text:
Kraljeva knjižnica v Aleksandriji ali Antična aleksandrijska knjižnica v Aleksandriji v Egiptu je bila ena največjih in najpomembnejših knjižnic v starodavnem svetu. Posvečena je bila muzam, devetim boginjam umetnosti. Cvetela je pod pokroviteljstvom Ptolemajske dinastije in je delovala kot glavno središče znanstvenikov od nastanka v 3. stoletju pr. n. št. do rimske osvojitve Egipta leta 30. pr. n. št., z zbirkami del, predavalnicami, dvoranami za srečanja in vrtovi. Aleksandrija je bila središče znanja in učenja predvsem zaradi Velike knjižnice. Knjižnica je bila del večje raziskovalne institucije, imenovane Aleksandrijski muzej, kjer so študirali številni najbolj znani misleci antičnega sveta.
 Načrte za knjižnico je naredil Ptolemaj I. Soter, ki je bil makedonski general in naslednik Aleksandra Velikega, verjetno na predlog Demetrija Falerunskega, izobčenega atenskega državnika, ki je živel v Aleksandriji. Knjižnice sáme verjetno niso zgradili vse do vladavine Ptolemaja II. Filadelfa. Večina knjig je bila shranjenih kot zvitki papirusa. Ni natančno znano, koliko takih zvitkov je bilo nameščenih v katerem obdobju, vendar se ocene gibljejo od 40.000 do 400.000. Ta knjižnica je najbolj znana po tem, da je pogorela, kar je povzročilo izgubo številnih zvitkov in knjig; uničenje je postalo simbol izgube kulturnega znanja. Viri se razlikujejo glede tega, kdo je bil odgovoren za njeno uničenje in kdaj se je zgodilo. Knjižnica je lahko v resnici utrpela več požarov v različnih letih. Poleg požara je vsaj en potres poškodoval mesto in knjižnico. Morda je delno ali popolnoma uničil Aleksandrijsko knjižnico ogenj, ki ga je povzročila vojska Julija Cezarja leta 48. pr. n. št., ali pa napad Avrelijana leta 270.
 Ko je bila glavna knjižnica uničena, so znanstveniki uporabili »hčerinsko knjižnico« v templju, znanem kot Serapeum, ki je stal v drugem delu mesta. Kot pravi Sokrat Sholastik, je koptski papež Teofil uničil Serapeum leta 391, čeprav ni jasno, kaj je vseboval in ali je vseboval pomembne dokumente, ki so bili prej v glavni knjižnici.
 Stavba
 Natančna oblika knjižnice ni znana, vendar starodavni viri opisujejo knjižnico iz Aleksandrije, ki so jo sestavljali zbirka zvitkov, grški stebri, peripatos – sprehajalni hodnik, prostor skupne jedilnice, čitalnica, dvorane za sestanke, vrtove in predavalnice, kar ustvarja model sodobnega univerzitetnega kampusa [4]. Znano je, da je knjižnica imela oddelek za prevzem (morda zgrajen v bližini gomile ali bližje pristanišču) in katalogizacijski oddelek. Dvorana je imela police za zbirke papirusnih zvitkov, znanih kot 'bibliothekai (βιβλιοθῆκαι). Po priljubljenem opisu se napis nad policami glasil: kraj zdravljenja duše.
 Knjižnica je bila le del Aleksandrijskega muzeja (Musaeum), ki je deloval kot nekakšen raziskovalni inštitut. Musaeum je poleg knjižnice imel tudi prostore za študij astronomije, anatomije in celo živalski vrt z eksotičnimi živalmi. Klasični misleci, ki so študirali, pisali in eksperimentirali v Musaeumu, so velika imena filozofije, matematike, astronomije, fizike, geometrije, inženiringa, geografije, fiziologije in medicine. To so bili med drugimi: Evklid, Arhimed, Eratosten, Herofil, Erasistrat, Hiparh, Eedesij, Papos Aleksandrijski, Teon II., Hipatija in Aristarh.
 Zbirka
 Velikost zbirke v določenem obdobju ni mogoče določiti z gotovostjo. Papirusni zvitki so predstavljali zbirko in čeprav so bili po letu 300 pr. n. št. uporabljeni kodeksi, Aleksandrijska knjižnica nikoli ni bila dokumentirana ko je prešla na pergament, morda zaradi močnih povezav s trgovino s papirusom. (Aleksandrijska knjižnica je bila posredno vzrok pri ustvarjanju pisanja na pergament - zaradi kritične potrebe knjižnice po papirusu, malo ga je bilo izvoženega in zato je postal nadomestni vir gradiva za kopiranje).
 En sam predmet pisanja bi lahko zasedel več zvitkov in delitev v samostojne »knjige« je bil glavni vidik uredniškega dela. Kralj Ptolemaj II. Filadelf (309-246 pr. n. št.) je določil 500.000 zvitkov kot cilj knjižnice. Mark Antonij je domnevno dal Kleopatri več kot 200.000 zvitkov za knjižnico kot poročno darilo, vzeto iz velike Pergamonske knjižnice, a to nekateri zgodovinarji štejejo za propagandno trditev, ki naj bi pomenila prikazovanje Antonijeve lojalnosti Egiptu in ne Rimu. Kalimahov knjižnični indeks je bil izgubljen s preostalo knjižnico in z gotovostjo ni mogoče vedeti, kako velika in kako raznolika je bila kolekcija. Knjižnica naj bi imela na svojem višku skoraj pol milijona zvitkov, čeprav zgodovinarji razpravljajo o natančnem številu (najvišje ocene pravijo 400.000 zvitkov, medtem ko so najbolj konzervativne ocene govorijo o 40.000, kar je še vedno ogromna zbirka, ki je zahtevala velik skladiščni prostor). Ta knjižnica, z največjim deležem starin, je zbirala z napornim kopiranjem izvirnikov. Galen je govoril o tem, kako so bile vse ladje, ki so obiskale mesto, dolžne predati svoje knjige za takojšnje kopiranje. Lastniki so prejeli kopijo, medtem ko so faraoni hranili izvirnike v knjižnici v svojem muzeju.
 Kot raziskovalna institucija je knjižnica napolnila svoje police z novimi deli iz matematike, astronomije, fizike, naravoslovja in drugih predmetov. Njeni empirični standardi so bili uporabljeni v enem od prvih in zagotovo najmočnejših domov za resno besedilno kritiko. Ker je isto besedilo pogosto obstajalo v več različnih različicah, je bila za zagotovitev njihove resničnosti ključnega pomena primerjalna besedilna kritika. Ko je bilo enkrat ugotovljeno, so bile narejene kanonične kopije za znanstvenike, kraljestvo in bogate bibliofile po vsem svetu, ta trgovina prinaša dohodek v knjižnico.
 Zgodovina
 Knjižnica je bila nedvomno ena največjih in najpomembnejših knjižnic v starodavnem svetu, vendar so podrobnosti o tem mešanica zgodovine in legende. Njen glavni namen je bil pokazati bogastvo Egipta, z raziskavami kot manjšim ciljem, njena vsebina vendar pa je bila uporabljena tudi za pomoč vladarju Egipta.
 Po najzgodnejšem viru informacij je pseudoepigrafsko Aristejevo pismo, sestavljeno med okoli 180 in 145 pr. n. št., je knjižnico v začetku organiziral Demetrij Falerunski, Aristotelov študent, pod vladavino Ptolemaja I. Soterja. Drugi viri trdijo, da je bila ustvarjena pod vladavino njegovega sina Ptolemaja II. Knjižnica je bila zgrajena v Brucheionu (kraljeva četrt) v slogu Aristotelovega liceja, in je mejila na (kot servis) Musaeum (grški tempelj ali »hiša muz«, od koder izraz »muzej«).
 Knjižnica v Aleksandriji je bila zadolžena za zbiranje vsega svetovnega znanja, večino osebja pa je prevzela nalogo prevajanja del na papirus. To so delali z agresivnim in dobro financiranim kraljevim mandatom, ki vključuje potovanja na knjižne sejme na Rodos in v Atene . Po Galenu, so bile vse knjige, ki so bile najdene na ladjah, ki so prišle v pristanišče, odposlane v knjižnico in navedene kot »ladijske knjige«. Uradni pisarji so nato kopirali te spise; izvirniki so bili shranjeni v knjižnici, kopije pa so bile poslane lastnikom. Poleg zbiranja del iz preteklosti je knjižnica služila kot gostiteljica mednarodnih znanstvenikov, ki jih je spodbujala Ptolemajska dinastija s potovanji, nastanitvijo in štipendijami za njihove celotne družine.
 Kot pravi Galen, je Ptolemaj III. zahteval dovoljenje Atencev, da si sposodijo izvirne zapise Ajshila, Sofokleja in Evripida, za kar so Atenci zahtevali ogromno denarja, petnajst talentov (450 kg) plemenite kovine kot jamstvo. Ptolemaj III. je srečen plačal pristojbino, vendar je ohranil izvirne zapise za knjižnico. Ta zgodba se lahko tudi napačno razlaga, da se pokaže moč Aleksandrije nad Atenami. Ta podatek izhaja iz dejstva, da je bila Aleksandrija dvosmerno pristanišče med celino in otokom Faros, kjer se je srečevala trgovina z vzhoda in zahoda, in je bil mednarodno središče trgovanja, vodilnega proizvajalca papirusov in, kasneje knjig.
 Uredniki v Aleksandrijski knjižnici so bili še posebej dobro znani po svojem delu na Homerjevih besedilih. Najbolj znani uredniki so imeli tudi naziv knjižničar. Med njimi so bili Zenodot, Apolonij Rodoški, Eratosten, Aristofan Bizantski in Aristarh Samotraški in mnogi drugi.
 Uničenje
 Požar Aleksandrijske knjižnice, vključno z neizmerno izgubo starih del, je postal simbol nepovratne izgube javnega znanja. Čeprav obstaja mit o »goreči knjižnici«, je morda knjižnica večkrat v letih utrpela več požarov ali drugih načinov uničenja. Stari in sodobni viri identificirajo več možnih priložnosti za delno ali popolno uničenje [25].
 Med Cezarjevo državljansko vojno leta 48. pr. n. št. je Julij Cezar oblegal Aleksandrij. Številni starodavni viri opisujejo Cezarja, ki je zanetil ogenj iz svojih ladij in navaja, da se je ta ogenj razširil v knjižnico in jo uničil.
 To je trdil v 4. stoletju tako poganski zgodovinar Ammianus Marcellinus kot krščanski zgodovinar Orosius, ki je zapisal, da je knjižnico uničil Cezarjev ogenj. Vendar Florus in Lucan trdita, da so plameni zažgali le njen del in nekatere »hiše blizu morja«.
 Zdi se, da je knjižnica do neke mere še naprej obstajala, dokler ni bila njena vsebina v veliki meri izgubljena v času ko je cesar Avrelijan (270-275 n. št. ) prevzel mesto, ko je zatrl upor kraljice Zenobie iz Palmire. V času boja je bilo poškodovano območje mesta, v katerem je bila glavna knjižnica. Nekateri viri trdijo, da je preživela manjša knjižnica v Serapeumu, čeprav je Ammianus Marcellinus zapisal o knjižnici v templju Serapeum kot stvar preteklosti, ki je bila uničena, ko je Cezar opustošil Aleksandrijo.
 Poganstvo je postalo nezakonito z ediktom cesarja Teodozija I. leta 391. Aleksandrijske templje je istega leta zaprl patriarh Teofil Aleksandrijski. Zgodovinar Sokrat Sholastik opisuje vse poganske templje v Aleksandriji, ki so bili uničeni, vključno s Serapeumom. Nekateri učenjaki verjamejo, da so bili ostanki Aleksandrijeve knjižnice v tem trenutku uničeni, ker je Serapeum nekoč imel del Velike knjižnice. [36] Vendar ni znano, koliko knjig je vsebovala v času uničenja, sodobni znanstveniki pa knjižnice ne omenjajo neposredno.
 Leta 642 je Aleksandrijo zajela muslimanska vojska 'Amr ibn al-'Asa. Več kasnejših arabskih virov opisuje uničenje knjižnice po naročilu kalifa Omarja. Bar-Hebraeus, ki piše v 13. stoletju, citira Omarja kot pravi za Yaḥyā al-Naḥwīja: »Če so te knjige v soglasju s Koranom, jih ne potrebujemo in če mu nasprotujejo, jih uničite«. Kasnejši znanstveniki so skeptični o teh zgodbah glede na obseg časa, ki je minil, preden so bile zapisane in politične motivacije različnih piscev.
 Zapuščina
 Čeprav so bili uničeni različni sestavni deli zgradbe knjižnice, so se centri akademske odličnosti že preselili v različne prestolnice. Poleg tega je mogoče, da je večina gradiva iz Aleksandrijske knjižnice dejansko preživela preko cesarske knjižnice v Konstantinoplu, Akademije Gondišapur in Hiše modrosti. To gradivo je nato lahko ohranila Reconquista, kar je pripeljalo do oblikovanja evropskih univerz in sestavljanja starodavnih besedil iz prej raztresenih fragmentov.
 Bibliotheca Alexandrina je bila leta 2002 zgrajena kot sodobna knjižniča in kulturno središče, ki spominja na izvirno Aleksandrijsko knjižnico.
 Sklici
 Viri
 Drugi viri
 Jochum, Uwe. "The Alexandrian Library and Its Aftermath" from Library History vol, pp. 5–12.
 Olesen-Bagneux, O. B. (2014). The Memory Library: How the library in Hellenistic Alexandria worked. Knowledge Organization, 41(1), 3-13.
 Parsons, Edward. The Alexandrian Library. London, 1952. Relevant online excerpt.
 Stille, Alexander: The Future of the Past (chapter: "The Return of the Vanished Library"). New York: Farrar, Straus and Giroux, 2002. pp. 246–273.
 Zunanje povezave
 James Hannam: The Mysterious Fate of the Great Library of Alexandria.
 Papyrus fragment (P.Oxy.1241): An ancient list of head librarians.
 The Straight Dope Straight Dope Staff Report: "What happened to the great Library of Alexandria?"
 The BBC Radio 4 program In Our Time discussed The Library of Alexandria 12.03.2009
 Friends of the Library of Alexandria (official Mexican site)
 Bibliotheca Alexandrina (official site)
 The Burning of the Library of Alexandria
 Hart, David B. "The Perniciously Persistent Myths of Hypatia and the Great Library," First Things, June 4, 2010
 Knjižnice
 Zgodovina Egipta
 Ustanovitve v 3. stoletju pr. n. št.
 Aleksandrija
 Arheološka najdišča v Egiptu
 Zgradbe in objekti Antične Grčije


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 10.2.2018
 PL
 Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej
 L 38/2
 ROZPORZĄDZENIE WYKONAWCZE RADY (UE) 2018/197
 z dnia 9 lutego 2018 r.
 w sprawie wykonania art. 9 rozporządzenia (WE) nr 1183/2005 wprowadzającego niektóre szczególne środki ograniczające skierowane przeciwko osobom naruszającym embargo na broń w odniesieniu do Demokratycznej Republiki Konga
 RADA UNII EUROPEJSKIEJ,
 uwzględniając Traktat o funkcjonowaniu Unii Europejskiej,
 uwzględniając rozporządzenie Rady (WE) nr 1183/2005 z dnia 18 lipca 2005 r. wprowadzające niektóre szczególne środki ograniczające skierowane przeciwko osobom naruszającym embargo na broń w odniesieniu do Demokratycznej Republiki Konga (1), w szczególności art. 9,
 uwzględniając wniosek Wysokiego Przedstawiciela Unii do Spraw Zagranicznych i Polityki Bezpieczeństwa,
 a także mając na uwadze, co następuje:
 (1)
 W dniu 18 lipca 2005 r. Rada przyjęła rozporządzenie (WE) nr 1183/2005.
 (2)
 W dniu 1 lutego 2018 r. Komitet Rady Bezpieczeństwa Organizacji Narodów Zjednoczonych, powołany na podstawie rezolucji Rady Bezpieczeństwa Organizacji Narodów Zjednoczonych nr 1533 (2004), dodał 4 osoby do wykazu osób i podmiotów objętych środkami ograniczającymi. Należy zatem dodać te osoby do załącznika I do rozporządzenia (WE) nr 1183/2005. Ponieważ dwie z tych osób zostały już wskazane na podstawie załącznika Ia do tego rozporządzenia, należy je skreślić z załącznika Ia do tego rozporządzenia, aby były obecnie wskazane na podstawie załącznika I do tego rozporządzenia..
 (3)
 Należy zatem odpowiednio zmienić załącznik I i Ia do rozporządzenia (WE) nr 1183/2005,
 PRZYJMUJE NINIEJSZE ROZPORZĄDZENIE:
 Artykuł 1
 W załączniku I do rozporządzenia (WE) nr 1183/2005 wprowadza się zmiany zgodnie z załącznikiem I do niniejszego rozporządzenia.
 Artykuł 2
 W załączniku Ia do rozporządzenia (WE) nr 1183/2005 wprowadza się zmiany zgodnie z załącznikiem II do niniejszego rozporządzenia.
 Artykuł 3
 Niniejsze rozporządzenie wchodzi w życie z dniem jego opublikowania w Dzienniku Urzędowym Unii Europejskiej.
 Niniejsze rozporządzenie wiąże w całości i jest bezpośrednio stosowane we wszystkich państwach członkowskich.
 Sporządzono w Brukseli dnia 9 lutego 2018 r.
 W imieniu Rady
 E. ZAHARIEVA
 Przewodniczący
 (1) Dz.U. L 193 z 23.7.2005, s. 1.
 ZAŁĄCZNIK I
 Wymienione poniżej osoby dodaje się do wykazu zamieszczonego w załączniku I część a) do rozporządzenia (WE) nr 1183/2005:
 „32.
 Muhindo Akili Mundos (alias: a) Charles Muhindo Akili Mundos; b) Akili Muhindo; c) Muhindo Mundos)
 Funkcja: a) generał sił zbrojnych DRK (FARDC), dowódca 31. Brygady; b) generał brygady FARDC
 Data urodzenia: 10 listopada 1972 r.
 Miejsce urodzenia: Demokratyczna Republika Konga.
 Obywatelstwo: Demokratyczna Republika Konga.
 Data wskazania przez ONZ: 1 lutego 2018 r.
 Inne informacje: Muhindo Akili Mundos jest generałem FARDC, dowódcą 31. Brygady. We wrześniu 2014 r. został mianowany dowódcą sektora operacyjnego FARDC na terytorium Beni i Lubero, w tym dowódcą operacji Sukola I skierowanej przeciwko Sojuszowi Sił Demokratycznych (ADF). Pełnił tę funkcję do czerwca 2015 r. Stanowi też zagrożenie dla pokoju, stabilności i bezpieczeństwa DRK zgodnie z pkt 7 lit. e) rezolucji RB ONZ nr 2293.
 Dodatkowe informacje zawarte w opracowanym przez Komitet Sankcji podsumowaniu uzasadnienia umieszczenia w wykazie:
 Uzasadnienie umieszczenia w wykazie:
 Muhindo Akili Mundos został umieszczony w wykazie 1 lutego 2018 r. zgodnie z kryteriami określonymi w pkt 7 lit. e) rezolucji nr 2293 (2016) potwierdzonymi w rezolucji nr 2360 (2017).
 Informacje dodatkowe:
 Muhindo Akili Mundos był dowódcą kongijskiej armii odpowiedzialnym za działania wojskowe skierowane przeciwko ADF w ramach operacji Sukola I od sierpnia 2014 r. do czerwca 2015 r. Jednostka FARDC pod dowództwem Mundosa nie podjęła interwencji, by zapobiec naruszaniu praw człowieka przez ADF, w tym atakom na ludność cywilną. Mundos werbował i wyposażał byłych bojowników z lokalnych ugrupowań zbrojnych, by brali udział w egzekucjach pozasądowych i masowych mordach dokonywanych przez ADF.
 Gdy był dowódcą operacji Sukola I prowadzonej przez FARDC, dowodził jednocześnie frakcją podgrupy ADF zwaną ADF-Mwalika i udzielał jej wsparcia. Pod dowództwem Mundosa doszło do ataków ADF-Mwalika na ludność cywilną. Bojownicy FARDC pod dowództwem Mundosa zapewniali dodatkowe wsparcie ADF-Mwalika podczas tych działań.
 33.
 Guidon Shimiray Mwissa
 Data urodzenia: 13 marca 1980 r.
 Miejsce urodzenia: Kigoma, Walikale, Demokratyczna Republika Konga
 Data wskazania przez ONZ: 1 lutego 2018 r.
 Inne informacje: Ukończył szkołę średnią humanités sociales w Mpofi; w wieku 16 lat przyłączył się do ugrupowania zbrojnego dowodzonego przez She Kasikilę; wraz z Kasikilą wszedł w skład FARDC, jako batalion S3; w 2007 r. został ranny, a następnie przyłączył się do Mai Mai Simba pod dowództwem „Mando”; uczestniczył w utworzeniu NDC w 2008 r., stając się zastępcą dowódcy odpowiedzialnym za brygadę Aigle Lemabé. Stanowi też zagrożenie dla pokoju, stabilności i bezpieczeństwa DRK zgodnie z pkt 7 lit. g) rezolucji RB ONZ nr 2293.
 Dodatkowe informacje zawarte w opracowanym przez Komitet Sankcji podsumowaniu uzasadnienia umieszczenia w wykazie:
 Uzasadnienie umieszczenia w wykazie:
 Guidon Shimiray Mwissa został umieszczony w wykazie 1 lutego 2018 r. zgodnie z kryteriami określonymi w pkt 7 lit. g) rezolucji nr 2293 (2016) potwierdzonymi w rezolucji nr 2360 (2017).
 Informacje dodatkowe:
 W 2014 r. „generał” Guidon Shimiray Mwissa odłączył się od Nduma defense du Congo (NDC) i stworzył własne ugrupowanie NDC-R.
 NDC-R dowodzone przez Guidona Shimiraya Mwissę wykorzystuje dzieci-żołnierzy i rozmieszcza je w konfliktach zbrojnych. W NDC-R jest również oskarżane o naruszenia praw człowieka we wschodnich prowincjach oraz o nakładanie nielegalnych podatków na obszarach wydobycia złota i przeznaczanie dochodów z nich na zakup broni z naruszeniem embarga na broń, którym objęte jest DRK.
 34.
 Lucien Nzambamwita (alias: André Kalume)
 Data urodzenia: 1966 r.
 Miejsce urodzenia: komórka Nyagitabire, sektor Ruvune, gmina Kinyami, prefektura Byumba, Rwanda
 Obywatelstwo: Rwanda
 Data wskazania przez ONZ: 1 lutego 2018 r.
 Inne informacje: Stanowi zagrożenie dla pokoju, stabilności i bezpieczeństwa DRK zgodnie z pkt 7 lit. j) rezolucji RB ONZ nr 2293.
 Dodatkowe informacje zawarte w opracowanym przez Komitet Sankcji podsumowaniu uzasadnienia umieszczenia w wykazie:
 Uzasadnienie umieszczenia w wykazie:
 Lucien Nzambamwita został umieszczony w wykazie 1 lutego 2018 r. zgodnie z kryteriami określonymi w pkt 7 lit. j) rezolucji nr 2293 (2016) potwierdzonymi w rezolucji nr 2360 (2017).
 Informacje dodatkowe:
 Lucien Nzambamwita (alias André Kalume) jest wojskowym przywódcą Demokratycznych Sił Wyzwolenia Rwandy (FDLR) działających w DRK, które naruszają pokój, bezpieczeństwo i stabilność DRK i odpowiadają za naruszenia praw człowieka, w tym za działania i ataki wymierzone w ludność cywilną. 31 grudnia 2012 r. FDLR zostały objęte sankcjami komitetu ustanowionego na mocy rezolucji RB ONZ nr 1533.
 35.
 Gédéon Kyungu Mutanga Wa Bafunkwa Kanonga
 Funkcja: przywódca katangańskich rebeliantów
 Data urodzenia: 1974 r.
 Miejsce urodzenia: Manono Territory, prowincja Katanga (obecnie prowincja Tanganyika)
 Data wskazania przez ONZ: 1 lutego 2018 r.
 Inne informacje: Gédéon Kyungu należy do grupy etnicznej Balubakat. Po ukończeniu szkoły podstawowej w Likasi i średniej w Manono, uzyskał dyplom ukończenia studiów pedagogicznych. W 1999 r. przyłączył się do ruchu Maï Maï i od 2003 r. dowodził jednym z najbardziej aktywnych ugrupowań w prowincji Katanga. W 2006 r. zgłosił się do sił pokojowych ONZ, by poddać się procesowi rozbrojenia, demobilizacji i reintegracji. Zbiegł z więzienia w 2011 r., a poddał się w październiku 2016 r. Stanowi zagrożenie dla pokoju, stabilności i bezpieczeństwa DRK zgodnie z pkt 7 lit. e) rezolucji RB ONZ nr 2293.
 Dodatkowe informacje zawarte w opracowanym przez Komitet Sankcji podsumowaniu uzasadnienia umieszczenia w wykazie:
 Uzasadnienie umieszczenia w wykazie:
 Gédéon Kyungu Mutanga Wa Bafunkwa Kanonga został umieszczony w wykazie 1 lutego 2018 r. zgodnie z kryteriami określonymi w pkt 7 lit. e) rezolucji nr 2293 (2016) potwierdzonymi w rezolucji nr 2360 (2017).
 Informacje dodatkowe:
 Jako przywódca partyzantki Bakata Katanga (znanej także jako Kata Katanga) w latach 2011–2014 Gédéon Kyungu Mutanga brał udział w poważnym naruszaniu praw człowieka, takim jak dokonywanie zabójstw i ataków na ludność cywilną, zwłaszcza na obszarach wiejskich w prowincji Katanga. Jako dowódca ugrupowania zbrojnego Bakata Katanga, winnego poważnych naruszeń praw człowieka i zbrodni wojennych, w tym ataków na ludność cywilną, w południowo-wschodniej części DRK, Gédéon Kyungu Mutanga stanowi zagrożenie dla pokoju, stabilności i bezpieczeństwa DRK.”.
 ZAŁĄCZNIK II
 Wymienione poniżej osoby usuwa się z załącznika Ia część A) do rozporządzenia (WE) nr 1183/2005:
 „9.
 Gédéon Kyungu Mutanga;
 13.
 Muhindo Akili Mundos.”.


text:
 EIROPAS KOMISIJA
 Briselē, 24.5.2016
 COM(2016) 282 final
 2016/0147(NLE)
 Priekšlikums
 PADOMES LĒMUMS
 par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Apvienotajā komitejā, kura izveidota saskaņā ar Reģionālo konvenciju par Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu preferenciāliem izcelsmes noteikumiem, attiecībā uz Gruzijas pieteikumu, lai kļūtu par minētās konvencijas Līgumslēdzēju pusi
 PASKAIDROJUMA RAKSTS
 1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS
 •Priekšlikuma pamatojums un mērķi
 Reģionālajā konvencijā par Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu preferenciāliem izcelsmes noteikumiem
 1
 (turpmāk “konvencija”) ir paredzēti noteikumi par to preču izcelsmi, kas tiek tirgotas saskaņā ar attiecīgajiem nolīgumiem, kuri noslēgti starp Līgumslēdzējām pusēm.
 Konvencijas 5. panta 1. punktā paredzēts, ka trešā persona var kļūt par konvencijas Līgumslēdzēju pusi ar noteikumu, ka šai kandidātvalstij vai teritorijai ar vismaz vienu no Līgumslēdzējām pusēm ir spēkā brīvās tirdzniecības nolīgums, kurā paredzēti preferenciāli izcelsmes noteikumi. Konvencijas 2. punkta 2. punktā paredzēts, ka konvencijā “trešā persona” ir jebkura kaimiņu valsts vai teritorija, kas nav Līgumslēdzēja puse.
 Gruzija 2015. gada 23. septembrī konvencijas depozitāram (Eiropas Savienības Padomes ģenerālsekretariātam) iesniedza rakstisku pieteikumu par pievienošanos konvencijai.
 Gruzijas iestādes apstiprina, ka Gruzijai ir brīvās tirdzniecības nolīgums ar Līgumslēdzējām pusēm, proti, ar ES un Turciju. Tādējādi Gruzija izpilda konvencijas 5. panta 1. punkta noteikumu, lai kļūtu par Līgumslēdzēju pusi.
 Tādēļ pieteikums būtu jāiesniedz konvencijas Apvienotajai komitejai, piemērojot tās 4. panta 3. punkta b) apakšpunktu, lai pieņemtu lēmumu, ar kuru Gruzija tiek aicināta pievienoties konvencijai. Padomei būtu jānosaka nostāja, kas ES jāieņem Apvienotajā komitejā.
 Komisija uzskata, ka saistībā ar Gruzijas pievienošanos nav nepieciešami pārejas pasākumi, kas noteikti konvencijas 4. panta 3. punkta c) apakšpunktā.
 2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE
 •Juridiskais pamats
 Padomes lēmuma juridiskais pamats ir Līguma par Eiropas Savienības darbību 207. panta 4. punkta pirmā daļa saistībā ar tā 218. panta 9. punktu.
 •Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā)
 Priekšlikums ir Savienības ekskluzīvā kompetencē.
 •Instrumenta izvēle
 Ierosinātais juridiskais instruments: Padomes lēmums.
 3.EX POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI
 •Apspriešanās ar ieinteresētajām personām
 Konvencijas Līgumslēdzējas puses un dalībvalstis tika informētas par pieteikumu konvencijas Apvienotās komitejas 2015. gada 25. novembra sanāksmē.
 •
 Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana
 Neatkarīgu ekspertu atzinums nebija vajadzīgs.
 •
 Ietekmes novērtējums
 Turklāt ietekmes novērtējumu veikt nebija nepieciešams, jo trešās personas pievienošanās gadījumā konvencijai jāizpildās tikai nosacījumam, ka tai ir spēkā brīvās tirdzniecības nolīgums ar vismaz vienu no konvencijas Līgumslēdzējām pusēm.
 2016/0147 (NLE)
 Priekšlikums
 PADOMES LĒMUMS
 par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Apvienotajā komitejā, kura izveidota saskaņā ar Reģionālo konvenciju par Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu preferenciāliem izcelsmes noteikumiem, attiecībā uz Gruzijas pieteikumu, lai kļūtu par minētās konvencijas Līgumslēdzēju pusi
 EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
 ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 207. panta 4. punkta pirmo daļu saistībā ar tā 218. panta 9. punktu,
 ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
 tā kā:
 (1)Reģionālā konvencijā par Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu preferenciāliem izcelsmes noteikumiem
 2
 (“konvencija”) stājās spēkā 2012. gada 1. decembrī.
 (2)Konvencijas 5. panta 1. punktā paredzēts, ka trešā persona var kļūt par konvencijas Līgumslēdzēju pusi ar noteikumu, ka šai kandidātvalstij vai teritorijai ar vismaz vienu no Līgumslēdzējām pusēm ir spēkā brīvās tirdzniecības nolīgums, kurā paredzēti preferenciāli izcelsmes noteikumi.
 (3)Gruzija 2015. gada 23. septembrī konvencijas depozitāram iesniedza rakstisku pieteikumu par pievienošanos konvencijai.
 (4)Gruzijai ir spēkā tirdzniecības nolīgums ar divām konvencijas Līgumslēdzējām pusēm, proti, ES un Turciju, un tā izpilda konvencijas 5. panta 1. punkta nosacījumu, lai kļūtu par Līgumslēdzēju pusi.
 (5)Konvencijas 4. panta 3. punkta b) apakšpunktā paredzēts, ka Apvienotā komiteja ar lēmumu pieņem aicinājumus trešām personām pievienoties konvencijai,
 (6)Savienības nostājai Apvienotajā komitejā būtu jābūt balsot par lēmumu, ar kuru Gruzija tiek aicināta pievienoties konvencijai,
 IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
 1. pants
 Nostāja, kas Eiropas Savienībai attiecībā uz Gruzijas pieteikumu, lai kļūtu par minētās konvencijas Līgumslēdzēju pusi jāieņem Reģionālās konvencijas par Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu preferenciāliem izcelsmes noteikumiem Apvienotajā komitejā, balstās uz Apvienotās komitejas lēmuma projektu, kas pievienots šim lēmumam.
 Savienības pārstāvji Apvienotajā komitejā var vienoties par nelielām izmaiņām lēmuma projektā bez Padomes papildu lēmuma.
 2. pants
 Pēc pieņemšanas Apvienotās komitejas lēmumu publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
 3. pants
 Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.
 Briselē,
 Padomes vārdā —
 priekšsēdētājs
 (1)
 OV L 54, 26.2.2013., 4. lpp.
 (2)
 OV L 54, 26.2.2013., 4. lpp.
 ---documentbreak---
 EIROPAS KOMISIJA
 Briselē, 24.5.2016
 COM(2016) 282 final
 PIELIKUMS
 dokumentam
 Priekšlikums Padomes lēmumam
 par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Apvienotajā komitejā, kura izveidota saskaņā ar Reģionālo konvenciju par Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu preferenciāliem izcelsmes noteikumiem, attiecībā uz Gruzijas pieteikumu, lai kļūtu par minētās konvencijas Līgumslēdzēju pusi
 PIELIKUMS
 Projekts
 REĢIONĀLĀS KONVENCIJAS par Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu preferenciāliem izcelsmes noteikumiem APVIENOTĀS KOMITEJAS LĒMUMS
 Nr.
 (...)
 par Gruzijas pieteikumu, lai kļūtu par Līgumslēdzēju pusi Reģionālajā konvencijā par Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu preferenciāliem izcelsmes noteikumiem
 Apvienotā komiteja,
 ņemot vērā Reģionālo konvenciju par Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu preferenciāliem izcelsmes noteikumiem
 1
 , turpmāk “konvencija”,
 tā kā:
 (1)Konvencijas 5. panta 1. punktā paredzēts, ka trešā persona var kļūt par konvencijas Līgumslēdzēju pusi ar noteikumu, ka šai kandidātvalstij vai teritorijai ar vismaz vienu no Līgumslēdzējām pusēm ir spēkā brīvās tirdzniecības nolīgums, kurā paredzēti preferenciāli izcelsmes noteikumi.
 (2)Gruzija 2015. gada 23. septembrī konvencijas depozitāram iesniedza rakstisku pieteikumu par pievienošanos konvencijai.
 (3)Gruzijai ar divām konvencijas Līgumslēdzējām pusēm ir spēkā tirdzniecības nolīgums, un tā izpilda konvencijas 5. panta 1. punkta nosacījumu, lai kļūtu par Līgumslēdzēju pusi.
 (4)Konvencijas 4. panta 3. punkta b) apakšpunktā paredzēts, ka Apvienotā komiteja ar lēmumu pieņem aicinājumus trešām personām pievienoties konvencijai,
 IR NOLĒMUSI ŠĀDI:
 1. pants
 Gruzija tiek aicināta pievienoties Reģionālajai konvencijai par Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu preferenciāliem izcelsmes noteikumiem.
 2. pants
 Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.
 Briselē,
 Apvienotās komitejas vārdā,
 priekšsēdētājs
 (1)
 OV L 54, 26.2.2013., 4. lpp.


type: wikipedia

text:
Kotdivuāras futbola izlase ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Kotdivuāru starptautiskās futbola sacensībās. Kotdivuāras futbola izlasi pārvalda Kotdivuāras Futbola federācija. Savu pirmo spēli izlase aizvadīja 1960. gadā, cīnoties pret Dahomejas (tagadējās Beninas) izlasi. 2006. gadā Ziloņi pirmoreiz piedalījās Pasaules kausa finālturnīrā, kur sīvās cīņās piekāpjoties argentīniešiem un nīderlandiešiem, bet pieveicot serbus neizkļuva no apakšgrupas. Nāciju kausa izcīņā Kotdivuāras izlase ir piedalījusies 23 reizes, divas reizes kļuvusi par Āfrikas čempioniem — 1992. un 2015. gadā.
 Pasaules čempionātos
 1930—1970 — Nepiedalījās
 1974 — Nekvalificējās
 1978 — Nekvalificējās
 1982 — Nepiedalījās
 1986—2002 — Nekvalificējās
 2006 — Grupu turnīrs
 2010 — Grupu turnīrs
 2014 — Grupu turnīrs
 2018 — Nekvalificējās
 Āfrikas Nāciju Kausā
 Sastāvs 2014. gada Pasaules kausa finālturnīrā
 Skatīt arī
 Kotdivuāras futbola izlase 2010. gada Pasaules kausa finālturnīrā
 Atsauces
 Ārējās saites
 Kotdivuāras Futbola federācija
 Kotdivuāras profils FIFA vietnē
 Kotdivuāras futbola izlase


type: caselaw

text:
C 173/32 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 16.6.2001
 1. ¿Es inválida la prohibición de vacunación a la que se Archivo del asunto C-403/00 (1)
 refiere el artı́culo 13 de la Directiva 85/511/CEE(1) por
 ser contraria al Derecho comunitario y, en particular, al (2001/C 173/56)
 principio de proporcionalidad?
 Mediante auto de 27 de marzo de 2001, el Presidente del
 2. ¿Es inválida, por ser contraria al Derecho comunitario, la Tribunal de Justicia de las Comunidades Europeas ha decidido
 forma en que la Comisión ha aplicado el referido archivar el asunto C-403/00: Comisión de las Comunidades
 artı́culo 13, en particular, mediante la Decisión Europeas contra República Francesa.
 2001/246/CE (2), modificada por la Decisión
 2001/279/CE (3)? (1) DO C 355 de 9.12.2000.
 (1) DO 1985, L 315, p. 11; EE 03/39, p. 33.
 (2) DO 2001, L 88, p. 21.
 (3) DO 2001, L 96, p. 19.
 Archivo del asunto C-264/98 (1)
 (2001/C 173/57)
 Mediante auto de 2 de abril de 2001, el Presidente del Tribunal
 de Justicia de las Comunidades Europeas ha decidido archivar
 el asunto C-264/98 (petición de decisión prejudicial del
 tribunal de première instance de Charleroi): Tibor Balog contra
 Archivo del asunto C-88/00 (1) Royal Charleroi Sporting Club ASBL (RCSC).
 (2001/C 173/55) (1) DO C 278 de 5.9.1998.
 Mediante auto de 9 de marzo de 2001, el Presidente del
 Tribunal de Justicia de las Comunidades Europeas ha decidido
 archivar el asunto C-88/00 (petición de decisión prejudicial
 del Supremo Tribunal Administrativo): Directora-Geral do Archivo del asunto C-377/00 (1)
 Departamento para os Assuntos do Fundo Social Europeu
 (DAFSE) contra MOBILCROMO — Indústria de Mobiliário e (2001/C 173/58)
 Revestimentos Metálicos, Lda.
 Mediante auto de 5 de abril de 2001, el Presidente del Tribunal
 de Justicia de las Comunidades Europeas ha decidido archivar
 (1) DO C 149 de 27.5.2000. el asunto C-377/00: Comisión de las Comunidades Europeas
 contra Gran Ducado de Luxemburgo.
 (1) DO C 355 du 9.12.2000.


text:
Krzysztof J. Barański (ur. 7 stycznia 1948 w Płocku) – polski poeta.
 Jest absolwentem Szkoły Głównej Planowania i Statystyki (obecnie Szkoły Głównej Handlowej) w Warszawie.
 W 1975 r. ukazał się jego zeszyt poetycki Wspominam rozmowy na deszczu. 25 maja 1985 roku na Małej Scenie Teatru Dramatycznego im. J. Szaniawskiego w Płocku odbyła się prapremiera jego monodramu Aktor - jeden z nas. Utwory Krzysztofa J. Barańskiego zamieszczone zostały w dwóch płockich antologiach poetyckich: Płockie pejzaże (1994) i Słowem malowane (1995). W roku 1999 ukazał się tomik wierszy religijnych Wszystkie drogi do Emaus, a w roku 1998 - drugi jego tomik poetycki Śpiewnik osobisty. W 2004 roku wydał tomik pt. Różaniec, a w 2005 roku Ziemie Święte.
 W latach 70. XX wieku należał do Grupy Poetyckiej "Gościniec", a w latach 80. – do Grupy Poetyckiej "Pod Dębem". Obecnie jest członkiem Płockiego Oddziału Związku Literatów Polskich.
 Polscy poeci
 Urodzeni w 1948
 Polscy pisarze współcześni
 Ludzie urodzeni w Płocku


type: contracts

text:
 22.3.2018
 SK
 Úradný vestník Európskej únie
 L 80/36
 ROZHODNUTIE SPOLOČNÉHO VÝBORU EHP
 č. 193/2016
 z 23. septembra 2016,
 ktorým sa mení príloha XIII (Doprava) k Dohode o EHP [2018/449]
 SPOLOČNÝ VÝBOR EHP,
 so zreteľom na Dohodu o Európskom hospodárskom priestore (ďalej len „Dohoda o EHP“), a najmä na jej článok 98,
 keďže:
 (1)
 Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2016/462 z 30. marca 2016, ktorým sa mení nariadenie Komisie (ES) č. 324/2008 o stanovení upravených postupov vykonávania inšpekcií Komisie v oblasti námornej bezpečnosti (1), sa má začleniť do Dohody o EHP.
 (2)
 Príloha XIII k Dohode o EHP by sa preto mala zodpovedajúcim spôsobom zmeniť,
 PRIJAL TOTO ROZHODNUTIE:
 Článok 1
 V bode 56r [nariadenie Komisie (ES) č. 324/2008] prílohy XIII k Dohode o EHP sa dopĺňa tento text:
 „,zmenená týmto právnym predpisom:
 —
 32016 R 0462: vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2016/462 z 30. marca 2016 (Ú. v. EÚ L 80, 31.3.2016, s. 28).“
 Článok 2
 Znenie vykonávacieho nariadenia (EÚ) 2016/462 v islandskom a nórskom jazyku, ktoré sa uverejní v dodatku EHP k Úradnému vestníku Európskej únie, je autentické.
 Článok 3
 Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť 24. septembra 2016 pod podmienkou, že boli doručené všetky oznámenia podľa článku 103 ods. 1 Dohody o EHP (*1).
 Článok 4
 Toto rozhodnutie sa uverejní v oddiele EHP Úradného vestníka Európskej únie a v dodatku EHP k Úradnému vestníku Európskej únie.
 V Bruseli 23. septembra 2016
 Za Spoločný výbor EHP
 predsedníčka
 Bergdís ELLERTSDÓTTIR
 (1) Ú. v. EÚ L 80, 31.3.2016, s. 28.
 (*1) Ústavné požiadavky neboli oznámené.


type: other

text:
(1) Isik, kes kavandab käitise püstitamist, peab selle asukoha valikul lähtuma eesmärgist vähendada võimalikult suures ulatuses keskkonnahäiringuid, eelkõige arvestades ala tundlikkust kavandatava tegevuse suhtes, kaugust elamupiirkonnast ning senist ja võimalikku sihtotstarvet.
 (2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud kriteeriume võetakse arvesse ka käitise tegevuse laiendamisel või muul viisil ümberkujundamisel.
 1. KeÜS § 18 lg 1 sätestab eesmärgi, millest käitaja peab uuele käitisele asukoha valimisel lähtuma, ning loetleb sellega seotud võimalikke kriteeriume. Sätte sisuliseks eesmärgiks on leida võimalikult hea tasakaal erinevate huvide ja õiguste vahel. Peamisteks tasakaalustamist vajavateks huvideks ja õigusteks antud normi kontekstis on ühelt poolt käitise püstitamist kavandava isiku ettevõtlusvabadus ja kinnisasja omaniku omandiõigus ning teiselt poolt keskkonna ja inimtervise kaitse.
 2. Normi otseseks adressaadiks on isikud, kes alles kavandavad käitise püstitamist (tulevased käitajad). Säte kohaldub nende isikute suhtes juba tegevuse planeerimise varajases staadiumis (nt äriplaani koostamisel), kus tulevased käitajad peaksid hindama, millised keskkonnahäiringud nende kavandatava tegevusega kaasnevad ning kas ja kuidas on neid võimalik leevendada. Näiteks peaks põletusseadme püstitamist kavandav isik hindama, kui suured saasteainete heitkogused selle käitamisega kaasnevad ning millisel määral on võimalik heitkoguseid puhastusseadmetega vähendada. Tegevusega kaasnevate keskkonnahäiringute väljaselgitamine tegevuse kavandamise varajases faasis on osaks käitaja kui asjatundja keskkonnaalasest hoolsuskohustusest. Tulenevalt käitisest lähtuvate keskkonnahäiringute liigist ja ulatusest peaks käitaja seejärel valima käitise püstitamiseks asukoha, kus keskkonnahäiringud oleksid võimalikult väikesed (nt valima põletusseadmele asukoha, kus ilmaolud ja valitsev tuule suund aitaks kaasa saasteainete hajumisele või juhiks neid asustusest eemale).
 3. Keskkonnahäiringute vähendamisest lähtuva asukohavaliku kohustus kujutab endast nn igaühe hoolsuskohustuse (KeÜS § 14) ning käitaja vältimis- ja vähendamiskohustuse (KeÜS § 16 lg 1) täpsustust. Lisaks kohustuse objektiks oleva tegevuse (asukoha valik) täpsustamisele konkretiseerib säte ka kohustuse sisu. Asukohavalikul tuleb eelkõige (aga mitte ainult) pöörata tähelepanu ala tundlikkusele kavandatava tegevuse suhtes, kaugusele elamupiirkonnast ning senisele ja võimalikule sihtotstarbele.
 3.1. Esitatud loetelust on kõige lihtsamini sisustatavaks ala sihtotstarve. Viimane võib tähendada kas detailplaneeringuga kindlaksmääratavat sihtotstarvet või katastriüksusele maakatastris fikseeritud sihtotstarvet. Kuna ka viimane määratakse kindlaks detail- või üldplaneeringu alusel, viitab norm, et käitaja on asukoha valikul kohustatud järgima kohaliku omavalitsuse poolt planeeringutes kindlaks määratud maakasutuse reegleid (planeeringute ja asukohavaliku vahelise seose kohta vt lähemalt kommentaari p 7). Näiteks ei ole tööstuskäitise rajamine üldplaneeringus ühiskondlike hoonete rajamiseks ettenähtud alale reeglina lubatud. Lisaks kehtiva maakasutuse sihtotstarbe väljaselgitamisele ning arvestamisele peaks käitaja asjatundja positsioonist hindama ka seda, kas ala sihtotstarve võiks tulevikus muutuda. Soovitatav oleks vältida uute käitiste rajamist alale, mida võiks lähitulevikus suure tõenäosusega kasutada muuks, suurema avaliku huviga seotud otstarbeks (nt vältida tööstushoonete rajamist alale, kuhu lähitulevikus võidakse rajada maantee- või raudteetrasse). Eelkõige peaks arendaja ennast kurssi viima juba kehtestatud või koostatavate planeeringutega.
 3.2. Ala tundlikkus tegevuse suhtes võib tuleneda piirkonna looduslikest eripäradest (nt kaitsmata või nõrgalt kaitstud põhjaveega alad) või inimtegevusest (nt muinsuskaitseobjektide või lasteasutuste paiknemine). Kaugus elamupiirkonnast on oluline eelkõige juhul, kui käitisega kaasnevad inimtervist või inimeste heaolu otseselt kahjustavad häiringud (müra, õhusaaste, lõhnahäiring). Kuna asukoha valikul arvestatavate tegurite loetelu pole ammendav, võib käitise asukoha valikul olla lisaks kaugusele elamupiirkonnast oluline ka kaugus ühiskondlikest ja büroohoonetest, parkidest ja puhkealadest.
 4. Selles sättes toodud kohustuse täitmist saab käitajalt nõuda vaid sedavõrd, kuivõrd seda saab mõistlikult eeldada (mõistlikkuse põhimõtte kohta vt KeÜS § 22 kommentaari). Seega peab kohustuse rakendamine olema proportsionaalne ning lisaks käitisega kaasnevatele keskkonnahäiringutele on asukohavalikul asjakohane arvesse võtta ka muid olulisi kaalutlusi (nt logistilised võimalused asukohas, vajaliku tööjõu olemasolu piirkonnas jms). Samas tuleks juhul, kui käitisega kaasnev keskkonnahäiring teatud asukohas võib osutuda oluliseks KeÜS § 3 lg 2 tähenduses, tulevasel käitajal kas rakendada häiringut vähendavaid meetmeid või valida käitise püstitamiseks teine asukoht. Erandjuhul võib tegevust sellises asukohas lubada juhul, kui puuduvad mõistlikud alternatiivid (nii tegevusele kui ka selle asukohale), tegevus on vajalik ülekaaluka avaliku huvi tõttu ning keskkonnaohu ja olulise keskkonnahäiringu vähendamiseks võetakse vajalikud meetmed (vt KeÜS §-s 10 sätestatud vältimispõhimõte).
 5. Kui käitise püstitamine teatud asukohta tooks kaasa keskkonna kvaliteedi piirväärtuse ületamise või seaks ohtu tulevaste, kaalukama avaliku huviga seotud käitiste rajamise samal põhjusel, oleks käitajal samuti soovitatav teine asukoht valida. Vastasel juhul keeldutakse käitisele keskkonnaloa andmisest KeÜS § 52 lg 1 punktide 8 või 9 alusel.
 6. KeÜS § 18 on üldnorm, mis kohaldub kõigi käitiste suhtes, ning mida võidakse eriseadustega (ja nende alusel antud määrustega) täpsustada. Erisätteid käitiste asukoha valikule leidub ka teistes õigusaktides, näiteks:
 jäätmehoidlate asukohavalikut reguleerivad jäätmeseadus ja selle rakendusaktid;
 kanalisatsiooniehitiste ja naftasaaduste mahutite asukohavaliku nõuded on kehtestatud veeseaduse rakendusaktidega.
 7. KeÜS §-s 18 sätestatud kohustuse suhe planeeringutega on kahetine. Ühelt poolt piiravad üld- ja detailplaneeringud ning nendes kindlaks määratud maakasutuse siht- ja juhtotstarbed käitise asukohavalikut. Teisalt võib käitise püstitamiseks selleks sobivasse asukohta olla vajalik uue detailplaneeringu kehtestamine. PlanS § 9 lg 7 kohaselt on detailplaneeringuga võimalik muuta ka üldplaneeringut ja selles määratud maakasutuse juhtotstarvet. Riigikohtu praktika kohaselt on selline võimalus siiski erandlik, kuna sellisel juhul vaadeldakse vaid väikest osa üldplaneeringuga kaetud alast ja seetõttu pole võimalik arvesse võtta kogu valla või linna territooriumil valitsevat olukorda (RKHKo 19.04.2007, 3-3-1-12-07, p 11).
 7.1. Mõningate käitiste kavandamisel on asukohaalternatiivide kaalumine planeerimismenetluses PlanS-s otseselt ette nähtud. Tegemist on olulise ruumilise mõjuga objektidega, mille asukoht valitakse PlanS § 29.2 lg-te 3 ja 5 kohaselt kas üldplaneeringu või maakonnaplaneeringu alusel ja seejuures tuleb kaaluda mitut asukohta (PlanS § 29.2 lg 4). Sellistel juhtudel saab tulevane käitaja täita oma kohustuse vastavas planeerimismenetluses.
 7.2. Riigikohus on oma praktikas lahendanud ka küsimust, kas muude käitiste puhul on enne detailplaneeringu algatamist vaja kaaluda alternatiivseid asukohti. Asjas nr 3-3-1-87-08 tehtud lahendis leidis Riigikohus, et kui detailplaneeringuga reguleeritakse eraõiguslikule isikule kuuluva maa kasutamist, ei ole planeerimismenetluses kohustuslik kaaluda kavandatavale tegevusele alternatiivseid asukohti väljaspool planeeritavat ala (RKHKo 15.01.2009, 3-3-1-87-08, p 21). Kohtuasjas nr 3-3-1-88-04 leidis Riigikohus aga, et prügila rajamiseks koostatava detailplaneeringu puhul pidi KOV juba planeeringu algatamisel kindlaks tegema, kas kõik planeeringu algatamise sisulised eeldused, sh asukohaalternatiivide kaalumine on nõuetekohaselt täidetud (RKHKo 9.03.2005, 3-3-1-88-04, p 28).
 7.3. Riigikohtu praktikast tuleneb seega, et juhul, kui õigustloovas aktis on ette nähtud teatud ehitise asukoha valiku nõue, tuleb selle täitmist kontrollida ka planeerimismenetluses. KeÜS § 18 sätestab käitiste suhtes samuti kohustuse asukohta valida ning kriteeriumid selle teostamiseks, mistõttu tuleks ka selle nõude täitmist planeerimismenetluses kontrollida (eelkõige planeeringu algatamisel).
 8. KeÜS §-s 18 toodud nõuded käitise asukoha valikule on lisaks planeerimismenetlusele asjakohased ka keskkonnakaitselubade menetlemisel, mis võib järgneda planeerimismenetlusele või olla sellest sõltumatu (nt juhul kui käitise püstitamiseks ei ole kehtivaid planeeringuid vaja muuta ega uut planeeringut kehtestada). Juhul kui käitise jaoks keskkonnaloa väljastamisele eelneb keskkonnamõjude hindamise menetlus, on ka selle raames võimalik, ja käitaja seisukohast mõistlik, kaaluda võimalikke asukohaalternatiive. Selleks peab käitaja tegevuse kavandamise varasemas etapis (parimal juhul juba äriplaani koostades) võimalikud asukohaalternatiivid välja selgitama ning valima nende hulgast kõige sobivama(d), mida hakatakse KMH raames täpsemalt analüüsima. Seejuures tuleks võimalike asukohtade valiku kitsendamisel lähtuda kõigist teadaolevatest piirangutest, mis võivad tuleneda nt planeeringutest, aga ka keskkonna kvaliteedi piirväärtustest ning piirkonnas tegutsevate käitiste poolt tekitatavatest keskkonnahäiringutest.
 9. Sõltumata sellest, kas loamenetluses viiakse läbi KMH või ei, on asukohavaliku nõuded olulised ka loa andmise üle otsustamisel. Kui käitaja on rikkunud sättest tulenevat kohustust, võib loa andja KeÜS § 52 lg 1 p 4 kohaselt keelduda keskkonnaloa andmisest, kuna tegevus ei vasta õigusaktidega sätestatud nõuetele. Komplekslubade andmise otsustamisel tuleb THS § 38 lg 1 p 5 kohaselt samuti lähtuda õigusaktides sätestatud nõuetest. THS § 39 p 1 kohaselt võib loa andmisest keelduda, kui tegevus ei vasta õigusaktides sätestatud nõuetele. Kuna käitaja kohustust tuleb rakendada lähtuvalt mõistlikkuse põhimõttest, saab loa andmisest asukohavaliku nõude rikkumise tõttu keelduda vaid juhul, kui rikkumine on ilmselge. Loa andmisest keeldumine võib olla kohane nt juhul, kui käitaja soovib rajada mürarikast ja välisõhku olulisel määral saastavat käitist haigla või lasteasutuse vahetusse lähedusse.
 10. KeÜS § 18 lg 2 kohaselt tuleb ka käitise laiendamisel või muul viisil ümberkujundamisel lähtuda samadest kriteeriumidest nagu uue käitise rajamise korral. Kuna käitise laiendamine või ümberkujundamine toob kaasa ka sellest lähtuva keskkonnahäiringu ulatuse ja/või iseloomu muutumise, on ka sellisel juhul asjakohane erinevaid huvisid ja õiguseid asukohavaliku kaudu tasakaalustada.
 10.1. Erinevalt KeÜS § 18 lõikest 1 on KeÜS § 18 lõike 2 otseseks adressaadiks käitaja, kes juba tegutseb kindlas asukohas. Kuna juba tegutseva käitise asukoha muutmine võib käitaja suhtes olla koormav, saab uue asukoha valik KeÜS §-s 22 sätestatud mõistlikkuse põhimõttest tulenevalt olla nõutav veelgi vähematel juhtudel kui alles tegevust kavandava käitaja suhtes. Samas kohustab antud säte käitajat juba käitise muutmise kavandamise varajases faasis (kindlasti enne keskkonnaloa muutmise taotlemist) hindama, kui olulised on muudatused võrreldes senise tegevusega. Kui käitaja kavatseb käitist olulisel määral muuta või laiendada (nt mitmekordistada prügila või tehase tootmistegevuse mahtu), võiks asukohavaliku põhjalikkus olla analoogne uue käitise rajamisega. Samas, kui tegemist on väiksema mahu ja mõjuga muudatustega käitises, tuleks reeglina esmalt hinnata, kas käitis ka muudetud kujul sobiks jätkuvalt esialgsesse asukohta (sh kas kaasnevad keskkonnahäiringud on olulised KeÜS § 3 lg 2 tähenduses).


text:
Corsi Perito Esperto Consulente in Infortunistica Stradale con iscrizione all'Albo Nazionale dei Professionisti , legge 4/2013-NUOVE PROFESSIONI - Padova online AFIW | Emagister
 Il centro AFIW ALTA FORMAZIONE ISTITUTO WORK presenta sul portale emagister.it il corso di Perito Esperto Consulente in Infortunistica Stradale, al fine di formare tutte le persone che intendono intraprendere la professione di Esperto in consulenza di Infortunistica Stradale. Inoltre, con le nostre credenziali, è possibile iscriversi presso l'Albo Nazionale Professionisti. Il corso, rivolto principalmente a tecnici come geometri, ingegneri, architetti, assicuratori, meccanici e avvocati, si pone l’obiettivo di fornire le competenze necessarie alla perizia, ovvero alla rilevazione e definizione dei punti critici e della valutazione economica del danno in caso di Infortunistica Stradale.
 Il corso ha una durata di 3 mesi e si svolge con modalità online. Al termine, il centro Istituto AFIW, Alta Formazione Istituto Work, rilascerà un attestato di frequenza a tutti i partecipanti. Questo titolo permette nonché l’avvio di una libera professione con apertura di uno studio di consulenza e perizie.
 Formare un soggetto che attraverso il corso acquisisce percorsi di istruzioni superiori e quindi il requisito di iscrizione ad un collegio peritale che gli permette di esercitare la professione di libero professionista percependo una parcella come compenso per la sua prestazione attraverso una autorevolezza e competenza per l'agire in maniera coscienziosa.
 Il corso è diretto a tutti coloro che, in possesso di almeno un diploma (per chi ne è privo la struttura, attraverso il proprio centro di formazione, glielo fa conseguire) con o senza specifica esperienza desiderano diventare professionisti del settore, che in piena autonomia offrono servizi di consulenza con specifica competenza in ambito di sinistri stradali di varia tipologia e con iscrizione ad un collegio peritale autorizzato dal ministero di grazia e giustizia per essere assistiti informati e soddisfare il bisogno di appartenenza e quindi integrati con tutti i colleghi del professionisti del settore.
 L’accesso al corso è riservato ai possessori di Diploma di Scuola Media Superiore e/o Diploma di Laurea. In casi particolari, dopo breve colloquio, chi ne è privo ma ha le attitudini e l'esperienza, la scuola attraverso il proprio istituto di formazione gli fa conseguire in tempi rapidi il diploma.
 Il piacere di espletare, a fine corso, una libera professione inquadrata come intellettuale fornendo prestazioni a vari clienti senza essere assoggettati ad alcun datore di lavoro, ricevendo gratificazioni e un guadagno commisurato. Le lezioni a suo piacimento per diventare perito esperto infortunistica stradale le può seguire in aula, online, videoconferenza e videoregistrate. Un docente è sempre a sua disposizione nonché un tutor informatico lo accompagnerà per accedere allo studio su piattaforma on-line.
 I tempi per l'acquisizione del titolo sono in funzione di quando il discente si iscrive presso l'Istituto. L'Iscrizione è aperta tutto l'anno eccetto il mese di agosto. I tempi per l'acquisizione del titolo sono in funzione di quando il discente si iscrive presso l'Istituto. L'Iscrizione è aperta tutto l'anno eccetto il mese di agosto. La durata è di circa tre mesi e subito dopo viene indetto dall’AFIW Alta Formazione Istituto Work l'esame presso la sede dell' AFIW. In alternativa, se il corso è richiesto online, l'esame avviene subito dopo completate le lezioni, in modalità a distanza.
 Parte 1 – La responsabilità per la circolazione dei veicoli:
 Aree private ed aree aperte al pubblico.
 Le fasi della circolazione.
 l divieto di fermata e sosta.
 Il conducente e la sua responsabilità.
 Il comportamento del conducente nei confronti di un pedone.
 Il secondo comma dell’art. 2054 c.c.
 La prova liberatoria. L’esame della condotta.
 La velocità dei veicoli sulla carreggiata.
 La circolazione per file parallele.
 La corsia di emergenza. L’invasione di corsia.
 Lo stop.
 La distanza di sicurezza. Il tamponamento.
 L’incrocio tra veicoli.
 La retromarcia.
 L’inversione di marcia.
 L’invasione dell’opposta corsia: l’urto frontale.
 La segnalazione delle manovre.
 La condotta in presenza di bambini.
 Guida ed uso di bevande alcoliche e/o uso di stupefacenti.
 La segnalazione del veicolo sulla carreggiata.
 I veicoli militari. L’uso delle cinture di sicurezza.
 I segnali stradali. I passaggi a livello.
 Il terzo comma dell’art. 2054 c.c. Furto del veicolo e prova liberatoria.
 L’affidamento dei veicoli a terzi.
 L’esercitazione alla guida – i requisiti della guida – la patente.
 Prova liberatoria e mancanza di abilitazione alla guida. I documenti dell’autoveicolo.
 Parte 2 – Il nuovo codice delle assicurazioni e la procedura risarcitoria
 Il D.Lgs. 07.09.2005 n° 209 (codice delle assicurazioni).
 La procedura ordinaria. La denuncia del sinistro.
 La richiesta di risarcimento.
 Lo “spatium deliberandi” e la formalizzazione dell’offerta.
 La proponibilità della domanda.
 Il diritto di accesso agli atti.
 Il superamento del massimale.
 La fase giudiziale.
 Il risarcimento diretto.
 La legge delega (ambito di applicabilità, la procedura, la richiesta di risarcimento).
 L’assistenza tecnica ed informatica.
 La convenzione CARD.
 Il risarcimento del terzo trasportato.
 La circolazione “proibente domino”. Il Fondo di Garanzia per le vittime della strada.
 Il veicolo immatricolato all’estero.
 Parte 3 – La quantificazione dei danni
 La valutazione equitativa.
 Il danno patrimoniale (il danno da fermo tecnico, il danno patrimoniale da perdita della capacità lavorativa, i soggetti privi di reddito, danno patrimoniale e uccisione del congiunto, danno patrimoniale e codice delle assicurazioni).
 Il danno biologico (il danno biologico dinamico, il danno psichico, l’invalidità, il ruolo del medico legale, la liquidazione del danno biologico, il procedimento di liquidazione, danno biologico e indennizzo Inail, il danno differenziale).
 Il danno esistenziale (definizione). Il danno morale (la prova del danno morale, la liquidazione del danno morale).
 Parte 4 – Profili penali
 La notizia di reato e querela.
 L’attività della P.G. – Polizia Giudiziaria - (l’indagato, la citazione a giudizio innanzi al Giudice di Pace).
 L’attività di indagine del P.M. – Pubblico Ministero (gli accertamenti tecnici non ripetibili).
 La competenza del Giudice di Pace.
 Gli illeciti penali nel nuovo codice della strada (guida sotto l’influenza dell’alcool, guida in stato di alterazione psicofisica per uso di sostanze stupefacenti).
 Parte 5 – Gli illeciti amministrativi
 Gli illeciti amministrativi e le relative sanzioni pecuniarie (la velocità, la precedenza, il sorpasso, la distanza di sicurezza, i cambiamenti di direzione, l’arresto, la fermata e la sosta, i pedoni).
 Le sanzioni amministrative accessorie (il sequestro e la confisca, il fermo amministrativo, la rimozione o il blocco del veicolo, il ritiro dei documenti di circolazione, della targa e della patente di guida, la sospensione della carta di circolazione, la sospensione della patente, la revoca della patente).
 Il principio di solidarietà.
 La contestazione e la verbalizzazione.
 La mancata contestazione immediata e la notifica.
 Il ricorso al Prefetto. Il ricorso al Giudice di Pace.
 Parte 6 – I veicoli
 Sagoma limite.
 Traino di un veicolo.
 Destinazione ed uso dei veicoli (uso privato ed uso pubblico).
 Dispositivi di prescrizione (dispositivi di frenatura, dispositivi di segnalazione visiva, dispositivi di segnalazione acustica, dispositivi per la percezione di segnalazioni acustiche, dispositivi di illuminazione, dispositivi vari, controllo tecnico dei veicoli).
 La patente a punti.
 La responsabilità per lo scoppio dei pneumatici (l’indagine per la ricerca delle responsabilità).
 Parte 7 – La patologia dei sinistri stradali ed il suo rapporto con la condotta di guida
 Sinistro stradale in rettifilo.
 Sinistro stradale in curva.
 Sinistro stradale in corrispondenza degli incroci stradali.
 Sinistro stradale nei sorpassi.
 Tamponamento, sgambetto e taglio della strada.
 Sinistro stradale in manovra di retromarcia.
 Riepilogo delle principali trasgressioni alle norme sulla circolazione stradale dalle quali può derivare un sinistro.
 Citazioni di alcuni casi particolari di responsabilità desunti dalla Giurisprudenza (abbagliamento, velocità, precedenza, pedone incerto, circolazione in curva ed in zone di scarsa visibilità, fondo stradale bagnato, crocevia, segnale di stop, la precedenza di fatto, incrocio a T, immissione in aree private, cambiamento di direzione, sorpasso, obbligo di cooperazione del sorpassato, invasione dell’altrui mezzeria, distanza dalla carreggiata, scontro senza collisione, retromarcia, invasione dell’opposta carreggiata, tamponamento, caso fortuito, stato di necessità, pedoni bambini, pedoni adulti, cinture di sicurezza, trasporto di cortesia).
 I Docenti sono accuratamente scelti tra i migliori professionisti del settore oggetto del corso.
 Corsi Perito meccanico online
 Corsi diploma perito meccanico


text:
 |
 52010PC0180
 Návrh nařízení Rady (EU) č. .../..., kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 194/2008, kterým se obnovují a zpřísňují omezující opatření vůči Barmě/Myanmaru (předložený společně Komisí a vysokou představitelkou EU pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku) /* KOM/2010/0180 konecném znení - NLE 2010/0099 */
 [pic] | EVROPSKÁ KOMISE |V Bruselu dne 26.4.2010KOM(2010)180 v konečném znění2010/0099 (NLE)NávrhNAŘÍZENÍ RADY (EU) č. .../...,kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 194/2008, kterým se obnovují a zpřísňují omezující opatření vůči Barmě/Myanmaru(předložený společně Komisí a vysokou představitelkou EU pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku)DŮVODOVÁ ZPRÁVA(1) Článek 2b společného postoje 2006/318/SZBP, kterým se obnovují omezující opatření vůči Barmě/Myanmaru, zakazuje nákup určitých vyjmenovaných kategorií zboží v Barmě/Myanmaru nebo jejich dovoz či přepravu z Barmy/Myanmaru.(2) Článek 3 společného postoje 2006/318/SZBP stanoví, že se pozastavují programy nehumanitární pomoci nebo rozvoje, ale že se udělují výjimky pro projekty a programy podporující určité vyjmenované cíle.(3) Nařízením Rady (ES) č. 194/2008 nabývá účinnosti zákaz nákupu, dovozu a přepravy kategorií zboží uvedených v čl. 2 odst. 2. Mělo by však být vyjasněno, že zákaz nákupu takového zboží v Barmě/Myanmaru by se neměl vztahovat na nákupy prováděné v rámci projektu nebo programu humanitární pomoci či v rámci projektu nebo programu nehumanitární rozvojové pomoci, který podporuje cíle popsané v čl. 3 písm. a), b) a c) společného postoje 2006/318/SZBP.(4) Nařízení Rady (ES) č. 194/2008 by proto mělo být pozměněno tak, aby bylo jasné, že se na tyto činnosti vztahuje výjimka.2010/0099 (NLE)NávrhNAŘÍZENÍ RADY (EU) č. .../...,kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 194/2008, kterým se obnovují a zpřísňují omezující opatření vůči Barmě/MyanmaruRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 215 odst. 1 této smlouvy,s ohledem na společný postoj 2006/318/SZBP ze dne 27. dubna 2006, kterým se obnovují omezující opatření vůči Barmě/Myanmaru[1],s ohledem na společný návrh Evropské komise a vysoké představitelky EU pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku,vzhledem k těmto důvodům:1. Článek 2b společného postoje 2006/318/SZBP zakazuje nákup, dovoz a přepravu určitých kategorií zboží.2. Článek 3 společného postoje 2006/318/SZBP stanoví, že se pozastavují programy nehumanitární pomoci nebo rozvoje, ale že se udělují výjimky pro projekty a programy podporující určité vyjmenované cíle.3. Nařízením Rady (ES) č. 194/2008 nabývá účinnosti zákaz nákupu, dovozu a přepravy kategorií zboží uvedených v čl. 2 odst. 2. Mělo by však být vyjasněno, že zákaz nákupu takového zboží v Barmě/Myanmaru by se neměl vztahovat na nákupy prováděné v rámci projektu nebo programu humanitární pomoci či v rámci projektu nebo programu nehumanitární rozvojové pomoci, který podporuje cíle popsané v čl. 3 písm. a), b) a c) společného postoje 2006/318/SZBP.4. Nařízení Rady (ES) č. 194/2008 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:Článek 1V článku 2 nařízení (ES) č. 194/2008 se doplňuje nový odstavec, který zní:„5. Zákaz nákupu zboží vymezeného v čl. 2 písm. b) se nevztahuje na projekty nebo programy humanitární pomoci a na projekty a programy nehumanitární rozvojové pomoci prováděné v Barmě/Myanmaru na podporu:a) lidských práv, demokracie, řádné správy věci veřejných, předcházení konfliktům a budování občanské společnosti;b) zdravotnictví a vzdělávání, zmírnění chudoby a zejména zajištění základních potřeb a živobytí pro nejchudší a nejzranitelnější skupiny obyvatelstva neboc) ochrany životního prostředí, zejména programů řešících problém neudržitelné a nadměrné těžby dřeva, která vede k odlesňování.Nákup zboží, na které se vztahuje omezení, musí nejprve povolit kompetetní orgán, který je uveden na seznamu internetových adres v příloze IV. Příslušný členský stát uvědomí ostatní členské státy a Komisi o každém povolení uděleném podle tohoto odstavce.“Článek 2Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie .Článek 3Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.V Bruselu dne [...]Za Radu[...] [1] Úř. věst. L 116, 29.4.2006, s. 77.


text:
Københavns Lufthavne A/S () er et dansk aktieselskab, hvis primære aktivteter er driften af Københavns Lufthavn og Roskilde Lufthavn, hvis officielle navne fortsat er Københavns Lufthavn, Kastrup og Københavns Lufthavn, Roskilde. I 2007 omsatte Københavns Lufthavne A/S for 3,114 mia. kr. Aktiekapitalen udgør 784,8 mio. kr. Selskabet beskæftiger 2.384 ansatte, svarende til under en tiendedel af det samlede antal ansatte i lufthavnene.
 Københavns Lufthavne blev grundlagt af staten i 1925 som Københavns Lufthavnsvæsen, der var navnet helt frem til september 1990. Navneskiftet skete som led i en delvis privatisering, der i første omgang betød, at selskabet blev omdannet til et aktieselskab, men blev endeligt effektueret i 1994, da staten solgte 25% af aktierne i virksomheden. I 1996 og 2000 solgte staten yderligere hhv. 24% og 17% af sine aktier.
 Den største aktionær i selskabet er pr. 2021 Copenhagen Airports Denmark (CAD) ApS med 59,4% af aktierne. CAD ejes af den canadiske pensionskasse Ontario Teachers' Pension Plan og Arbejdsmarkedets Tillægspension. Den danske stat (Finansministeriet) ejer 39,2 procent. Danske private og institutionelle investorer ejer 1,3 procent, mens udenlandske private og institutionelle investorer ejer de sidste 0,1 procent.
 Internationalt ejer Københavns Lufthavne A/S 49% af Newcastle International Airport og er desuden medejer af ITA, der ejer halvdelen af den mexicanske lufthavnsoperatør Aeropuertos del Sureste.
 Bestyrelsesformand er Henrik Gürtler (født 1953).
 Øverste ledelse
 2011-: Adm. direktør Thomas Woldbye (født 1964)
 2007-10: Adm. direktør Brian Petersen (født 1961)
 1991-2007: Adm. direktør Niels Boserup (1943-2021)
 1989-91: Konstitueret direktør S.P. Thorning
 1985-89 : Adm. direktør Knud Heinesen (født 1932)
 1971-85: Adm. direktør Poul Andersen (1921-91)
 1965-71: Lufthavnschef Carl Weibøl (ca. 1911-?)
 1925-65: Havnechef Leo Sørensen (ca. 1898-1972)
 Referencer
 Eksterne henvisninger
 Københavns Lufthavne A/S
 Etableret i 1925
 OMX Copenhagen Large Cap


text:
 19.9.2016
 DE
 Amtsblatt der Europäischen Union
 C 343/22
 Vorabentscheidungsersuchen des Amtsgerichts Düsseldorf (Deutschland) eingereicht am 13. Mai 2016 — flightright GmbH gegen Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA
 (Rechtssache C-274/16)
 (2016/C 343/33)
 Verfahrenssprache: Deutsch
 Vorlegendes Gericht
 Amtsgericht Düsseldorf
 Parteien des Ausgangsverfahrens
 Klägerin: flightright GmbH
 Beklagte: Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA
 Vorlagefrage
 Ist bei einer Personenbeförderung auf einer aus zwei Flügen bestehenden Flugverbindung ohne nennenswerten Aufenthalt auf dem Umsteigeflughafen der Ankunftsort der zweiten Teilstrecke als Erfüllungsort gemäß Art. 7 Nr. 1 a) VO (EG) 1215/2012 (1) anzusehen, wenn sich die Klage gegen das ausführende Luftfahrtunternehmen der ersten Teilstrecke richtet, auf dem sich die Unregelmäßigkeit ereignet hat und die Beförderung auf der zweiten Teilstrecke von einem anderen Luftfahrtunternehmen durchgeführt wird?
 (1) Verordnung (EU) Nr. 1215/2012 des Europäischen Parlaments und des Rates vom 12. Dezember 2012 über die gerichtliche Zuständigkeit und die Anerkennung und Vollstreckung von Entscheidungen in Zivil- und Handelssachen, ABl. L 351, S. 1.


text:
 7.7.2007
 RO
 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
 C 155/10
 Acțiune introdusă la 11 aprilie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei
 (Cauza C-196/07)
 (2007/C 155/18)
 Limba de procedură: spaniola
 Părțile
 Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: V. Di Bucci și E. Gippini Fournier, agenți)
 Pârât: Regatul Spaniei
 Concluziile reclamantei
 —
 Constatarea faptului că, prin nerevocarea fără întârziere a unui număr de condiții impuse prin decizia emisă de Comisión Nacional de la Energía (Comisia Națională pentru Energie) (CNE) (condițiile 1-6, 8 și 17) declarate incompatibile cu dreptul comunitar prin articolul 1 din Decizia Comisiei din 26 septembrie 2006 [Cauza nr. COMP/M.4197 — E.ON/Endesa — C(2006)4279 final] și prin nerevocarea cel mai târziu la 19 ianuarie 2007 a unui număr de condiții impuse prin decizia ministrului (condițiile modificate 1, 10, 11 și 15) declarate incompatibile cu dreptul comunitar prin articolul 1 din Decizia Comisiei din 20 decembrie 2006 [Cauza nr. COMP/M.4197 — E.ON/Endesa — C(2006)7039 final], Regatul Spaniei nu a îndeplinit obligațiile ce îi revin în temeiul articolului 2 din ambele decizii.
 —
 Obligarea Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.
 Motivele și principalele argumente
 Autoritățile spaniole nu au revocat un număr de condiții impuse prin decizia CNE (condițiile 1-6, 8 și 17) care au fost declarate incompatibile cu dreptul comunitar prin articolul 1 din prima Decizie a Comisiei din 26 septembrie 2006 și nu au revocat condițiile modificate impuse prin decizia ministrului (condițiile modificate 1, 10, 11 și 15) care au fost declarate incompatibile cu dreptul comunitar prin articolul 1 din cea de-a doua decizie a Comisiei din 20 decembrie 2006.
 Prima decizie obliga Regatul Spaniei să revoce „fără întârziere” condițiile respective. La expirarea termenului indicat de către Comisie pentru a se conforma avizului motivat trecuseră aproape șase luni de la notificarea primei decizii, fiind astfel evident că Regatul Spaniei nu îndeplinise „fără întârziere” obligația impusă prin articolul 2.
 Termenul de 19 ianuarie 2007 acordat pentru a se conforma celei de-a doua decizii a Comisiei a expirat fără ca Regatul Spaniei să fi revocat condițiile declarate incompatibile cu dreptul comunitar prin decizia amintită.
 Din cele de mai sus se deduce că Regatul Spaniei nu a îndeplinit obligațiile impuse prin articolul 2 din prima decizie a Comisiei și respectiv articolul 2 din cea de-a doua decizie a Comisiei.


text:
 18.12.2010
 FR
 Journal officiel de l'Union européenne
 C 346/26
 Demande de décision préjudicielle présentée par le Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza (Italie) le 5 juillet 2010 — Edipower SpA/Autorità per l'Energia Elettrica e il Gas
 (Affaire C-332/10)
 ()
 2010/C 346/43
 Langue de procédure: l'italien
 Juridiction de renvoi
 Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza (Italie)
 Parties dans la procédure au principal
 Partie requérante: Edipower SpA
 Partie défenderesse: Autorità per l'Energia Elettrica e il Gas
 Question préjudicielle
 Les articles 23, 43, 49 et 56 du Traité ainsi que l’article 11, paragraphes 2 et 6, et l’article 24 de la directive 2003/54 (1) s’opposent-ils à une réglementation nationale qui, sans avoir été notifiée à la Commission européenne, impose de manière permanente à certains producteurs d’électricité jouant, dans des conditions données, un rôle essentiel pour la satisfaction des besoins de la demande pour les services d’appel, de présenter des offres sur les marchés de la bourse de l’électricité suivant des programmes arrêtés de façon hétéronome par le gestionnaire du réseau, et qui soustrait la rémunération de ces offres à la libre décision du producteur en la rattachant à des paramètres qui n’ont pas été déterminés à l’avance selon des «procédures transparentes, non discriminatoires et reposant sur les règles du marché»?
 (1) JO L 176, p. 37.


text:
 Avis juridique important
 |
 51998PC0473(02)
 Πρόταση κανονισμού (ΕΚ) του Συμβουλίου για την τροποποίηση του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 355/94 του Συμβουλίου της 14ης Φεβρουαρίου 1994 και την παράταση των προσωρινών μέτρων παρέκκλισης που εφαρμόζονται στη Γερμανία και την Αυστρία /* COM/98/0473 τελικό - CNS 98/0251 */
 Επίσημη Εφημερίδα αριθ. C 273 της 02/09/1998 σ. 0010
 Πρόταση κανονισμού (ΕΚ) του Συμβουλίου για την τροποποίηση του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 355/94 και την παράταση των προσωρινών μέτρων παρέκκλισης που εφαρμόζονται στη Γερμανία και την Αυστρία (98/C 273/05) COM(1998) 473 τελικό - 98/0251(CNS)(Υποβλήθηκε από την Επιτροπή στις 24 Ιουλίου 1998)ΤΟ ΣΥΜΒΟΥΛΙΟ ΤΗΣ ΕΥΡΩΠΑΪΚΗΣ ΕΝΩΣΗΣ,Έχοντας υπόψη:τη συνθήκη για την ίδρυση της Ευρωπαϊκής Κοινότητας, και ιδίως το άρθρο 28,την πρόταση της Επιτροπής,τη γνώμη του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου,τη γνώμη της Οικονομικής και Κοινωνικής Επιτροπής,Εκτιμώντας:ότι το άρθρο 2 δεύτερο εδάφιο του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 355/94 του Συμβουλίου, της 14ης Φεβρουαρίου 1994, για την τροποποίηση του κανονισμού (ΕΟΚ) αριθ. 918/83 (1), όπως τροποποιήθηκε από το πρώτο άρθρο του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 3316/94 (2), προβλέπει την εφαρμογή, έως τις 31 Δεκεμβρίου 1997, προσωρινής παρέκκλισης για τη Γερμανία και την Αυστρία, η οποία αφορά την εφαρμογή ορίου 75 Ecu για την ατέλεια κατά την εισαγωγή εμπορευμάτων από ταξιδιώτες που εισέρχονται στο γερμανικό και αυστριακό έδαφος από χερσαία σύνορα που συνδέουν τα δύο αυτά κράτη μέλη με χώρες εκτός των κρατών μελών και των μελών της ΕΖΕΣ ή, ανάλογα με την περίπτωση, ακτοπλοϊκώς με προέλευση τις εν λόγω χώρες 7ότι οι διατάξεις αυτές λαμβάνουν υπόψη τα οικονομικού χαρακτήρα προβλήματα που ενδέχεται να τεθούν λόγω του ύψους των ατελειών για τους ταξιδιώτες που εισάγουν εμπορεύματα στην Κοινότητα κάτω από τις συνθήκες που αναφέρθηκαν πιο πάνω 7ότι, με επιστολές της 24ης Ιουνίου και της 23ης Ιουλίου 1997, η Ομοσπονδιακή Δημοκρατία της Γερμανίας και η Δημοκρατία της Αυστρίας ζήτησαν την παράταση του μέτρου παρέκκλισης που προβλέπεται στο άρθρο 2 δεύτερο εδάφιο του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 355/94 7 ότι το αίτημα αυτό διατυπώθηκε αφού διαπιστώθηκε η συνέχιση ή η επιδείνωση των οικονομικών προβλημάτων που οδήγησαν στην έκδοση του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 355/94 και του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 3316/94 7ότι θα πρέπει να ληφθεί υπόψη η κατάσταση που περιγράφουν τα δύο αυτά κράτη μέλη 7ότι η παράταση του εν λόγω μέτρου παρέκκλισης πρέπει να συνοδεύεται από τον καθορισμό προθεσμίας για την ευθυγράμμιση του ορίου της ατέλειας που εφαρμόζει η Γερμανία και η Αυστρία με το εφαρμοζόμενο στα υπόλοιπα κράτη μέλη κατά την εν λόγω ημερομηνία όριο, από την άμεση αύξηση του ορίου που εφαρμόζεται στα δύο αυτά κράτη μέλη, προκειμένου να περιοριστούν οι στρεβλώσεις του ανταγωνισμού και από τη δέσμευση των δύο κρατών μελών να αυξήσουν σταδιακά και από κοινού το εν λόγω όριο προκειμένου να ευθυγραμμιστεί, την 1η Ιανουαρίου 2003, με το κοινοτικό όριο 7ΕΞΕΔΩΣΕ ΤΟΝ ΠΑΡΟΝΤΑ ΚΑΝΟΝΙΣΜΟ:Άρθρο 1 Στο άρθρο 2 του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 355/94, το δεύτερο εδάφιο αντικαθίσταται από το ακόλουθο κείμενο:«Ωστόσο, όσον αφορά την Ομοσπονδιακή Δημοκρατία της Γερμανίας και τη Δημοκρατία της Αυστρίας, ο παρών κανονισμός εφαρμόζεται από την 1η Ιανουαρίου 2003, όσον αφορά τα εμπορεύματα που εισάγουν οι ταξιδιώτες οι οποίοι εισέρχονται στο γερμανικό ή το αυστριακό έδαφος από χερσαία σύνορα με άλλες χώρες εκτός των κρατών μελών και των μελών της ΕΖΕΣ ή, ανάλογα με την περίπτωση, ακτοπλοϊκώς με προέλευση τις εν λόγω χώρες.Πάντως, αυτά τα κράτη μέλη εφαρμόζουν, από την 1η Ιανουαρίου 1999, ατέλεια που δεν θα είναι κατώτερη των 100 Ecu κατά τις εισαγωγές που πραγματοποιούν οι αναφερόμενοι στο προηγούμενο εδάφιο ταξιδιώτες. Προβαίνουν δε από κοινού σε σταδιακή αύξηση του ποσού αυτού, προκειμένου να εφαρμοσθεί στις εν λόγω εισαγωγές το όριο που ισχύει στην Κοινότητα το αργότερο την 1η Ιανουαρίου 2003».Άρθρο 2 Ο παρών κανονισμός αρχίζει να ισχύει την 1η Ιανουαρίου 1998.Ο παρών κανονισμός είναι δεσμευτικός ως προς όλα τα μέρη του και ισχύει άμεσα σε κάθε κράτος μέλος.(1) ΕΕ L 46 της 18.2.1994, σ. 5.(2) ΕΕ L 350 της 31.12.1994, σ. 12.


text:
Alexis Ruano Delgado (* 4. August 1985 in Málaga), kurz Alexis, ist ein spanischer Fußballspieler der vornehmlich als Innenverteidiger eingesetzt wird.
 Karriere
 Alexis Ruano Delgados Profikarriere begann 2001 in der B-Mannschaft seines Heimatvereins FC Málaga. Nach 50 Spielen wurde er 2003 in die erste Mannschaft berufen, für die er 50 Spiele bis zur Saison 2006/07 in der Primera División und, nach dem Abstieg am Ende der Saison 2005/06, in der Segunda División bestritt.
 Für die Spielzeit 2006/07 nahm ihn der Erstligist FC Getafe für 2,5 Millionen Euro unter Vertrag. Unter dem deutschen Trainer Bernd Schuster entwickelte er sich in der folgenden Saison zu einem der besten Innenverteidiger Spaniens. Dies führte zu seiner Wahl in die Elf des Jahres.
 Die Mannschaft ließ nur 33 Gegentore in 38 Spielen zu, Alexis Ruano Delgado erzielte den Siegtreffer zum 1:0 beim Derby gegen den Lokalrivalen Real Madrid am 14. Oktober 2006. Dies führte dazu, dass am Ende der Saison einige große Klubs in Europa auf ihn aufmerksam wurden. Der AC Mailand, Real Madrid, der FC Barcelona und der FC Valencia bekundeten öffentlich Interesse an dem Innenverteidiger.
 Bereits im April 2007 verkündete Delgado, dass er ab der Saison 2007/08 für den FC Valencia spielen werde. Sein neuer Kontrakt läuft bis zum Sommer 2013, die Ablösesumme betrug sechs Millionen Euro. In der ersten Spielzeit für Valencia gelang ihm zwar nicht der endgültige Durchbruch, dennoch trug er mit dem Treffer zum 2:0 (11. Minute) im Copa del Rey-Finale gegen seinen ehemaligen Verein Getafe am 16. April 2008 zum Titelgewinn des FC Valencia bei.
 Ende August 2010 unterschrieb Alexis einen Fünfjahresvertrag beim FC Sevilla, der ihn für eine Ablösesumme von fünf Millionen Euro verpflichtete.
 Im Februar 2012 wurde er an den FC Getafe ausgeliehen.
 Im Januar 2016 wechselte er in die Süper Lig zu Beşiktaş Istanbul und unterschrieb einen Vertrag für die nächsten zweieinhalb Jahre. Hier löste er bereits zum Saisonende seinen Vertrag auf und zog zu Deportivo Alavés weiter.
 Erfolge
 Mit dem FC Valencia
 Spanischer Pokalsieger: 2007/08
 Mit Beşiktaş Istanbul
 Türkischer Meister: 2015/16
 Weblinks
 Einzelnachweise
 Fußballspieler (FC Málaga)
 Fußballspieler (FC Valencia)
 Fußballspieler (FC Sevilla)
 Fußballspieler (FC Getafe)
 Fußballspieler (Beşiktaş Istanbul)
 Fußballspieler (Deportivo Alavés)
 Türkischer Meister (Fußball)
 Sportler (Málaga)
 Geboren 1985
 Mann
 Spanier
 Fußballspieler (al-Ahli, Saudi-Arabien)