα και ως χρήστες του ΟΑΕΔ.
 Δικαιούχοι του προγράμματος είναι εργαζόμενοι/ες και άνεργοι/ες με πραγματικό οικογενειακό εισόδημα φορολογικού έτους 2017 μέχρι 28.000 €, οι οποίοι/ες το έτος 2018:
 • είχαν τουλάχιστον 50 ημέρες εργασίας στην ασφάλιση του ΕΦΚΑ ή
 • έλαβαν από τον ΟΑΕΔ τουλάχιστον 50 ημέρες ειδικής παροχής προστασίας μητρότητας ή
 • έλαβαν επιδότηση ανεργίας τουλάχιστον δύο μηνών (50 ημερήσια επιδόματα) ή
 • συγκεντρώνουν τουλάχιστον 50 ημέρες αθροιστικά από τα παραπάνω (ημέρες εργασίας, ειδικής παροχής προστασίας μητρότητας και επιδότησης ανεργίας) καθώς και
 • εγγεγραμμένοι άνεργοι με συνεχόμενη ανεργία τεσσάρων τουλάχιστον μηνών κατά την ημερομηνία λήξης υποβολής των αιτήσεων.
 Το σύστημα επιλογής των δικαιούχων βασίζεται στη μοριοδότηση συγκεκριμένων κριτηρίων με αντικειμενικό και διαφανή τρόπο με τη χρήση μηχανογραφικού λογισμικού του ΟΑΕΔ.
 Οι δικαιούχοι που επιλέγονται, επιδοτούνται για τη διαμονή των ωφελουμένων παιδιών τους σε Παιδική Κατασκήνωση του Μητρώου Παρόχων του ΟΑΕΔ. Η επιδότηση θα γίνει με τη χορήγηση Επιταγής Διαμονής σε Παιδικές Κατασκηνώσεις, η οποία έχει τη μορφή ενός μοναδικού ηλεκτρονικού κωδικού αριθμού.
 Ωφελούμενοι είναι τα παιδιά των δικαιούχων που έχουν γεννηθεί από την 1η Ιανουαρίου 2003 έως την 14η Ιουνίου 2013. Οι ωφελούμενοι μπορούν να διαμείνουν στην παιδική κατασκήνωση μέχρι δεκαπέντε (15) συνεχόμενες ημέρες κατ’ ανώτατο όριο, συμπεριλαμβανομένων και των ημερών προσέλευσης και αποχώρησης.
 Ο συνολικός αριθμός των παιδιών που θα φιλοξενηθούν σε παιδικές κατασκηνώσεις είναι 70.000, ο δε προϋπολογισμός του προγράμματος ανέρχεται στα 35.000.000 €.
 Πάροχοι του προγράμματος είναι φυσικά ή νομικά πρόσωπα δημοσίου ή ιδιωτικού δικαίου που ασκούν επιχειρηματική δραστηριότητα και διατηρούν στην Ελλάδα επιχείρηση παιδικών κατασκηνώσεων σύμφωνα με την κείμενη νομοθεσία.
 Οι ηλεκτρονικές αιτήσεις υποβάλλονται από όλους τους ενδιαφερόμενους, δικαιούχους και παρόχους, μέχρι την 08.04.2019 και ώρα 23:59. Σε όσες περιπτώσεις απαιτούνται δικαιολογητικά, αυτά επισυνάπτονται στις ηλεκτρονικές αιτήσεις. Συνεπώς, δεν υπάρχει υποχρέωση προσέλευσης στις Υπηρεσίες για την προσκόμιση δικαιολογητικών.
 Παρόλα αυτά, αν κάποιοι δικαιούχοι αδυνατούν να επισυνάψουν τα δικαιολογητικά στην αίτησή τους, όταν αυτά απαιτούνται, μπορούν να προσέλθουν στις Υπηρεσίες του ΟΑΕΔ για την προσκόμισή τους μέχρι την επομένη της καταληκτικής ημερομηνίας υποβολής των αιτήσεων, δηλαδή έως την 09.04.2019, και ώρα 14:00. Οι πάροχοι αποστέλλουν αποκλειστικά με ηλεκτρονικό τρόπο τα δικαιολογητικά μέχρι την 08.04.2019 και ώρα 23:59.
 Επειδή η ταυτοποίηση των παιδιών που δηλώνονται στις αιτήσεις των δικαιούχων θα γίνει μέσω αυτεπάγγελτης αναζήτησης με βάση τον ΑΜΚΑ τους, οι δικαιούχοι οφείλουν να έχουν μεριμνήσει εγκαίρως για την απόδοση ΑΜΚΑ στα παιδιά τους ή για την επικαιροποίηση των στοιχείων τους, όταν υπάρχει μεταβολή αυτών στην οικογενειακή μερίδα, και να προσέξουν ιδιαίτερα στη συμπλήρωση του σωστού ΑΜΚΑ στην αίτηση.
 Περισσότερες πληροφορίες σχετικά με τους όρους και τις προϋποθέσεις του Προγράμματος οι ενδιαφερόμενοι μπορούν να αντλήσουν από τον διαδικτυακό τόπο του Ο.Α.Ε.Δ. www.oaed.gr.
 Προηγούμενο άρθροΝ. Χουντής: «Ανάγκη στην Ευρώπη οι δημοκρατικές συσπειρώσεις»
 Επόμενο άρθρο«Βελτίωση των υποδομών δικτύων ύδρευσης οικισμών Μενοικίου» με χρηματοδότηση 3.000.000 €
 Αστικές συγκοινωνίες και ήπιες μορφές μετακίνησης


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 Avis juridique important
 |
 22001A0113(02)
 Abkommen in Form von Briefwechseln zwischen der Europäischen Gemeinschaft und der Republik Indien über die Garantiepreise für Rohrzucker im Lieferzeitraum 1999/2000
 Amtsblatt Nr. L 010 vom 13/01/2001 S. 0054 - 0055
 Abkommenin Form von Briefwechseln zwischen der Europäischen Gemeinschaft und der Republik Indien über die Garantiepreise für Rohrzucker im Lieferzeitraum 1999/2000A. Schreiben Nr. 1Brüssel, den 13. November 2000Herr,die Vertreter Indiens und der Kommission haben, letztere im Auftrag der Europäischen Gemeinschaft, im Rahmen der in Artikel 5 Absatz 4 des Abkommens zwischen der Europäischen Wirtschaftsgemeinschaft und der Republik Indien vorgesehenen Verhandlungen über Rohrzucker Folgendes vereinbart:Für den Lieferzeitraum vom 1. Juli 1999 bis zum 30. Juni 2000 betragen die in Artikel 5 Absatz 4 des Abkommens genannten Garantiepreise zum Zweck der Intervention gemäß Artikel 6 des Abkommens:a) für Rohzucker: 52,37 EUR je 100 kg,b) für Weißzucker: 64,65 EUR je 100 kg.Diese Preise gelten für Zucker der Standardqualität entsprechend den Gemeinschaftsvorschriften, lose, cif "free out" europäische Häfen der Gemeinschaft. Die Einführung dieser Preise präjudiziert nicht die Haltung jeder der Vertragsparteien in Bezug auf die Grundsätze der Festlegung der Garantiepreise.Ich wäre Ihnen dankbar, wenn Sie den Eingang dieses Schreibens mitteilen und bestätigen würden, dass dieses Schreiben zusammen mit Ihrer Antwort ein Abkommen zwischen Ihrer Regierung und der Gemeinschaft darstellt.Genehmigen Sie, Herr, den Ausdruck meiner ausgezeichnetsten Hochachtung.Im Namen des Rates der Europäischen Union>PIC FILE= "L_2001010DE.005402.EPS">B. Schreiben Nr. 2Brüssel, den 13. November 2000Herr,ich beehre mich, den Eingang Ihres heutigen Schreibens zu bestätigen, das folgenden Wortlaut hat:"Die Vertreter Indiens und der Kommission haben, letztere im Auftrag der Europäischen Gemeinschaft, im Rahmen der in Artikel 5 Absatz 4 des Abkommens zwischen der Europäischen Wirtschaftsgemeinschaft und der Republik Indien vorgesehenen Verhandlungen über Rohrzucker Folgendes vereinbart:Für den Lieferzeitraum vom 1. Juli 1999 bis zum 30. Juni 2000 betragen die in Artikel 5 Absatz 4 des Abkommens genannten Garantiepreise zum Zweck der Intervention gemäß Artikel 6 des Abkommens:a) für Rohzucker: 52,37 EUR je 100 kg,b) für Weißzucker: 64,65 EUR je 100 kg.Diese Preise gelten für Zucker der Standardqualität entsprechend den Gemeinschaftsvorschriften, lose, cif 'free out' europäische Häfen der Gemeinschaft. Die Einführung dieser Preise präjudiziert nicht die Haltung jeder der Vertragsparteien in Bezug auf die Grundsätze der Festlegung der Garantiepreise.Ich wäre Ihnen dankbar, wenn Sie den Eingang dieses Schreibens mitteilen und bestätigen würden, dass dieses Schreiben zusammen mit Ihrer Antwort ein Abkommen zwischen Ihrer Regierung und der Gemeinschaft darstellt."Ich beehre mich, Ihnen das Einverständnis meiner Regierung mit dem Vorstehenden zu bestätigen.Genehmigen Sie, Herr, den Ausdruck meiner ausgezeichnetsten Hochachtung.Für die Regierung der Republik Indien>PIC FILE= "L_2001010DE.005501.EPS">