type: caselaw

text:
 30.7.2011
 NL
 Publicatieblad van de Europese Unie
 C 226/10
 Verzoek om een prejudiciële beslissing ingediend door het Bundesfinanzhof (Duitsland) op 13 april 2011 — Finanzamt Steglitz/Ines Zimmermann
 (Zaak C-174/11)
 2011/C 226/17
 Procestaal: Duits
 Verwijzende rechter
 Bundesfinanzhof
 Partijen in het hoofdgeding
 Verzoekende partij: Finanzamt Steglitz
 Verwerende partij: Ines Zimmermann
 Prejudiciële vragen
 1)
 Is het op grond van artikel 13, A, lid 1, sub g en/of lid 2, sub a, van de Zesde richtlijn 77/388/EEG van de Raad van 17 mei 1977 betreffende de harmonisatie van de wetgevingen der lidstaten inzake omzetbelasting (1), toegestaan dat de nationale wetgever aan de belastingvrijstelling van ambulante zorgprestaties voor zieken en zorgbehoevenden de voorwaarde verbindt, dat bij deze instellingen „in het voorgaande kalenderjaar de verpleegkosten in ten minste twee derde van de gevallen geheel of gedeeltelijk zijn gedragen door de wettelijke instellingen van sociale verzekering of sociale bijstand” (§ 4, nr. 16, sub e, van het Umsatzsteuergesetz 1993 [Duitse wet op de omzetbelasting 1993])?
 2)
 Is het met inachtneming van het beginsel van de btw-neutraliteit voor het antwoord op deze vraag van belang, dat de nationale wetgever dezelfde prestaties onder andere voorwaarden als vrijgesteld van belasting behandelt, wanneer zij worden verricht door officieel erkende verenigingen voor maatschappelijk werk en door instellingen, verenigingen van personen en activa ter bevordering van het maatschappelijk werk die lid zijn van een vereniging voor maatschappelijk werk (§ 4, nr. 18, van het Umsatzsteuergesetz 1993)?
 (1) PB L 145, blz. 1.


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
2.7.2020
 LT
 Europos Sąjungos oficialusis leidinys
 L 210/72
 EEE JUNGTINIO KOMITETO SPRENDIMAS Nr. 87/2019
 2019 m. kovo 29 d.
 kuriuo iš dalies keičiamas EEE susitarimo XIII priedas (Transportas) [2020/835]
 EEE JUNGTINIS KOMITETAS,
 atsižvelgdamas į Europos ekonominės erdvės susitarimą (toliau – EEE susitarimas), ypač į jo 98 straipsnį,
 kadangi:
 (1)
 į EEE susitarimą turi būti įtrauktas 2018 m. birželio 29 d. Komisijos įgyvendinimo sprendimas (ES) 2018/936, kuriuo leidžiama valstybėms narėms priimti tam tikras leidžiančias nukrypti nuostatas pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2008/68/EB dėl pavojingų krovinių vežimo vidaus keliais (1);
 (2)
 todėl EEE susitarimo XIII priedas turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas,
 PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
 1 straipsnis
 EEE susitarimo XIII priedo 13c punktas (Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/68/EB) papildomas šia įtrauka:
 „—
 32018 D 0936: 2018 m. birželio 29 d. Komisijos įgyvendinimo sprendimas (ES) 2018/936 (OL L 165, 2018 7 2, p. 42).“
 2 straipsnis
 Europos Sąjungos oficialiojo leidinio EEE priede skelbtinas Įgyvendinimo sprendimo (ES) 2018/936 tekstas islandų ir norvegų kalbomis yra autentiškas.
 3 straipsnis
 Šis sprendimas įsigalioja 2019 m. kovo 30 d., jei pateikti visi pranešimai pagal EEE susitarimo 103 straipsnio 1 dalį (*1).
 4 straipsnis
 Šis sprendimas skelbiamas Europos Sąjungos oficialiojo leidinio EEE skyriuje ir EEE priede.
 Priimta Briuselyje 2019 m. kovo 29 d.
 EEE jungtinio komiteto vardu
 Pirmininkas
 Claude MAERTEN
 (1) OL L 165, 2018 7 2, p. 42.
 (*1) Konstitucinių reikalavimų nenurodyta.


text:
27 . 12 . 79 Gazzetta ufficiale delle Comunità europee N. L 333 / 5
 ACCORDO
 sotto forma di scambio di lettere tra la Comunità economica europea e il Regno del
 Marocco, che fissa, per il periodo 1° novembre 1979 - 31 ottobre 1980, l'importo aggiun
 tivo da detrarre dal prelievo applicabile all'importazione nella Comunità di olio di oliva
 non trattato originario del Marocco
 Lettera n. 1
 Signor ,
 l'allegato B dell'accordo di cooperazione tra la Comunità economica europea e il Regno
 del Marocco dispone, per quanto concerne l'olio d'oliva non trattato di cui alla sotto
 voce 15.07 A I della tariffa doganale comune, che per tener conto di determinati fattori e
 considerate le condizioni del mercato dell'olio d'oliva, l' importo da detrarre dall' ammon
 tare del prelievo, ai sensi dell'articolo 17, paragrafo 1 , lettera b), dell'accordo di coopera
 zione, è maggiorato di un importo aggiuntivo alle stesse condizioni e modalità previste
 per l'applicazione di detti articoli.
 Ho l'onore di comunicarLe che per il periodo 1° novembre 1979 - 31 ottobre 1980 la
 Comunità, basandosi sui criteri definiti nel summenzionato allegato, prenderà i provvedi
 menti necessari affinché l'importo aggiuntivo resti fissato a 12,09 ECU per 100 chilo
 grammi .
 Le sarei grato se Ella volesse accusare ricevuta della presente e confermare l'accordo del
 Suo Governo su quanto precede .
 Voglia gradire, Signor , i sensi della mia più alta considerazione.
 A nome del Consiglio
 delle Comunità europee
 ---pagebreak--- N. L 333 / 6 Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 27 . 12 . 79
 Lettera n. 2
 Signor ,
 ho l'onore di accusare ricevuta della Sua lettera in data odierna, redatta come segue :
 «L'allegato B dell'accordo di cooperazione tra la Comunità economica europea e il
 Regno del Marocco dispone, per quanto concerne l'olio d'oliva non trattato di cui
 alla sottovoce 15.07 A I della tariffa doganale comune, che per tener conto di deter
 minati fattori e considerate le condizioni del mercato dell' olio d' oliva, l' importo da
 detrarre dall'ammontare del prelievo, ai sensi dell'articolo 17 , paragrafo 1 , lettera
 b), dell' accordo di cooperazione, è maggiorato di un importo aggiuntivo alle stesse
 condizioni e modalità previste per l'applicazione di detti articoli .
 Ho l'onore di comunicarLe che per il periodo 1° novembre 1979 - 31 ottobre 1980
 la Comunità, basandosi sui criteri definiti nel summenzionato allegato, prenderà i
 provvedimenti necessari affinché l'importo aggiuntivo resti fissato a 12,09 ECU per
 100 chilogrammi.
 Le sarei grato se Ella volesse accusare ricevuta della presente e confermare l'accordo
 del Suo Governo su quanto precede ».
 Le confermo l'accordo del mio governo su quanto precede.
 Voglia gradire, Signor , i sensi della mia più alta considerazione .
 Per il governo
 del Regno del Marocco


text:
 Dôležité právne oznámenie
 |
 21988A1031(01)
 Úradný vestník L 297 , 31/10/1988 S. 0010 - 0020 Fínske špeciálne vydanie: Kapitola 11 Zväzok 14 S. 0148 Švédske špeciálne vydanie: Kapitola 11 Zväzok 14 S. 0148
 PRÍLOHA IViedenský dohovor o ochrane ozónovej vrstvyPREAMBULASTRANY TOHTO DOHOVORUVEDOMÉ si možného škodlivého vplyvu zmien ozónovej vrstvy na ľudské zdravie a životné prostredie,ODVOLÁVAJÚC sa na príslušné ustanovenia deklarácie Konferencie Organizácie Spojených národov o ľudskom životnom prostredí, najmä na zásadu 21, ktorá ustanovuje, že "štáty majú v súlade s Chartou Organizácie Spojených národov a zásadami medzinárodného práva zvrchované právo na využívanie svojich zdrojov podľa svojej environmentálnej politiky a zodpovednosť za to, že zabezpečia, aby činnosti v rámci ich právomoci alebo kontroly nespôsobovali škody na životnom prostredí iných štátov alebo oblastí za hranicami národnej právomoci",BERÚC DO ÚVAHY okolnosti a konkrétne požiadavky rozvojových krajín,DBAJÚC na práce a štúdie uskutočňované v medzinárodných a národných organizáciách a najmä na Svetový akčný plán pre ozónovú vrstvu Environmentálneho programu Organizácie Spojených národov,DBAJÚC aj na bezpečnostné opatrenia na ochranu ozónovej vrstvy, ktoré už boli prijaté na národnej a medzinárodnej úrovni,S VEDOMÍM, že opatrenia na ochranu ozónovej vrstvy pred zmenami spôsobenými ľudskými činnosťami si vyžadujú medzinárodnú spoluprácu a postup a mali by byť založené na príslušných vedeckých a technických úvahách,VEDOMÉ si potreby ďalšieho výskumu a systematických pozorovaní pre ďalší rozvoj vedeckých znalostí o ozónovej vrstve a možných nepriaznivých účinkov vyplývajúcich z jej zmien,ODHODLANÉ chrániť ľudské zdravie a životné prostredie pred nepriaznivými účinkami vyplývajúcimi zo zmien ozónovej vrstvy,SA DOHODLI TAKTO:Článok 1Vymedzenie pojmovNa účely tohto dohovoru:1. "Ozónová vrstva" je vrstva atmosférického ozónu nachádzajúca sa nad planetárnou hraničnou vrstvou.2. "Nepriaznivé účinky" sú zmeny vo fyzikálnom prostredí alebo biote vrátane klimatických zmien, ktoré majú významné škodlivé účinky na ľudské zdravie alebo na zloženie, pružnosť a produktivitu prirodzených a riadených ekosystémov alebo na materiály užitočné pre ľudstvo.3. "Alternatívne technológie alebo zariadenia" sú technológie alebo zariadenia, ktorých používanie umožňuje znižovať alebo efektívne vylučovať emisie látok, ktoré majú alebo pravdepodobne majú nepriaznivé účinky na ozónovú vrstvu.4. "Alternatívne látky" sú látky, ktoré znižujú, vylučujú alebo bránia nepriaznivým účinkom na ozónovú vrstvu.5. "Strany", pokiaľ v texte nie je uvedené inak, sú strany tohto dohovoru.6. "Regionálna organizácia pre hospodársku integráciu" je organizácia vytvorená zvrchovanými štátmi z daného regiónu, ktorá má právomoc vzhľadom na záležitosti upravené týmto dohovorom alebo jeho protokolmi a v súlade so svojimi vnútornými predpismi bola patrične splnomocnená podpisovať, ratifikovať, prijímať, schvaľovať alebo pristupovať k príslušným dokumentom.7. "Protokoly" sú protokoly k tomuto dohovoru.Článok 2Všeobecné záväzky1. Strany prijmú vhodné opatrenia v súlade s ustanoveniami tohto dohovoru a tých platných protokolov, ktorých sú stranami, na ochranu ľudského zdravia a životného prostredia pred nepriaznivými účinkami vyplývajúcimi alebo pravdepodobne vyplývajúcimi z ľudských činností, ktoré menia alebo pravdepodobne menia ozónovú vrstvu.2. Na tieto účely strany v súlade s prostriedkami, ktoré majú k dispozícii, a svojimi schopnosťami:a) spolupracujú prostredníctvom systematických pozorovaní, výskumu a výmeny informácií s cieľom lepšie pochopiť a hodnotiť účinky ľudských činností na ozónovú vrstvu a účinky zmien ozónovej vrstvy na ľudské zdravie a životné prostredie;b) prijímajú vhodné legislatívne alebo administratívne opatrenia a spolupracujú pri harmonizácii vhodných politík kontroly, obmedzovania, znižovania alebo predchádzania ľudským činnostiam v rámci svojej právomoci alebo kontroly, keby sa zistilo, že tieto činnosti majú alebo pravdepodobne majú nepriaznivé účinky vyplývajúce zo zmien alebo pravdepodobných zmien ozónovej vrstvy;c) spolupracujú pri formulovaní dohodnutých opatrení, postupov a noriem pre vykonávanie tohto dohovoru s cieľom prijímať protokoly a prílohy;d) spolupracujú s príslušnými medzinárodnými orgánmi pri efektívnom vykonávaní tohto dohovoru a protokolov, ktorých sú stranami.3. Ustanovenia tohto dohovoru žiadnym spôsobom neovplyvňujú právo strán prijímať v súlade s medzinárodným právom ďalšie vnútroštátne opatrenia k opatreniam uvedeným v odsekoch 1 a 2, ani neovplyvňujú ďalšie vnútroštátne opatrenia, ktoré už niektorá strana prijala, za predpokladu, že tieto opatrenia nie sú nezlučiteľné s ich záväzkami podľa tohto dohovoru.4. Uplatňovanie tohto článku sa zakladá na príslušných vedeckých a technických úvahách.Článok 3Výskum a systematické pozorovania1. Strany sa zaväzujú, že budú podľa potreby iniciovať a priamo alebo prostredníctvom príslušných medzinárodných orgánov spolupracovať pri vykonávaní výskumu a vedeckého hodnotenia:a) fyzikálnych a chemických procesov, ktoré môžu ovplyvňovať ozónovú vrstvu;b) ľudského zdravia a iných biologických účinkov odvodených od všetkých zmien ozónovej vrstvy, najmä tých, ktoré vyplývajú zo zmien v ultrafialovom slnečnom žiarení s biologickými účinkami (UV-B);c) klimatických účinkov vyplývajúcich zo všetkých zmien ozónovej vrstvy;d) účinkov vyplývajúcich zo všetkých zmien ozónovej vrstvy a každej následnej zmeny UV-B žiarenia, na prírodné a syntetické materiály užitočné pre ľudstvo;e) látok, postupov, procesov a činností, ktoré môžu ovplyvňovať ozónovú vrstvu, a ich kumulatívnych účinkov;f) alternatívnych látok a technológií;g) súvisiacich sociálno-ekonomických záležitostí;a ďalších faktorov uvedených v prílohách I a II.2. Strany sa zaväzujú, že budú podľa potreby, priamo alebo prostredníctvom príslušných medzinárodných orgánov, pri plnom zohľadňovaní vnútroštátnych právnych predpisov a príslušných činností prebiehajúcich na národnej aj medzinárodnej úrovni, podporovať alebo vytvárať spoločné alebo doplnkové programy systematických pozorovaní stavu ozónovej vrstvy a ostatných príslušných parametrov uvedených v prílohe I.3. Strany sa zaväzujú, že budú priamo alebo prostredníctvom príslušných medzinárodných orgánov spolupracovať pri zabezpečovaní pravidelného a včasného zberu, potvrdzovania platnosti a prenosu výskumných údajov a údajov z pozorovaní prostredníctvom vhodných svetových údajových centier.Článok 4Spolupráca v právnej, vedeckej a technickej oblasti1. Strany uľahčujú a podporujú výmenu vedeckých, technických, sociálno-ekonomických, obchodných a právnych informácií, súvisiacich s týmto dohovorom, ktoré sú ďalej uvedené v prílohe II. Tieto informácie sa poskytujú orgánom, na ktorých sa strany dohodli. Každý takýto orgán prijímajúci informácie, ktoré poskytujúca strana považuje za dôverné, zabezpečí, aby tieto informácie neboli prezradené, a zoskupí ich tak, aby ochránil ich dôvernosť pred tým, než ich dá k dispozícii všetkým stranám.2. Strany v súlade so svojimi vnútroštátnymi zákonmi, predpismi a praktikami a pri zohľadnení najmä potrieb rozvojových krajín spolupracujú priamo alebo prostredníctvom príslušných medzinárodných orgánov pri podpore rozvoja a prenosu technológií a znalostí. Táto spolupráca sa realizuje najmä formou:a) uľahčovania získavania alternatívnych technológií ostatnými stranami;b) poskytovania informácií o alternatívnych technológiách a zariadeniach a dodávok osobitných príručiek alebo návodov týmto stranám;c) dodávok potrebného vybavenia a zariadení na výskum a systematické pozorovania;d) vhodného výcviku vedeckých a technických pracovníkov.Článok 5Poskytovanie informáciíStrany poskytnú Konferencii strán, zriadenej podľa článku 6, prostredníctvom jej sekretariátu informácie o opatreniach, ktoré prijmú na vykonávanie tohto dohovoru a protokolov, ktorých sú stranami, v tej forme a v tých intervaloch, ktoré určia na zasadaniach týchto strán týkajúcich sa príslušných dokumentov.Článok 6Konferencia strán1. Týmto sa zriaďuje Konferencia strán. Prvé zasadanie Konferencie strán zvolá sekretariát určený dočasne na základe článku 7 najneskôr jeden rok po nadobudnutí platnosti tohto dohovoru. Po prvom zasadaní sa konajú riadne zasadania Konferencie strán v pravidelných intervaloch, ktoré táto konferencia určí na svojom prvom zasadaní.2. Mimoriadne zasadania Konferencie strán sa konajú v iných termínoch, ktoré môže Konferencia považovať za potrebné, alebo na písomnú žiadosť ktorejkoľvek strany za predpokladu, že do šiestich mesiacov odvtedy, ako sekretariát túto žiadosť oznámil ostatným stranám, ju podporí najmenej jedna tretina strán.3. Konferencia strán sa na základe súhlasného stanoviska dohodne a prijme rokovací poriadok a finančné pravidlá pre seba a pre všetky pomocné orgány, ktoré môže zriadiť, ako aj ustanovenia upravujúce činnosť sekretariátu.4. Konferencia strán priebežne posudzuje vykonávanie tohto dohovoru a okrem toho:a) určí formu a intervaly poskytovania informácií, ktoré sa predkladajú v súlade s článkom 5, a posudzuje tieto informácie, ako aj správy, ktoré predkladá ktorýkoľvek pomocný orgán;b) posudzuje vedecké informácie o ozónovej vrstve, o jej možných zmenách a o možných účinkoch každej takejto zmeny;c) podporuje v súlade s článkom 2 harmonizáciu vhodných politík, stratégií a opatrení na zníženie vypúšťania látok spôsobujúcich alebo pravdepodobne spôsobujúcich zmeny ozónovej vrstvy a dáva odporúčania k všetkým ostatným opatreniam týkajúcim sa tohto dohovoru;d) prijíma v súlade s článkami 3 a 4 programy výskumu, systematických pozorovaní, vedeckej a technickej spolupráce, výmeny informácií a prenosu technológií a znalostí;e) podľa potreby posudzuje a prijíma v súlade s článkami 9 a 10 zmeny a doplnenia tohto dohovoru a jeho príloh;f) posudzuje zmeny a doplnenia každého protokolu, ako aj všetkých jeho príloh a, ak sa tak rozhodne, odporúča stranám príslušného protokolu, aby ich prijali;g) podľa potreby posudzuje a prijíma v súlade s článkom 10 ďalšie prílohy k tomuto dohovoru;h) podľa potreby posudzuje a prijíma protokoly v súlade s článkom 8;i) zriaďuje tie pomocné orgány, ktoré považuje za potrebné pre vykonávanie tohto dohovoru;j) podľa potreby vyhľadáva služby príslušných medzinárodných orgánov a vedeckých výborov, najmä Svetovej meteorologickej organizácie a Svetovej zdravotníckej organizácie, ako aj Koordinačného výboru pre ozónovú vrstvu, v oblasti vedeckého výskumu, systematických pozorovaní a ostatných činností týkajúcich sa cieľov tohto dohovoru a podľa potreby využíva informácie od týchto orgánov a výborov;k) posudzuje a vykonáva všetky ďalšie činnosti, ktoré môžu byť potrebné na dosiahnutie účelu tohto dohovoru.5. Organizácia Spojených národov, jej špecializované agentúry a Medzinárodná agentúra pre atómovú energiu, ako aj každý štát, ktorý nie je stranou tohto dohovoru, môže byť na zasadaniach Konferencie zastúpený pozorovateľmi. Každý orgán alebo agentúra, či už národná alebo medzinárodná, vládna alebo mimovládna, kvalifikovaná v oblastiach týkajúcich sa ochrany ozónovej vrstvy, ktorá informovala sekretariát o svojom želaní byť zastúpená na niektorom zasadaní Konferencie strán ako pozorovateľ, môže byť prizvaná, pokiaľ proti tomu nenamieta najmenej jedna tretina prítomných strán. Prijatie a účasť pozorovateľov podlieha rokovaciemu poriadku, ktorý prijala Konferencia strán.Článok 7Sekretariát1. Úlohou sekretariátu je:a) organizovať zasadania ustanovené v článkoch 6, 8, 9 a 10 a poskytovať im služby;b) vypracovávať a poskytovať správy založené na informáciách prijatých v súlade s článkami 4 a 5, ako aj na informáciách získaných zo zasadaní pomocných orgánov zriadených podľa článku 6;c) vykonávať funkcie, ktoré mu pridelil protokol;d) vypracovávať správy o činnostiach, ktoré vykonáva pri plnení svojich funkcií na základe tohto dohovoru, a predkladať ich Konferencii strán;e) zabezpečovať potrebnú koordináciu s inými príslušnými medzinárodnými orgánmi, najmä zapájať sa do tých administratívnych a zmluvných opatrení, ktoré môžu byť potrebné na efektívne vykonávanie jeho funkcií;f) vykonávať také ďalšie funkcie, ktoré môže určiť Konferencia strán.2. Funkcie sekretariátu bude do skončenia prvého riadneho zasadania Konferencie strán, ktoré sa bude konať podľa článku 6, dočasne vykonávať Environmentálny program Organizácie Spojených národov. Konferencia strán na svojom prvom riadnom zasadaní vymenuje sekretariát spomedzi tých existujúcich príslušných medzinárodných organizácií, ktoré prejavili svoju ochotu vykonávať funkcie sekretariátu podľa tohto dohovoru.Článok 8Prijatie protokolov1. Konferencia strán môže na zasadaní prijať protokoly podľa článku 2.2. Sekretariát oznámi stranám znenie každého z navrhnutých protokolov najmenej šesť mesiacov pred zasadaním.Článok 9Zmeny a doplnenia dohovoru alebo protokolov1. Každá strana môže navrhnúť zmeny a doplnenia tohto dohovoru alebo každého protokolu. Tieto zmeny a doplnenia musia patrične zohľadňovať, okrem iného, príslušné vedecké a technické úvahy.2. Zmeny a doplnenia tohto dohovoru sa prijímajú na zasadaní Konferencie strán. Zmeny a doplnenia každého protokolu sa prijímajú na zasadaní strán príslušného protokolu. Text každej navrhovanej zmeny a doplnenia tohto dohovoru alebo každého protokolu okrem prípadov, keď v tomto protokole môže byť ustanovené inak, oznámi sekretariát stranám najmenej šesť mesiacov pred zasadaním, na ktorom sú zmena a doplnenie navrhnuté na prijatie. Sekretariát oznámi navrhnuté zmeny a doplnenia pre informáciu aj signatárom tohto dohovoru.3. Strany vyvinú všetku snahu na to, aby dospeli k dohode o každej navrhnutej zmene a doplnení tohto dohovoru na základe vzájomnej zhody. Ak boli všetky snahy o zhodu vyčerpané a nedospelo sa k dohode, poslednou možnosťou je, že zmena a doplnenie sa prijmú trojštvrtinovou väčšinou hlasov strán, ktoré sú prítomné, a hlasujú a depozitár ju predloží všetkým stranám na ratifikáciu, schválenie alebo prijatie.4. Postup uvedený v odseku 3 platí pre zmeny a doplnenia každého protokolu okrem prípadu, keď na ich prijatie postačuje dvojtretinová väčšina strán tohto protokolu, ktoré sú prítomné a hlasujú.5. Ratifikácia, schválenie alebo prijatie zmien a doplnení sa písomne oznamuje depozitárovi. Zmeny a doplnenia prijaté v súlade s odsekmi 3 a 4 nadobúdajú účinnosť medzi stranami, ktoré ich prijali, v 90. deň odo dňa, kedy depozitár prijal oznámenie o ich ratifikácii, schválení alebo prijatí najmenej od troch štvrtín strán tohto dohovoru alebo najmenej od dvoch tretín strán príslušného protokolu okrem prípadov, keď môže byť v tomto protokole ustanovené inak. Po tomto termíne nadobúdajú zmeny a doplnenia účinnosť pre každú inú stranu v 90. deň odo dňa, kedy táto strana uloží svoj dokument o ratifikácii, schválení alebo prijatí týchto zmien a doplnení.6. Na účely tohto článku "strany, ktoré sú prítomné a hlasujú" sú strany, ktoré sú prítomné a odovzdali hlas za alebo proti.Článok 10Prijatie, zmeny a doplnenia príloh1. Prílohy k tomuto dohovoru alebo ku každému protokolu tvoria neoddeliteľnú súčasť tohto dohovoru alebo takého protokolu, a pokiaľ nie je výslovne ustanovené inak, odkaz na tento dohovor alebo jeho protokoly je súčasne odkazom na všetky prílohy k nim. Tieto prílohy sú obmedzené na vedecké, technické a administratívne záležitosti.2. Okrem prípadov, keď môže byť v každom protokole vzhľadom na jeho prílohy ustanovené inak, platí pre návrh, prijatie a nadobudnutie platnosti ďalších príloh k tomuto dohovoru alebo príloh k protokolu tento postup:a) prílohy k tomuto dohovoru sa navrhujú a prijímajú podľa postupu ustanoveného v článku 9 ods. 2 a 3, kým prílohy ku každému protokolu sa navrhujú a prijímajú podľa postupu ustanoveného v článku 9 ods. 2 a 4;b) každá strana, ktorá nemôže schváliť ďalšiu prílohu k tomuto dohovoru alebo prílohu ku ktorémukoľvek protokolu, ktorého je stranou, to písomne oznámi depozitárovi do šiestich mesiacov odo dňa prijatia oznámenia od depozitára. Depozitár bez meškania upovedomí všetky strany o každom takom oznámení, ktoré prijal. Strana môže kedykoľvek nahradiť predchádzajúce vyhlásenie o námietkach prijatím a tieto prílohy potom nadobudnú platnosť pre túto stranu.c) po uplynutí šiestich mesiacov odo dňa prijatia oznámenia od depozitára príloha nadobúda platnosť pre všetky strany tohto dohovoru alebo každého príslušného protokolu, ktoré nepredložili oznámenie v súlade s ustanovením písmena b).3. Návrh, prijatie a nadobudnutie účinnosti zmien a doplnení príloh tohto dohovoru alebo každého protokolu podlieha rovnakému postupu, ako v prípade návrhu, prijatia a nadobudnutia platnosti príloh k dohovoru alebo príloh k protokolu. Prílohy a zmeny a doplnenia k nim musia patrične zohľadňovať, okrem iného, príslušné vedecké a technické úvahy.4. Ak je súčasťou ďalšej prílohy alebo zmeny a doplnenia prílohy zmena a doplnenie tohto dohovoru alebo ktoréhokoľvek protokolu, táto ďalšia príloha alebo zmenená a doplnená príloha nenadobudne platnosť dovtedy, kým nenadobudne účinnosť zmena a doplnenie tohto dohovoru alebo príslušného protokolu.Článok 11Riešenie sporov1. V prípade sporu medzi stranami týkajúceho sa výkladu alebo uplatňovania tohto dohovoru hľadajú príslušné strany riešenie vyjednávaním.2. Ak príslušné strany nemôžu vyjednávaním dospieť k dohode, môžu sa spoločne snažiť o sprostredkovanie prostredníctvom tretej strany alebo ju o sprostredkovanie požiadať.3. Pri ratifikácii, prijímaní, schvaľovaní alebo pristupovaní k tomuto dohovoru alebo kedykoľvek potom môže štát alebo regionálna organizácia pre hospodársku integráciu písomne vyhlásiť depozitárovi, že kvôli sporu, ktorý nebol vyriešený v súlade s odsekom 1 alebo 2, prijíma jeden alebo obidva nasledujúce prostriedky riešenia sporov ako záväzné:a) rozhodcovské konanie v súlade s postupmi, ktoré prijala Konferencia strán na svojom prvom riadnom zasadaní;b) predloženie sporu Medzinárodnému súdnemu dvoru.4. Ak strany neprijali rovnaký postup, alebo ak neprijali žiadny postup v súlade s odsekom 3, spor sa predloží na zmierovacie konanie v súlade s odsekom 5, pokiaľ sa strany nedohodnú inak.5. Na žiadosť jednej zo strán sporu sa vytvorí zmierovacia Komisia. Táto Komisia je zložená z rovnakého počtu členov, ktorých menovala každá dotknutá strana, a predsedu, ktorého si spoločne zvolia členovia menovaní každou stranou. Táto Komisia vydá konečné a odporúčajúce rozhodnutie, ktoré tieto strany zvážia v dobrej viere.6. Ustanovenia tohto článku platia vzhľadom na ktorýkoľvek protokol okrem prípadov, keď je v príslušnom protokole ustanovené inak.Článok 12PodpisTento dohovor je prístupný na podpis štátom a regionálnym organizáciám pre hospodársku integráciu na Federálnom ministerstve zahraničných vecí Rakúskej republiky vo Viedni od 22. marca 1985 do 21. septembra 1985 a v ústredí Organizácie Spojených národov v New Yorku od 22. septembra 1985 do 21. marca 1986.Článok 13Ratifikácia, prijatie alebo schválenie1. Tento dohovor a každý protokol podlieha ratifikácii, prijatiu alebo schváleniu zo strany štátov a regionálnych organizácií pre hospodársku integráciu. Dokumenty o ratifikácii, prijatí alebo schválení sa uložia u depozitára.2. Každá organizácia uvedená v odseku 1, ktorá sa stane stranou tohto dohovoru alebo ktoréhokoľvek protokolu bez toho, aby bol niektorý z jej členských štátov jeho stranou, je viazaná všetkými záväzkami vyplývajúcimi z tohto dohovoru, prípadne protokolu. V prípade takých organizácií, ktorých jeden alebo viac členských štátov je stranou tohto dohovoru alebo príslušného protokolu, táto organizácia a jej členské štáty rozhodnú o zodpovednosti, ktorá im prislúcha za plnenie ich záväzkov vyplývajúcich z tohto dohovoru, resp. protokolu. V týchto prípadoch organizácia a jej členské štáty nie sú oprávnené súbežne uplatňovať práva vyplývajúce z tohto dohovoru alebo príslušného protokolu.3. Organizácie uvedené v odseku 1 vo svojich dokumentoch o ratifikácii, prijatí alebo schválení vyhlásia rozsah svojej právomoci vzhľadom na záležitosti upravené týmto dohovorom alebo príslušným protokolom. Tieto organizácie tiež informujú depozitára o každej dôležitej zmene rozsahu svojej právomoci.Článok 14Pristúpenie1. Tento dohovor a každý protokol sú pripravené na pristúpenie štátov a regionálnych organizácií pre hospodársku integráciu odo dňa, kedy sa uzavrie možnosť podpísať tento dohovor alebo príslušný protokol. Listiny o pristúpení sú uložené u depozitára.2. Organizácie uvedené v odseku 1 vo svojich listinách o pristúpení vyhlásia rozsah svojej právomoci vzhľadom na záležitosti upravené týmto dohovorom alebo príslušným protokolom. Tieto organizácie tiež informujú depozitára o každej dôležitej zmene rozsahu svojej právomoci.3. Ustanovenia článku 13 odsek 2 sa vzťahujú na regionálne organizácie pre hospodársku integráciu, ktoré pristúpia k tomuto dohovoru alebo ku ktorémukoľvek protokolu.Článok 15Hlasovacie právo1. Každá strana tohto dohovoru alebo ktoréhokoľvek protokolu má jeden hlas.2. Okrem ustanovenia odseku 1 uplatňujú regionálne organizácie pre hospodársku integráciu v záležitostiach, ktoré sú v rozsahu ich právomoci, svoje hlasovacie právo s počtom hlasov rovným počtu ich členských štátov, ktoré sú stranami tohto dohovoru alebo príslušného protokolu. Tieto organizácie neuplatňujú svoje hlasovacie právo, ak toto právo uplatňujú ich členské štáty a naopak.Článok 16Vzťah medzi týmto dohovorom a jeho protokolmi1. Štát alebo regionálna organizácia pre hospodársku integráciu sa nemôže stať stranou protokolu, pokiaľ nie je stranou tohto dohovoru alebo pokiaľ sa ňou nestane.2. Rozhodnutia týkajúce sa každého protokolu prijímajú len strany príslušného protokolu.Článok 17Nadobudnutie platnosti1. Tento dohovor nadobúda platnosť v 90. deň odo dňa uloženia 20. listiny o ratifikácii, prijatí, schválení alebo pristúpení.2. Každý protokol, okrem prípadu, keď je v tomto protokole ustanovené inak, nadobúda platnosť v 90. deň odo dňa uloženia 11. listiny o ratifikácii, prijatí alebo schválení tohto protokolu alebo o pristúpení k nemu.3. Pre každú stranu, ktorá ratifikuje, prijme alebo schváli tento dohovor alebo k nemu pristúpi po uložení 20. listiny o ratifikácii, prijatí, schválení alebo pristúpení, tento dohovor nadobúda platnosť v 90. deň odo dňa, kedy táto strana uložila svoju listinu o ratifikácii, prijatí, schválení alebo pristúpení.4. Každý protokol, okrem prípadu, keď je v tomto protokole ustanovené inak, nadobúda platnosť pre stranu, ktorá tento protokol ratifikuje, prijme alebo schváli alebo k nemu pristúpi po nadobudnutí jeho platnosti podľa odseku 2, v 90. deň odo dňa, kedy táto strana uložila svoju listinu o ratifikácii, prijatí, schválení alebo pristúpení, alebo v deň, kedy pre túto stranu nadobúda platnosť tento dohovor, podľa toho, ktorý termín uplynie skôr.5. Na účel odsekov 1 a 2 sa žiadna listina, ktorú uložila regionálna organizácia pre hospodársku integráciu, nepovažuje za doplnkovú k listinám, ktoré uložili členské štáty tejto organizácie.Článok 18VýhradyK tomuto dohovoru nie je možné mať žiadne výhrady.Článok 19Odstúpenie1. Strana môže od tohto dohovoru odstúpiť formou odoslania písomného oznámenia depozitárovi kedykoľvek po štyroch rokoch odo dňa, kedy tento dohovor nadobudol platnosť pre túto stranu.2. Strana môže odstúpiť od ktoréhokoľvek protokolu okrem prípadov, keď je v tomto protokole stanovené inak, formou odoslania písomného oznámenia depozitárovi kedykoľvek po štyroch rokoch odo dňa, kedy tento protokol nadobudol platnosť pre túto stranu.3. Každé takéto odstúpenie nadobúda platnosť po uplynutí jedného roku odo dňa, kedy depozitár prijal oznámenie o odstúpení, alebo k takému neskoršiemu termínu, ktorý môže byť určený v oznámení o odstúpení.4. Každá strana, ktorá odstúpila od tohto dohovoru, sa považuje za stranu, ktorá odstúpila aj od každého protokolu, ktorého je stranou.Článok 20Depozitár1. Funkcie depozitára tohto dohovoru a všetkých jeho protokolov vykonáva generálny tajomník Organizácie spojených národov.2. Depozitár informuje strany najmä o:a) podpise tohto dohovoru a každého protokolu a o uložení listín o ratifikácii, prijatí, schválení alebo pristúpení v súlade s článkami 13 a 14;b) termíne, ku ktorému nadobúda platnosť tento dohovor alebo každý protokol v súlade s článkom 17;c) oznámení o odstúpení prijatom v súlade s článkom 19;d) prijatých zmenách a doplneniach tohto dohovoru a ktoréhokoľvek protokolu, o ich prijatí stranami a termínoch nadobudnutia ich účinnosti v súlade s článkom 9;e) všetkých oznámeniach týkajúcich sa prijatia alebo schválenia príloh a zmien a doplnení týchto príloh v súlade s článkom 10;f) oznámeniach od regionálnych organizácií pre hospodársku integráciu o rozsahu ich právomoci vzhľadom na záležitosti upravené týmto dohovorom a všetkými protokolmi a o všetkých zmenách v nich;g) vyhláseniach vydaných v súlade s článkom 11 ods. 3.Článok 21Autentickosť textovOriginál tohto dohovoru, ktorého arabské, čínske, anglické, francúzske, ruské a španielské znenia sú rovnako autentické, je uložený u generálneho tajomníka Organizácie Spojených národov.Na dôkaz toho zástupcovia, riadne poverení na tento účel, podpísali tento dohovor.Vo Viedni 22. marca 1985--------------------------------------------------Príloha IVÝSKUM A SYSTEMATICKÉ POZOROVANIA1. Strany tohto dohovoru uznávajú, že hlavnými vedeckými problémami sú:a) zmena ozónovej vrstvy, ktorá by viedla k zmene množstva slnečného ultrafialového žiarenia s biologickými účinkami (UV-B), ktoré dopadá na povrch Zeme, a možné dôsledky pre ľudské zdravie, pre organizmy, ekosystémy a materiály užitočné pre ľudstvo;b) zmena zvislého rozloženia ozónu, ktorá by mohla zmeniť teplotnú štruktúru atmosféry a možné dôsledky pre počasie a podnebie.2. Strany tohto dohovoru v súlade s článkom 3 spolupracujú pri vykonávaní výskumu a systematických pozorovaní a pri formulovaní odporúčaní pre budúci výskum a pozorovanie v takých oblastiach, ako je:a) Výskum fyziky a chémie atmosféryi) komplexné teoretické modely: ďalší vývoj modelov, ktoré zohľadňujú interakcie medzi radiačnými, dynamickými a chemickými procesmi; štúdie súčasného pôsobenia rôznych umelých a v prírode sa vyskytujúcich druhov na atmosférický ozón; výklad súborov údajov zo satelitných a nesatelitných meraní; vyhodnocovanie trendov atmosférických a geofyzikálnych parametrov a vývoj metód priraďovania zmien týchto parametrov osobitným príčinám;ii) laboratórne štúdie: pomerových koeficientov, absorbčných účinných prierezov a mechanizmov troposférických a stratosférických chemických a fotochemických procesov; spektroskopických údajov podporujúcich merania polí vo všetkých príslušných spektrálnych oblastiach;iii) merania polí: koncentrácia a prúdenie kľúčových zdrojových plynov prírodného aj antropogénneho pôvodu; atmosférické dynamické štúdie; súbežné merania fotochemicky príbuzných druhov nadol až po planetárnu hraničnú vrstvu pomocou miestnych a diaľkových snímacích prístrojov; vzájomné porovnávanie rôznych snímačov vrátane koordinovaných korelačných meraní pre satelitné prístrojové vybavenie; trojrozmerné polia kľúčových stopových zložiek atmosféry, spektrálneho toku slnečného žiarenia a meteorologických parametrov;iv) vývoj prístrojov vrátane satelitných a nesatelitných snímačov stopových zložiek atmosféry, toku slnečného žiarenia a meteorologických parametrov.b) Výskum zdravotných, biologických a fotodegradačných účinkovi) vzťah medzi ožiarením človeka viditeľným a ultrafialovým slnečným žiarením a a) vývoj nemelanómovej a melanómovej rakoviny kože a b) účinky na imunitný systém;ii) účinky UV-B žiarenia vrátane závislosti od vlnovej dĺžky na a) poľnohospodárske plodiny, lesy a ostatné pozemské ekosystémy a b) vodný potravinový reťazec a rybolov, ako aj na možný útlm tvorby kyslíka morským fytoplanktónom;iii) mechanizmy, ktorými UV-B žiarenie pôsobí na biologické materiály, druhy a ekosystémy, vrátane: vzťahu medzi dávkou, dávkovým príkonom a reakciou, fotoopravou, prispôsobením a ochranou;iv) štúdie spektra biologického pôsobenia a spektrálnej odozvy pomocou polychromatického žiarenia s cieľom zahrnúť možné interakcie rôznych oblastí vlnových dĺžok;v) vplyv UV-B žiarenia na: citlivosti a činnosti biologických druhov dôležitých pre biosférickú rovnováhu; prvotné procesy, ako je fotosyntéza a biosyntéza;vi) vplyv UV-B žiarenia na fotodegradáciu znečisťujúcich látok, poľnohospodárskych chemikálií a ostatných materiálov.c) Výskum účinkov na podnebiei) teoretické a pozorovacie štúdie radiačných účinkov ozónu a ostatných stopových druhov a dopad na parametre podnebia, ako sú teploty zemského a oceánskeho povrchu, zrážkové modely, výmena medzi troposférou a stratosférou;ii) vyšetrovanie účinkov týchto klimatických dosahov na rôzne hľadiská ľudskej činnosti.d) Systematické pozorovania:i) stavu ozónovej vrstvy (t. j. priestorová a časová premenlivosť celkového obsahu stĺpca a zvislého rozloženia) uvedením Globálneho systému pozorovania ozónu založeného na integrácii satelitných a pozemných systémov do plnej prevádzky;ii) troposférických a stratosférických koncentrácií zdrojových plynov v skupinách HOx, NOx, ClOx a v uhlíkovej skupine;iii) teploty od zemského povrchu až po mezosféru pomocou pozemných aj satelitných systémov;iv) toku slnečného žiarenia rozloženého na vlnové dĺžky vstupujúceho do atmosféry Zeme a tepelného žiarenia rozloženého na vlnové dĺžky opúšťajúceho atmosféru Zeme, pomocou satelitných meraní;v) toku slnečného žiarenia rozloženého na vlnové dĺžky dopadajúceho na povrch Zeme v ultrafialovom pásme s biologickými účinkami (UV-B);vi) vlastností aerosólov a ich rozloženia od zemského povrchu až po mezosféru pomocou pozemných, vzdušných a satelitných systémov;vii) klimaticky dôležitých premenných podporou programov meteorologických povrchových meraní vysokej kvality;viii) stopových druhov, teplôt, toku slnečného žiarenia a aerosólov pomocou zdokonalených metód analýzy globálnych údajov.3. Strany tohto dohovoru spolupracujú pri podpore vhodného vedeckého a technického výcviku potrebného pre účasť na výskume a systematických pozorovaniach opísaných v tejto prílohe, pričom zohľadňujú najmä potreby rozvojových krajín. Zvláštny dôraz by sa mal klásť na vzájomnú kalibráciu pozorovacieho prístrojového vybavenia a metód s cieľom vytvárať porovnateľné alebo normalizované súbory vedeckých údajov.4. Predpokladá sa, že tieto chemické látky prírodného alebo antropogénneho pôvodu, ktoré nie sú uvedené v prioritnom poradí, majú schopnosti meniť chemické a fyzikálne vlastnosti ozónovej vrstvy.a) Uhlíkaté látkyi) Oxid uhoľnatý (CO)Oxid uhoľnatý má významné prírodné a antropogénne zdroje a predpokladá sa, že zohráva dôležitú priamu úlohu v troposférickej fotochémii a nepriamu úlohu v stratosférickej fotochémii.ii) Oxid uhličitý (CO2)Oxid uhličitý má významné prírodné a antropogénne zdroje a vplýva na stratosférický ozón tým, že ovplyvňuje tepelnú štruktúru atmosféry.iii) Metán (CH4)Metán má prírodné aj antropogénne zdroje a účinkuje na troposférický aj stratosférický ozón.iv) Nemetánové druhy uhľovodíkovNemetánové druhy uhľovodíkov, ktoré pozostávajú z veľkého počtu chemických látok, majú prírodné aj antropogénne zdroje a zohrávajú priamu úlohu v troposférickej fotochémii a nepriamu úlohu v stratosférickej fotochémii.b) Dusíkaté látkyi) Oxid dusný (N2O)Dominantnými zdrojmi N2O sú prírodné zdroje, ale stále dôležitejšími sa stávajú antropogénne príspevky. Oxid dusný je prvotným zdrojom stratosférických látok typu NOx, ktoré zohrávajú veľmi dôležitú úlohu pri kontrole nadbytku atmosférického ozónu.ii) Oxidy dusíka (NOx)Pozemné zdroje NOx zohrávajú dôležitú priamu úlohu len v troposférických fotochemických procesoch a nepriamu úlohu v stratosférickej fotochémii, kým privedenie NOx do blízkosti tropopauzy môže viesť priamo k zmene hornotroposférického a stratosférického ozónu.c) Chlórové látkyi) Plne halogenované alkány, napr. CCl4, CFCl3 (CFC-11), CF2Cl2 (CFC-12), C2F3Cl3 (CFC-113), C2F4Cl2 (CFC-114)Plne halogenované alkány sú antropogénne a pôsobia ako zdroj látok typu ClOx, ktoré zohrávajú veľmi dôležitú úlohu vo fotochémii ozónu, najmä v oblasti výšok od 30 do 50 kilometrov;ii) Čiastočne halogenované alkány, napr. CH3Cl, CHF2Cl (CFC-22), CH3CCl3, CHFCl2 (CFC-21)Zdroje CH3Cl sú prírodné, kým ostatné uvedené čiastočne halogenované alkány sú antropogénneho pôvodu. Tieto plyny pôsobia aj ako zdroj stratosférických látok typu ClOx.d) Brómové látkyPlne halogenované alkány, napr. CF3BrTieto plyny sú antropogénne a pôsobia ako zdroj látok typu BrOx, ktoré sa chovajú podobným spôsobom ako ClOx.e) Vodíkaté látkyi) Vodík (H2)Vodík, ktorý má prírodný a antropogénny zdroj, zohráva malú úlohu v stratosférickej fotochémii;ii) Voda (H2O)Voda, ktorá má prírodný zdroj, zohráva veľmi dôležitú úlohu v troposférickej aj stratosférickej fotochémii. Medzi miestne zdroje vodných pár v stratosfére patrí oxidácia metánu a v menšej miere vodíka.--------------------------------------------------Príloha IIVÝMENA INFORMÁCIÍ1. Strany tohto dohovoru uznávajú, že zhromažďovanie a výmena informácií je dôležitým prostriedkom realizácie cieľov tohto dohovoru a zabezpečovania toho, aby všetky činnosti, ktoré sa môžu vykonávať, boli vhodné a nestranné. Z tohto dôvodu si strany vymieňajú vedecké, technické, spoločensko-hospodárske, obchodné, komerčné a právne informácie.2. Strany tohto dohovoru by pri rozhodovaní o tom, ktoré informácie je potrebné zhromažďovať a vymieňať, mali zohľadňovať užitočnosť týchto informácií a náklady na ich získavanie. Strany ďalej uznávajú, že spolupráca na základe tejto prílohy musí byť zlučiteľná s vnútroštátnymi zákonmi, inými právnymi predpismi a postupmi týkajúcimi sa patentov, obchodného tajomstva a ochrany dôverných a vlastníckych informácií.3. Vedecké informácieDo tejto skupiny patria informácie o:a) plánovanom a prebiehajúcom výskume financovanom vládou alebo zo súkromných zdrojov, ktorého cieľom je uľahčovať koordináciu výskumných programov tak, aby sa dosiahlo najefektívnejšie využívanie dostupných národných a medzinárodných zdrojov;b) emisných údajoch potrebných pre výskum;c) vedecké výsledky publikované v partnersky posudzovanej literatúre o chápaní fyziky a chémie atmosféry Zeme a jej náchylnosti na zmenu, najmä o stave ozónovej vrstvy a účinkoch na ľudské zdravie, životné prostredie a podnebie, ku ktorým by viedli zmeny buď celkového obsahu stĺpca, alebo zvislého rozloženia ozónu vo všetkých časových merítkach;d) hodnotení výsledkov výskumu a o odporúčaniach pre budúci výskum.4. Technické informácieDo tejto skupiny patria informácie o:a) dostupnosti a cene chemických náhrad a alternatívnych technológií, ktorými sa majú znižovať emisie látok meniacich ozón, a s tým súvisiaceho plánovaného alebo prebiehajúceho výskumu;b) obmedzeniach a všetkých rizikách spojených s používaním chemických alebo iných náhrad a alternatívnych technológií.5. Spoločensko-hospodárske a obchodné informácie o látkach uvedených v prílohe IDo tejto skupiny patria informácie o:a) výrobe a výrobnej kapacite;b) používaní a vzoroch používania;c) dovoze/vývoze;d) nákladoch, rizikách a prínosoch ľudských činností, ktoré môžu nepriamo meniť ozónovú vrstvu, a o dosahoch regulačných úkonov, ktoré už boli vykonané alebo sa zvažujú, na kontrolu týchto činností.6. Právne informácie:Do tejto skupiny patria informácie o:a) vnútroštátnych zákonoch, administratívnych opatreniach a právnom výskume súvisiacom s ochranou ozónovej vrstvy;b) medzinárodné dohody vrátane dvojstranných dohôd, súvisiace s ochranou ozónovej vrstvy;c) metódach a podmienkach vydávania licencií a dostupnosti patentov súvisiacich s ochranou ozónovej vrstvy.--------------------------------------------------


text:
26.6.2004
 IT
 Gazzetta ufficiale dell'Unione europea
 C 168/3
 Domanda di pronuncia pregiudiziale proposta dal The Special Commissioners (Regno Untito), con ordinanza 29 aprile 2004, nella causa Cadbury Schweppes plc et Cadbury Schweppes Overseas Ltd contro the Commissioners of Inland Revenue
 (Causa C-196/04)
 (2004/C 168/05)
 Con ordinanza 29 aprile 2004, pervenuta nella cancelleria della Corte il 3 maggio 2004, nella causa Cadbury Schweppes plc et Cadbury Schweppes Overseas Ltd contro the Commissioners of Inland Revenue, The Special Commissioners (Regno Untito) ha sottoposto alla Corte di giustizia delle Comunità europee le seguenti questioni pregiudiziali:
 «Se gli artt. 43 CE, 49 CE e 56 CE ostino ad una normativa tributaria nazionale come quella di cui trattasi nel procedimento principale, che, in determinate circostanze, impone un'imposta su una società avente sede in detto Stato membro, tenuto conto degli utili di una società consociata avente sede in un altro Stato membro e soggetta a un onere tributario inferiore».


text:
 19.6.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 161/46
 Жалба, подадена на 7 април 2010 г. — Entegris/СХВП — Optimize Technologies (OPTIMIZE TECHNOLOGIES)
 (Дело T-163/10)
 (2010/C 161/73)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Entegris, Inc. (Billerica, Съединените щати) (представители: T. Ludbrook, Barrister и M. Rosser, Solicitor)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Optimize Technologies, Inc. (Орегон, Съединените щати)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се уважи жалбата;
 —
 да се отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 18 януари 2010 г. по преписка R 802/2009-2;
 —
 да се отхвърли обсъжданата заявка за марка на Общността; и
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски, включително и разноските, направени в производството по възражение и в производството по обжалване.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „OPTIMIZE TECHNOLOGIES“ за стоки от клас 9
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: регистрация на словна марка на Общността „OPTIMIZER“ за стоки от класове 1, 9 и 11
 Решение на отдела по споровете: приема възражението.
 Решение на апелативния състав: отменя спорното решение и отхвърля възражението в неговата цялост.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009 на Съвета доколкото апелативният състав не е приложил посочената правна разпоредба в съответствие с релевантната съдебна практика и поради това неправилно е приел, че не съществува вероятност от объркване между разглежданите марки.


type: wikipedia

text:
You're Gorgeous è un brano musicale del gruppo britannico Babybird, pubblicato nel 1996 come secondo singolo estratto dal loro sesto album Ugly Beautiful.
 È il brano di maggior successo commerciale del gruppo, nonché l'unico ad aver raggiunto la top ten nella classifica britannica dei singoli e la top 40 in Australia, Irlanda, Islanda, Italia, Nuova Zelanda e Svezia.
 Descrizione
 Malgrado l'apparenza di una canzone d'amore, il brano descrive in tono sarcastico il punto di vista di una modella che viene sfruttata da un fotografo. Il cantante e autore della canzone, Stephen Jones, ha affermato che il brano non è "una canzone propriamente pop. È anzi abbastanza maligna e sgradevole; se qualcuno te la dedicasse non dovresti prenderla come un complimento, anche se la gente la suona ai matrimoni."
 Accoglienza
 You're Gorgeous ha raggiunto la terza posizione nella classifica britannica dei singoli più venduti nell'ottobre 1996 e ottenuto la certificazione di disco di platino con più di copie vendute nel Regno Unito.
 La canzone ha inoltre ricevuto una candidatura per British Single of the Year ai BRIT Awards del 1997, senza però vincere il riconoscimento, andato a Wannabe delle Spice Girls. In Italia la canzone ha raggiunto la 18a posizione nella classifica dei brani più ascoltati ad aprile del 1998, due anni dopo la pubblicazione in patria, dopo essere stata adoperata come colonna sonora per lo spot di una nota marca di acqua minerale.
 Nella sua recensione all'album Ugly Beautiful, AllMusic elogia You're Gorgeous definendolo un "brano pop orecchiabile senza alcuno sforzo" che "irradia una sessualità deviata".
 Classifiche
 Note
 Collegamenti esterni


type: other

text:
Riigilõivuseaduse § 57 lõigete 1 ja 22 ning lisa 1 viimase lause (1. jaanuarist kuni 23. märtsini 2011 kehtinud redaktsioonis) põhiseaduslikkuse kontroll – Riigi Teataja
 Riigilõivuseaduse § 57 lõigete 1 ja 22 ning lisa 1 viimase lause (1. jaanuarist kuni 23. märtsini 2011 kehtinud redaktsioonis) põhiseaduslikkuse kontroll
 RT I, 10.11.2011, 4
 3-4-1-17-11
 Eesistuja Märt Rask, liikmed Peeter Jerofejev, Ott Järvesaar, Henn Jõks ja Harri Salmann
 Riigilõivuseaduse § 57 lõigete 1 ja 22 ning lisa 1 viimase lause (1. jaanuarist kuni 23. märtsini 2011 kehtinud redaktsioonis) põhiseaduslikkuse kontroll osas, milles need nägid ette kohustuse tasuda tsiviilasjas hinna puhul üle 639 116 euro 48 sendi apellatsioonkaebuselt riigilõivu 3 protsenti tsiviilasja hinnast, kuid mitte rohkem kui 131 955 eurot 82 senti
 Tallinna Ringkonnakohtu 9. juuni 2011. aasta kohtuotsus tsiviilasjas nr 2-08-91997
 Tunnistada, et riigilõivuseaduse (RT I 2010, 21, 107; RT I, 17.03.2011, 1) § 57 lõiked 1 ja 22 ning lisa 1 viimane lause (1. jaanuarist kuni 23. märtsini 2011 kehtinud redaktsioonis) nende koostoimes olid vastuolus põhiseadusega osas, milles need nägid ette kohustuse tasuda tsiviilasjas hinna puhul üle 639 116 euro 48 sendi apellatsioonkaebuselt riigilõivu 3 protsenti tsiviilasja hinnast, kuid mitte rohkem kui 131 955 eurot 82 senti.
 1. OÜ Avalist esitas 31. detsembril 2008 Harju Maakohtusse Swedbank Liising Aktsiaseltsi vastu hagi ja palus lõpliku nõudena kostjalt hagejale välja mõista kahjuhüvitise 69 462 732 krooni ja viivise seadusjärgses määras alates 24. septembrist 2009 kuni põhinõude täieliku rahuldamiseni.
 2. Harju Maakohus tegi 28. jaanuaril 2011 otsuse, millega mõistis kostjalt hagejale välja kahjuhüvitise 34 731 366 krooni (2 219 738 eurot 86 senti), viivise ajavahemiku eest 24. september 2009 kuni 28. jaanuar 2011 summas 3 761 406 krooni 94 senti (240 397 eurot 72 senti) ja alates 29. jaanuarist 2011 kuni põhinõude täieliku rahuldamiseni võlaõigusseaduse § 113 lõike 1 teise lause järgi.
 3. Maakohtu otsuse peale esitas kostja apellatsioonkaebuse, milles palus tühistada maakohtu otsuse osas, millega hagi rahuldati, ja teha uus otsus, millega jäetakse hagi rahuldamata. Maakohtu otsuse peale esitas hageja vastuapellatsioonkaebuse, milles palus tühistada maakohtu otsuse osas, millega hagi jäeti rahuldamata, ja teha uus otsus, millega rahuldatakse hagi täielikult. Mõlemad menetlusosalised palusid jätta põhiseadusega vastuolu tõttu kohaldamata riigilõivuseaduse (RLS) lisa nr 1 sätte, mille kohaselt tsiviilasja hinna puhul üle 639 116 euro 48 sendi on riigilõivu täismäär 3 protsenti tsiviilasja hinnast, kuid mitte rohkem kui 131 955 eurot 82 senti, leides, et 73 804 euro 10 sendi suuruse riigilõivu nõudmine apellatsioonimenetluses ei ole mõõdukas ja piirab ebaproportsionaalselt põhiõigust pöörduda oma õiguste kaitseks kohtusse.
 4. Tallinna Ringkonnakohus tühistas 9. juuni 2011. aasta kohtuotsusega tsiviilasjas nr 2-08-91997 Harju Maakohtu 28. jaanuari 2011. aasta otsuse ja tegi asjas uue otsuse, millega jättis hagi rahuldamata. Ringkonnakohus rahuldas seega Swedbank Liising AS-i apellatsioonkaebuse ja jättis rahuldamata OÜ Avalist vastuapellatsioonkaebuse. Ringkonnakohus mõistis OÜ-lt Avalist riigi tuludesse vastuapellatsioonkaebuse esitamisel tasumisele kuuluva riigilõivu 19 173 eurot 49 senti ning OÜ-lt Avalist ja Swedbank Liising AS-lt solidaarselt riigi tuludesse apellatsioonkaebuse esitamisel tasumisele kuluva riigilõivu 19 173 eurot 49 senti. Tallinna Ringkonnakohus jättis kohaldamata riigilõivuseaduse lisa 1 viimase lause (kuni 23. märtsini 2011 kehtinud redaktsioonis) ja tunnistas selle põhiseadusega vastuolus olevaks.
 5. Tallinna Ringkonnakohtu otsus jõudis Riigikohtusse 13. juunil 2011.
 6. Juurdepääs õigusemõistmisele ja apellatsiooniõigus peavad olema tegelikult tagatud. Seadusesäte, mis näeb ette kohustuse tasuda apellatsioonkaebuse esitamisel riigilõivu 66 592 eurot 16 senti, piirab ringkonnakohtu hinnangul ebaproportsionaalselt konstitutsioonilist apellatsiooniõigust ja seeläbi ka põhiseadusega kaitstud juurdepääsu õigusemõistmisele (põhiseaduse (PS) § 15 lõige 1 ja § 24 lõige 5).
 6.1. Kuigi ringkonnakohus ei olnud olukorras, kus menetluses ilmneb, et apellatsioonkaebuselt või vastuapellatsioonkaebuselt ei ole nõutavat lõivu tasutud, vältimatult kohustatud apellatsioonkaebust või apellatsioonkaebusi läbi vaatamata jätma, on RLS lisa 1 viimane lause asjassepuutuv ka siis, kui ringkonnakohus kaebust või kaebusi läbi vaatamata ei jäta, sest sellisel juhul peab kohus vähem tasutud riigilõivu lõivu tasuma kohustatud menetlusosaliselt riigi tuludesse välja mõistma (tsiviilkohtumenetluse seadustiku (TsMS) § 179 lõige 1).
 6.2. 66 592 euro 16 sendi riigilõivu nõudmine piirab olulisel määral isikute jaoks juurdepääsu õigusemõistmisele ja jätab isikud olulisel määral ilma kohtuliku kaitseta, sest ebamõistlik oleks eeldada, et isikud peaksid vara omades, lepinguid sõlmides või mis tahes viisil tsiviilõiguslikes suhetes osaledes jätma varuks 6% neile kuuluva vara väärtusest, lepinguga omandatava või võõrandatava vara väärtusest vms, sest seaduse kohaselt peab isik arvestama, et 639 116 eurot 48 senti ületava hagihinnaga hagi puhul tuleb riigilõivu tasuda 3% hagihinnast. Samas peab hageja arvestama ka võimalusega, et tal tuleb esitada maakohtu otsuse peale apellatsioonkaebus, mille esitamisel tuleb samuti tasuda lõivu 3% kaebuse hinnast.
 6.3. Enamasti ei saa isik kohtusse pöördumisega oodata seni, kuni ta suudab riigilõivu tasumiseks kuluva rahasumma koguda. Hagi esitamise aeg on piiratud aegumistähtaegadega, samuti on mitmete õigussuhete puhul kehtestatud õigust lõpetavad tähtajad. Apellatsioonkaebuse esitamisel tasumisele kuuluv riigilõiv tuleb leida apellandil 30 päeva jooksul alates sellest, kui ta maakohtu otsuse kätte saab, sest lõiv tuleb tasuda apellatsioonkaebuse esitamisel.
 6.4. Kuigi hageja võib põhjendatud hagi korral eeldada, et tasutud riigilõiv mõistetakse tema kasuks kostjalt välja, kannab riigilõivu kostjalt tagasisaamise riski hageja. Teiseks peab hageja jaoks olema tagatud kohtulik kaitse ka nendes olukordades, kus edulootus ei ole juba etteulatuvalt 100%-liselt tagatud. See, et riigilõiv mõistetakse hagi rahuldamise korral kostjalt välja, ei õigusta ebaproportsionaalseid riigilõive, sest ka kostjal peab olema võimalus hagile vastu vaielda olukorras, kus ta ei ole 100%-liselt hagi rahuldamata jäämises veendunud. Ringkonnakohus rõhutab, et paljudel juhtudel ei saa hagejale ega kostjale rahuldamata jäänud hagi esitamist või edutut hagile vastu vaidlemist ette heita. Paljude kohtumenetluste tulemus selgub alles asja sisulise arutamise käigus, kui on näiteks selge, milliseid tõendeid õnnestus koguda.
 6.5. See, et riigilõivu tasumise kohustuse korral võib isik, sh ka juriidiline isik taotleda menetlusabi, ei tähenda, et lubamatut põhiõiguste riivet ei esine. Üldjuhul peaks keskmine kohtusse pöörduja suutma ise tasuda asjas tasumisele kuuluva lõivu. See põhimõte peaks kehtima nii keskmise füüsilise isiku kui ka keskmise majanduskäibes osaleva juriidilise isiku suhtes. Menetlusabi saamise vajadus peaks olema erandlik. Teiseks ei tähenda menetlusabi seda, et asjas, milles antakse menetlusabi, toimuks kohtumenetlus tasuta. Menetlusabi andmine tähendab seda, et lõivu ei tule maksta üksnes hagi või apellatsioonkaebuse esitamisel. Lõiv tuleb menetlusabi andmise korral tasuda hiljem. Üksnes väga erandlike asjaolude korral võib kohus määrata, et lõiv, mille tasumisest oli hageja menetlusabi korras hagi esitamisel vabastatud, jääbki riigi tuludesse välja mõistmata (TsMS § 190 lõige 7). Ringkonnakohtu arvates peavad need asjaolud olema väga erandlikud, sest menetlusabi antakse üleüldse erandlikel juhtudel, st siis, kui isik ei ole oma majandusliku seisundi tõttu võimeline lõivu tasuma, ning TsMS § 190 lõike 2 tõttu peab kohus menetluse lõppedes ikkagi selle lõivu hagejalt välja mõistma, olgugi et kohus tuvastas, et hageja majanduslik olukord lõivu tasumist ei võimalda.
 6.6. Kuna hageja ega kostja apellatsioonkaebuse ja vastuapellatsioonkaebuse esitamisel riigilõivu tasunud ei ole ja ringkonnakohus jättis riigilõivu suurust määrava sätte põhiseadusega vastuolu tõttu kohaldamata, tuleb praegu kohaldada lähimat sätet, mis seaduses selle lõivu tasumisele kõige lähedasemat lõivu tasumise olukorda reguleerib. See on RLS lisa 1 tabeli n-ö viimane rida, mille kohaselt tuleb kuni 639 116 euro 48 sendi suuruse hagihinnaga hagi ja apellatsioonkaebuse esitamisel tasuda riigilõivu 19 173 eurot 49 senti. Seega tuleb apellandil ja vastuapellandil apellatsioonkaebuse ja vastuapellatsioonkaebuse esitamisel tasuda lõivu 19 173 eurot 49 senti. 27. mail 2011 toimunud kohtuistungil kinnitasid menetlusosaliste esindajad, et nad on sellise kohtu seisukohaga nõus.
 7. Riigikogu põhiseaduskomisjon nõustub Tallinna Ringkonnakohtu järeldustega praeguses asjas ning leiab, lähtudes Riigikohtu üldkogu 12. aprilli 2011. aasta otsusest kohtuasjas nr 3-2-1-62-10, et kuna praeguse vaidluse esemeks olev säte nägi ette veelgi suurema riigilõivu maksimummäära (131 955 eurot 82 senti) kui varem põhiseadusega vastuolus olevaks tunnistatud säte, on RLS lisa 1 viimane lause kuni 23. märtsini 2011 kehtinud redaktsioonis vastuolus PS § 24 lõikega 5.
 Sellised kahes kohtuastmes riigilõivuna tasutavad summad võivad osutuda ülemääraseks, kuna võivad muuta kohtusse pöördumise ja edasikaebamise äriühingutele kättesaamatuks. Äriühingud on erineva suuruse ja suutlikkusega ning osale äriühingutele võib nii suur riigilõiv olla seetõttu oma õiguste kohtulikul kaitsmisel ületamatuks takistuseks.
 OÜ Avalist
 8. Riigikohtu üldkogu on kohtuasjas nr 3-2-1-62-10 ja põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegium 14. aprilli 2011. aasta otsuses kohtuasjas nr 3-4-1-1-11 tunnistanud põhiseadusega vastuolus olevaks RLS lisa 1 viimase lause 1. jaanuarist 2009 kuni 31. detsembrini 2010 kehtinud redaktsioonis. Kuna praeguse põhiseaduslikkuse järelevalve menetluse esemeks olev õigusnorm ei erine sisuliselt varasemast redaktsioonist, siis on Riigikohtu kohtuasjades nr 3-2-1-62-10 ja 3-4-1-1-11 väljendatud seisukohad ülekantavad ka RLS lisa 1 kuni 23. märtsini 2011 kehtinud redaktsiooni põhiseaduspärasuse hindamisele. OÜ Avalist arvates tuleb RLS lisa 1 kuni 23. märtsini 2011 kehtinud redaktsioonis tunnistada põhiseadusega vastuolus olevaks samadel põhjendustel. OÜ Avalist hinnangul ei esine asjaolusid, mis tingiksid vajaduse Riigikohtu varasemaid seisukohti praeguses asjas muuta.
 9. Swedbank Liising AS leiab, et RLS lisa 1 viimase lause (kuni 23. märtsini 2011 kehtinud redaktsioonis) tuleks tunnistada põhiseadusega vastuolus olevaks. Arvestades, et Riigikohus on varem tunnistanud põhiseadusega vastuolus olevaks RLS lisa 1 viimase lause varasemas redaktsioonis, mis praeguse põhiseaduslikkuse järelevalve menetluse esemeks oleva õigusnormi sõnastusest sisuliselt ei erinenud, siis on Riigikohus varem selle küsimuse kohta seisukoha võtnud ning Swedbank Liising AS-i hinnangul puuduvad kaalukad põhjused varasema seisukoha muutmiseks.
 10. Õiguskantsler arvab, et kuna Tallinna Ringkonnakohus vaatas tsiviilasja nr 2-08-91997 sisuliselt läbi TsMS § 643 lõike 1 nõudeid rikkudes, ei ole põhiseaduslikkuse järelevalve algatamise taotlus pärast asja sisulist läbivaatamist lubatav. Ringkonnakohus ei oleks tohtinud põhivaidlust sisuliselt läbi vaadata enne, kui on lahendatud riigilõivu suuruse põhiseaduspärasuse küsimus, selle tulemusena määratud põhiseaduspärase suurusega riigilõiv ning apellatsioonkaebuse esitaja on selle tasunud.
 10.1. TsMS § 637 lõike 1 punkti 3 kohaselt ei võta kohus apellatsioonkaebust menetlusse, kui apellatsioonkaebuselt ei ole tasutud riigilõivu. Riigikohtu hiljutise praktika kohaselt tunnustatakse lahendust, kus kaebus võetakse menetlusse ka nimetatud sätte imperatiivi arvestamata (Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi 14. aprilli 2011. aasta otsus kohtuasjas nr 3-4-1-1-11, punkt 6). Sellisel juhul on kohus menetlusse võtnud puudustega apellatsioonkaebuse.
 10.2. Apellatsioonkaebuse menetlusse võtmine ei anna kohtule õigust kohe põhivaidlus lahendada, vaid tuleb kontrollida, kas ei esine seadusandja kehtestatud kohustuslikke kaebuse läbi vaatamata jätmise tingimusi. TsMS § 643 lõige 1 kohustab kohut jätma apellatsioonkaebuse määrusega läbi vaatamata, kui ilmneb, et apellatsioonkaebus oli võetud ringkonnakohtu menetlusse ebaõigesti, samuti muul seaduses sätestatud juhul. Riigilõivu tasumata jätmine on kõrvaldatav puudus, mille lahendamiseks antakse apellandile riigilõivu puuduva osa tasumiseks mõistlik tähtaeg. Kui apellant jätab kohtu nõudmise tähtpäevaks täitmata, jätab kohus apellatsioonkaebuse läbi vaatamata (lõige 2).
 10.3. Õiguskantsler leiab, et kuigi riigilõivu suurus on kohtumenetluse käigus korrigeeritav, on selle nõudmine ja tasumine enne asja sisulist lahendamist seaduse absoluutne nõue (v.a sellest vabastamisel). Seejuures tuleb nõuda põhiseadusega kooskõlas oleva riigilõivusumma tasumist. Praegu määras ringkonnakohus põhiseaduspärase riigilõivu suuruse, ootamata ära Riigikohtu seisukohta RLS lisa 1 viimase lause põhiseadusele vastavuse kohta. Selline ringkonnakohtu lahendus ei ole tsiviilkohtumenetluse seadustikuga ega ka põhiseaduslikkuse järelevalve kohtumenetluse seadusega kooskõlas, kuna ei arvesta võimalusega, et Riigikohus võiks jätta normi põhiseadusega vastuolus olevaks tunnistamata.
 10.4. Õiguskantsler lisab, et analüüsis endale antud nn normikontrolli tegemise pädevuse alusel RLS § 57 lõigete 1 ja 22 ning lisa 1 viimase lause koostoime regulatsiooni põhiseaduspärasust, kasutades seejuures konkreetse juhtumi asjaolusid. Õiguskantsler leiab, et 28. veebruari 2011. aasta seisuga oli RLS § 57 lõigete 1 ja 22 ning lisa 1 viimase lause koostoime alusel arvutatud riigilõiv suuruses 66 592 eurot 16 senti ülemäära kõrge, moonutas edasikaebeõiguse olemust ning seetõttu vastuolus PS § 24 lõikega 5 ning §-ga 11.
 10.5. Õiguskantsler märgib, et ka tsiviilvaidluse puhul tuleb menetlusosalise õigusemõistmise kulutuste kandmises osavõtu põhimõttesse suhtuda ettevaatlikkusega. Kohtumenetlus on üks olulisematest riigi tuumikfunktsioonidest, riikliku võimu teostamine, kus riik ei luba omakohut, vaid loob tegeliku võimaluse vaidluste rahumeelseks lahendamiseks ning kohtuotsuste täitmiseks. Kohtuvõimu suurem eesmärk on tugev õigusriik ja õigusrahu, mis on üks põhiseaduslikest väärtustest ja mille vastu on kaalukas avalik huvi. Õiguskantsler peab oluliseks, et ka lihtsa seadusereservatsiooniga põhiõiguse kasutamise reguleerimisel ja piiramisel arvestatakse, et tegemist on kohtu menetlusega, mida peetakse üheks olulisemaks põhiõiguseks, üldiselt õigusriigi keskseks põhimõtteks, ilma milleta ei saa õigusriik, demokraatia ja omariiklus eksisteerida.
 11. Justiitsministri arvates on RLS § 57 lõiked 1 ja 19 ning lisa 1 viimane lause (kuni 23. märtsini 2011 kehtinud redaktsioonis) põhiseaduspärased osas, milles need nägid ette kohustuse tasuda tsiviilasjas hinnaga üle 639 116 euro 48 sendi apellatsioonkaebuselt riigilõivu 3% asja hinnast.
 11.1. Kuna tsiviilkohtumenetluses on riigi/kohtu rolliks õiguskaitse, õigusemõistmise ja õigusrahu pakkumine omavahel kokkuleppele mittejõudnud poolte vahel, siis ei ole põhjendatud jätta kohtumenetluses tekkivad asja lahendamise kohtukulud olulises ulatuses kanda teiste riigieelarvesse laekuvate tulude arvel. Riigilõivumäärade puhul välditakse liigsete ja pahatahtlike kaebuste esitamist, arvestades menetlusökonoomia kui põhiseaduslikku järku õigusväärtusega (Riigikohtu üldkogu 16. mai 2008. aasta otsus kohtuasjas nr 3-1-1-88-07, punkt 43).
 11.2. Justiitsminister möönab, et vaidlustatud riigilõivumäär on küll kõrge, kuid jääb alla ebaproportsionaalselt koormava summa, kuivõrd eraõiguslikel juriidilistel isikutel on võimalik taotleda menetlusabi apellatsioonkaebuselt riigilõivu tasumisest täielikult või osaliselt vabastamiseks.
 Riigikohus on sedastanud, et on seadusandja otsustada, kas luua süsteem, kus apellatsioonkaebuse riigilõivud on võrdlemisi kõrged ja avada lisaks eraõiguslikele juriidilistele isikutele avar võimalus saada riigilõivu tasumiseks menetlusabi, või süsteem, kus edasikaebuselt tasutavad riigilõivud puuduvad või on suhteliselt madalad ning eraõiguslikud juriidilised isikud menetlusabi ei saa või saavad seda vaid piiratud juhtudel (Riigikohtu üldkogu otsus kohtuasjas nr 3-2-1-62-10, punkt 57.2). Riigikohtu kohtuasjas nr 3-2-1-62-10 tehtud otsuse tulemusena on eraõiguslikel juriidilistel isikutel võimalik taotleda menetlusabi apellatsioonkaebuselt riigilõivu tasumisest täielikult või osaliselt vabastamiseks. Seega ei ole vaidlustatud riigilõivumäär justiitsministri arvates ebaproportsionaalselt suur ega kahjusta ebaproportsionaalselt PS § 24 lõikest 5 tulenevat edasikaebeõigust.
 12. Riigilõivuseaduse (RT I 2010, 21, 107; RT I, 17.03.2011, 1) § 57 „Hagiavalduse, avalduse ja kaebuse läbivaatamine“ lõiked 1 ja 22:
 (22) Tsiviilasjas tehtud maakohtu otsuse peale apellatsioonkaebuse esitamisel tasutakse riigilõivu sama palju, kui tuleb tasuda hagi või muu avalduse esialgsel esitamisel maakohtule, arvestades apellatsioonkaebuse ulatust.“
 RIIGILÕIVU TÄISMÄÄRAD AVALDUSE ESITAMISE EEST TSIVIILKOHTUMENETLUSES (EURODES)
 Tsiviilasja hinna puhul üle 639 116,48 euro on riigilõivu täismäär 3 protsenti tsiviilasja hinnast, kuid mitte rohkem kui 131 955,82 eurot.“
 13. Apellatsioonkaebuse hind on praeguses tsiviilasjas 2 219 738 eurot 86 senti ja vastuapellatsioonkaebuse hind samuti 2 219 738 eurot 86 senti. Menetlusosalised oleksid pidanud tasuma sellise hinnaga asjadelt apellatsiooniastmes riigilõivu RLS § 57 lõigete 1 ja 22 ning lisa 1 viimase lause kohaselt 3% tsiviilasja hinnast, st kumbki eraldi 66 592 eurot 16 senti.
 14. Tallinna Ringkonnakohus võttis apellatsioonkaebused menetlusse ja vaatas tsiviilasjas nr 2-08-91997 OÜ Avalist hagi Swedbank Liising Aktsiaseltsi vastu läbi, ilma et Swedbank Liising Aktsiaselts oleks apellatsioonkaebuselt ja OÜ Avalist vastuapellatsioonkaebuselt riigilõivu tasunud (Tallinna Ringkonnakohtu 9. juuni 2011. aasta otsuse punkt 31). Ringkonnakohus võttis mõlemad apellatsioonkaebused menetlusse, märkides menetlusse võtmise määrustes nõuetekohaselt asja hinna apellatsioonimenetluses ja sellelt tasumisele kuuluva riigilõivu suuruse ning ka seda, et ringkonnakohus kujundab seisukoha makstava riigilõivu kohta menetluse käigus (Tallinna Ringkonnakohtu 10. märtsi 2011. aasta ja 4. aprilli 2011. aasta kohtumäärused tsiviilasjas nr 2-08-91997). Kohus viitas ka TsMS § 179 lõikele 1, mille kohaselt mõistab asja lahendav kohus tasumata või vähem tasutud riigilõivu kohustatud isikult välja asjas tehtavas lahendis või eraldi määrusega; ja TsMS § 643 lõikele 1, mille alusel jätab kohus apellatsioonkaebuse määrusega läbi vaatamata, kui ilmneb, et apellatsioonkaebus oli võetud ringkonnakohtu menetlusse ebaõigesti, samuti muul seaduses sätestatud juhul. Seda, et riigilõivu küsimus lahendatakse pärast kohtuistungit, selgitas kohus ka 27. mail 2011 toimunud kohtuistungil. Kohtuistungi protokolli järgi leidis kohus, et kuigi üheks riigilõivu tasumise kohustuse eesmärgiks on vältida põhjendamatult kohtusse pöördumist, tagab selle eesmärgi realiseerimise praeguse kohtuasja erilisi asjaolusid arvestades ka see, kui ringkonnakohus lahendab lõivu tasumise küsimuse pärast kohtuistungit. Samuti selgitas kohus, et „kaalub mõista lõiv välja otsusega ja algatada sellega ka põhiseaduslikkuse järelevalve menetlus“.
 15. Õiguskantsler leiab oma arvamuses Riigikohtule (punkt 6), et Tallinna Ringkonnakohus vaatas seega tsiviilasja nr 2-08-91997 läbi TsMS § 643 lõike 1 nõudeid rikkudes, mistõttu ei ole põhiseaduslikkuse järelevalve algatamise taotlus pärast asja sisulist läbivaatamist lubatav.
 16. Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi arvates oli Tallinna Ringkonnakohtul olukorras, kus kohus kahtles apellatsioonkaebuselt tasuda tuleva riigilõivu määra põhiseaduslikkuses, võimalik jätta apellatsioonkaebused TsMS § 3401 lõike 1 alusel käiguta ja tunnistada kaebuse käiguta jätmise määruses kohaldamisele kuuluvat riigilõivu määra ette nägevad sätted põhiseadusega vastuolus olevaks, algatades sellega põhiseaduslikkuse järelevalve menetluse põhiseaduslikkuse järelevalve kohtumenetluse seaduse (PSJKS) § 9 lõike 1 järgi. Sellises olukorras peaks ringkonnakohus lisaks määrama põhiseaduspärase riigilõivu, mida tuleks apellatsioonkaebuselt tasuda.
 17. Seega oleks nii juhul, kui Tallinna Ringkonnakohus oleks algatanud põhiseaduslikkuse järelevalve menetluse apellatsioonkaebuste käiguta jätmise määrustega, kui ka praegusel juhul, kui ringkonnakohus arutas asja sisuliselt, ringkonnakohus tunnistanud kehtiva riigilõivumäära põhiseadusvastaseks ja pidanud seetõttu määrama apellatsioonkaebustelt tasutava põhiseaduspärase riigilõivu määra. Kuna on vaja tagada menetlus mõistliku aja jooksul, oli kohtul võimalus kohtuasja edasi menetleda ja praeguse näite puhul ka jõuda tsiviilasjas põhimenetluses sisuliselt sama lõpplahendini. Seega ei takista ringkonnakohtu valitud menetlusstaadium kehtiva riigilõivu kohaldamata jätmiseks põhiseaduslikkuse küsimuse menetlust Riigikohtus.
 18. Samuti võimaldab TsMS § 179, mis näeb ette menetluskulude väljamõistmise ja sissenõudmise Eesti Vabariigi kasuks, lõike 1 alusel mõista asja lahendaval kohtul tasumata või vähem tasutud riigilõivu kohustatud isikult välja asjas tehtavas lahendis või eraldi määrusega. Lõike 2 alusel võib pärast asjas tehtud lahendi jõustumist riigilõivu välja mõista määrusega nii kohus, kelle menetluses kulud tekkisid, kui ka asja lahendanud maakohus. Määrust ei või teha, kui asjas tehtud kohtulahendi jõustumisest on möödunud üle kahe aasta.
 Seega on seadusega ette nähtud vähem tasutud riigilõivu täiendava väljamõistmise võimalus ja kontroll määratud riigilõivu üle, sh olukorras, kus kohus on võtnud asja menetlusse, ilma et kaebuselt oleks riigilõivu tasutud või oleks seda tasutud õiges määras. Seda, et riigi kasuks välja mõistetud menetlusabikulud saab kohus välja mõista asjas tehtavas lahendis või määrusega ja seda nii enne kui ka pärast asjas tehtud lahendi jõustumist, on leidnud ka Riigikohtu tsiviilkolleegium 7. oktoobril 2009. aastal kohtuasjas nr 3-2-1-96-09 tehtud määruse punktis 9 (vt ka Riigikohtu tsiviilkolleegiumi 25. mai 2011. aasta otsus kohtuasjas nr 3-2-1-36-11, punkt 19, ja kohtuasjas nr 3-2-1-28-11, punkt 17). Seega on ületatav olukord, kus apellatsioonkaebuselt pole enne menetlusse võtmist riigilõivu tasutud. Sellist olukorda tuleb siiski vältida, kuna see ei taga menetlusosalisele mh selgust selles, kui palju on vaja kaebuse esitamisel riigilõivu maksta, ja ei võimalda sellest tulenevalt otsustada, kas loobuda kaebuse esitamisest või mitte.
 19. Ringkonnakohtu eksimus menetlusseadustiku kohaldamisel ei too praeguses asjas kaasa apellatsioonkaebuselt makstava riigilõivu määra sätestavate normide asjassepuutumatust. Menetlusökonoomia seisukohast oleks põhjendamatu jätta Tallinna Ringkonnakohtu taotlus läbi vaatamata. Ringkonnakohtul oleks seejärel võimalus algatada põhiseaduslikkuse järelevalve asi määrusega, millega kohus peaks mõistma menetlusosalistelt välja vähem tasutud riigilõivu.
 20. Seega on Riigikohtul võimalik lahendada Tallinna Ringkonnakohtu põhiseaduslikkuse järelevalve taotlus. Seejuures lähtub kolleegium praeguses asjas menetlusökonoomiast ja konkreetse normikontrolli eesmärgist teenida eelkõige põhiõiguste kandjast menetlusosalise huve (Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi 28. mai 2008. aasta määrus kohtuasjas nr 3-4-1-4-08, punkt 15). Riigikohus on samuti aktsepteerinud sarnast ringkonnakohtu käitumist apellatsioonkaebuse menetlusse võtmisel olukorras, kus riigilõiv oli olulises osas maksmata (40 000 kr makstud, 770 000 kr maksmata), põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi 14. aprilli 2011. aasta lahendis kohtuasjas nr 3-4-2-1-11 (vt punkte 6 ja 43).
 21. Praeguses asjas on küsimuseks riigilõivu suuruse põhiseaduspärasus. Seejuures on kohtuasja asjaoludest tulenevalt säteteks, mille põhiseaduspärasust Riigikohus hindab, PSJKS § 14 lõike 2 esimese lause mõttes põhivaidluse lahendamisel asjassepuutuvad RLS § 57 lõiked 1 ja 22 ning lisa 1 viimane lause (1. jaanuarist kuni 23. märtsini 2011 kehtinud redaktsioonis) nende koostoimes osas, milles need nägid ette kohustuse tasuda tsiviilasjas hinna puhul üle 639 116 euro 48 sendi apellatsioonkaebuselt riigilõivu 3 protsenti tsiviilasja hinnast, kuid mitte rohkem kui 131 955 eurot 82 senti (vt ka Riigikohtu üldkogu otsus kohtuasjas nr 3-2-1-62-10, punkt 33). Ringkonnakohus oleks pidanud vaidlusaluste sätete põhiseaduspärasuse korral tegema riigilõivu kohta teistsuguse otsuse kui sätete põhiseadusvastasuse korral (vt alates Riigikohtu üldkogu 28. oktoobri 2002. aasta otsusest kohtuasjas nr 3-4-1-5-02, punkt 15). Menetlusnormide asjassepuutuvusel tuleb lähtuda ka sellest, kas konkreetses menetluses pidi rakendatama neid menetlusnorme kohtuotsuseni jõudmiseks (Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi 18. juuni 2010. aasta otsus kohtuasjas nr 3-4-1-5-10, punkt 19).
 Menetlusökonoomiast lähtudes ei oleks põhjendatud kontrollida üksnes konkreetses suuruses riigilõivu (66 592 eurot 16 senti) tasumise põhiseaduspärasust (vt ka Riigikohtu üldkogu otsus kohtuasjas nr 3-2-1-62-10, punkt 33).
 22. Alates Riigikohtu üldkogu 12. aprilli 2011. aasta otsusest kohtuasjas nr 3-2-1-62-10 on ka TsMS § 183 lõike 1 esimeses lauses märgitud kriteeriumitele mittevastaval ning samas TsMS § 181 lõike 1 eeldustele vastaval Eesti eraõiguslikul juriidilisel isikul õigus saada tsiviilkohtumenetluses menetlusabi apellatsioonkaebuselt riigilõivu tasumisest täielikult või osaliselt vabastamiseks. OÜ Avalist ja Swedbank Liising Aktsiaselts praeguses menetluses menetlusabi taotlenud ei ole, kuid on väitnud seda, et apellatsioonkaebuselt tasumisele kuuluva riigilõivu määr on põhiseadusega vastuolus.
 Riigikohtu üldkogu leidis kohtuasjas nr 3-2-1-62-10, et on seadusandja otsustada, milline riigilõivumenetlusabi süsteem luua ja milline tasakaalupunkt valida, kuid seadusandja peab seejuures tagama tegeliku võimaluse edasikaebeõiguse kasutamiseks (punkt 57.2). Seetõttu tuleb kolleegiumi arvates isegi olukorras, kus äriühingul on võimalik taotleda apellatsioonkaebuse esitamiseks menetlusabi, kohtul PS § 15 lõike 2 kohaselt kontrollida kahtluse korral edasikaebeõigust takistava riigilõivu põhiseaduspärasust. Teoreetiline võimalus saada menetlusabi ei tähenda seda, et apellatsioonkaebuselt riigilõivu tasumiseks menetlusabi taotlev äriühing ei peaks olema valmis tasuma lõpuks kogu riigilõivu. Ka juhul, kui isikule antakse vaidluses menetlusabi, tuleb tal vaidluse kaotamise korral riigilõiv, mille tasumisest ta hagi esitamisel oli vabastatud, riigile siiski hüvitada (TsMS § 190 lõiked 4 ja 5). Seega tuleb kohtusse pöördujal võtta hagi esitamisel risk, et olenemata menetlusabi saamisest tuleb tal lõpptulemusena lõiv siiski tasuda. Menetluskulude riigi tuludesse tasumisest vabastamise aluseks saab TsMS § 190 lõike 7 järgi olla üksnes mõjuv põhjus, selliseks põhjuseks ei saa aga iseenesest olla asjaolu, et seaduses sätestatud riigilõivumäärad on liiga kõrged.
 23. Järgnevalt analüüsib kolleegium vaidlusaluste sätete materiaalset põhiseaduspärasust nende koostoimes osas, milles need nägid 1. jaanuarist kuni 23. märtsini 2011 ette kohustuse tasuda tsiviilasjas hinna puhul üle 639 116 euro 48 sendi apellatsioonkaebuselt riigilõivu 3 protsenti tsiviilasja hinnast, kuid mitte rohkem kui 131 955 eurot 82 senti. Sätted on formaalselt põhiseaduspärased.
 24. Maakohtu otsuse vaidlustamine ringkonnakohtus on PS § 24 lõikes 5 sisalduva õiguse realiseerimine kaevata enda kohta tehtud kohtuotsuse peale seadusega sätestatud korras edasi kõrgemalseisvale kohtule. PS § 24 lõike 5 edasikaebeõigust saab seadusega piirata igal põhjusel, mis ei ole põhiseadusega keelatud (Riigikohtu üldkogu otsus kohtuasjas nr 3-2-1-62-10, punkt 38). Praegusel juhul riivab kaebeõigust apellatsioonkaebuselt suure riigilõivu ettenägemine.
 25. Riigikohtu üldkogu järeldas kohtuasjas nr 3-2-1-62-10 tehtud otsuse punktis 45, et põhiseaduse järgi saab lugeda lubatavaks eesmärki, et hagimenetluses kantakse vähemalt rahaliste vaidluste puhul riigi tehtavad kulud õigusemõistmisele eelkõige menetlusosaliste endi makstavate lõivude arvel (menetlusosaliste õigusemõistmise kulutuste kandmisest osavõtu põhimõte). Samuti on riigilõivu legitiimseks eesmärgiks põhiseaduse tähenduses menetlusökonoomia, et vältida põhjendamatute, pahatahtlike jms kaebuste menetlemist, kuna see võib kaasa tuua kohtusüsteemi suutmatuse pakkuda isikutele tõhusat õiguskaitset mõistliku aja jooksul (vt ka Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi 15. detsembri 2009. aasta otsus kohtuasjas nr 3-4-1-25-09, punkt 23).
 Samas leidis üldkogu, et legitiimseks ei saa lugeda kohtulõivu võimalikku eesmärki teenida riigile lisatulu ja finantseerida sellest riigi muid kulutusi, juhul kui lõiv on suurem, kui see on vajalik menetlusosaliste õigusemõistmise kulutuste kandmise ja menetlusökonoomia tagamiseks, kuna see oleks vastuolus PS §-st 113 tuleneva lõivu olemusega.
 26. Apellatsioonkaebuselt tsiviilasjas hinnaga üle 639 116 euro 48 sendi tsiviilasja hinnast 3 protsendi suuruse, kuid mitte rohkem kui 131 955 euro 82 sendi suuruse riigilõivu tasumise nõude kehtestamine teenib menetlusökonoomia huve, kuna selline kõrge kohtusse pöördumise finantspiirang võib hoida ära kergekäeliselt esitatud apellatsioonkaebused ja menetluslike õiguste suure piiratuse korral on tõenäoline tsiviilasjade lahendamisel säästlikum ja kiirem kohtusüsteem. Samuti tagab apellatsioonkaebuselt sellises määras riigilõivu tasumine ilmselgelt tsiviilasjade hagimenetluses menetlusosaliste osavõtu õigusemõistmise kulutuste kandmisest. Isikut vähem koormavaks, kuid mainitud eemärkidel sama efektiivseks abinõuks ei oleks ei kohtunike arvu suurendamine ega võimalus laiendada riigi abi menetluskulude kandmiseks.
 27. Riigikohtu üldkogu leidis kohtuasjas nr 3-2-1-62-10, et üle 10 000 000-kroonise tsiviilasja hinnast kolme protsendi, kuid mitte rohkem kui 1 500 000 krooni suuruse riigilõivu tasumise kohustuse kehtestamine ei ole mõõdukas abinõu menetlusökonoomia ega menetlusosaliste õigusemõistmise kulutuste kandmisest osavõtu põhimõtte tagamiseks (otsuse punkt 48 jj). Säästuga menetlusökonoomias ja menetlusosaliste osavõtuga õigusemõistmise kulutuste kandmisel ei või tekkida olukorda, kus isikul puudub üldse tegelik võimalus oma põhiõigusi kohtus kaitsta. Samuti ei või seadusandja luua kõrgete lõivude kehtestamisega olukorda, kus on välistatud kaheldavate või vaieldavate apellatsioonkaebuste esitamine – kohtu poole pöördumine ei tohi olla tagatud ainult kindla eduväljavaatega asjades. Edasikaebeõiguse piirangu ebamõõdukust suurendab oluliselt see, et apellatsioonkaebuse esitamiseks tuleb juba hagi esitamisel tasutud lõiv samas ulatuses teist korda tasuda, st et tegelikult tuleb hagejal asja apellatsiooniastmesse viimiseks (hagi rahuldamata jätmise korral) tasuda hagilt riigilõivu kokku 6% asja hinnast.
 28. Kolleegium on seisukohal, et praeguses menetluses puuduvad asjaolud, mille tõttu peaks otsustama teisiti, kui otsustas Riigikohtu üldkogu 12. aprilli 2011. aasta otsuses kohtuasjas nr 3-2-1-62-10. Kohtuasjas nr 3-2-1-62-10 hindas Riigikohus tsiviilkohtumenetluses tsiviilasjas hinnaga üle 10 000 000 krooni apellatsioonkaebuselt makstava riigilõivu põhiseaduspärasust 1. jaanuarist 2009 kuni 31. detsembrini 2010 kehtinud riigilõivuseaduse (RT I 2006, 58, 439; RT I, 22.12.2010, 1) § 56 lõigete 1 ja 19 ning lisa 1 viimase lause redaktsiooni (maksimummäär 1 500 000 krooni, st 95 867 eurot 47 senti) puhul. RLS lisa 1 tabeli viimase rea riigilõivu maksimummäär tsiviilasja hinna puhul üle 639 116 euro 48 sendi (10 000 000 krooni) oli praeguses asjas asjassepuutuval perioodil 1. jaanuarist kuni 23. märtsini 2011 kehtinud riigilõivuseaduse redaktsioonis aga 131 955 eurot 82 senti, seega 36 088 eurot 35 senti suurem kui kohtuasjas nr 3-2-1-62-10 põhiseadusvastaseks tunnistatud sätete kohane lõiv. Alates 24. märtsist 2011 kehtima hakanud RLS lisa 1 redaktsioonis on riigilõivu maksimummäära jälle vähendatud. Kehtiv ülempiir vastab enne 1. jaanuari 2011 kehtinud maksimummäärale (95 867 eurot 47 senti).
 29. Seega saab ka vaidlusalust tsiviilkohtumenetluses apellatsioonkaebuselt tasumisele kuuluvat riigilõivumäära Euroopa mastaabis erakordsete riigilõivude tingimustes pidada siinses regioonis ja majanduslikus olukorras selliseks, mida tuleb lugeda ebamõõdukaks edasikaebeõiguse piiranguks (vt Riigikohtu üldkogu otsus kohtuasjas nr 3-2-1-62-10, punkt 48.3).
 30. Eelneva põhjal tunnistab kolleegium PSJKS § 15 lõike 1 punkti 5 alusel, et RLS § 57 lõiked 1 ja 22 ning lisa 1 viimane lause (1. jaanuarist kuni 23. märtsini 2011 kehtinud redaktsioonis) nende koostoimes olid vastuolus põhiseadusega osas, milles need nägid ette kohustuse tasuda tsiviilasjas hinna puhul üle 639 116 euro 48 sendi apellatsioonkaebuselt riigilõivu 3 protsenti tsiviilasja hinnast, kuid mitte rohkem kui 131 955 eurot 82 senti.
 Praeguses asjas puudub vajadus tunnistada põhiseadusega vastuolus olevad normid kehtetuks, sest alates 24. märtsist 2011 kehtib uus riigilõivuseaduse lisa 1 viimase lause redaktsioon (RT I, 23.03.2011, 1).
 Märt Rask, Peeter Jerofejev, Ott Järvesaar, Henn Jõks, Harri Salmann


type: legislation

text:
 Viktigt rättsligt meddelande
 |
 52006PC0237
 [pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |Bryssel den 24.5.2006KOM(2006) 237 slutlig2006/0082 (CNS)Förslag tillRÅDETS FÖRORDNINGom ändring av förordning (EG) nr 1698/2005 om stöd för landsbygdsutveckling från Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (EJFLU)(framlagt av kommissionen)MOTIVERING1. I artikel 69.6 i förordning (EG) nr 1698/2005 fastställs den övre gränsen för de årliga anslagen för gemenskapens strukturåtgärder i de regioner som är stödberättigande inom ramen för konvergensmålet (den så kallade ”takbestämmelsen”) och i artikel 70.3 och 70.4 i samma förordning fastställs det procentuella stödet från EJFLU.2. I Europeiska rådets avtal om budgetplan 2007–2013 fastställs de övre gränserna för de årliga anslagen för gemenskapens strukturåtgärder i de regioner som är stödberättigande inom ramen för konvergensmålet och som skall gälla för varje enskild medlemsstat, och dessa övre gränser avviker från den som fastställs i artikel 69.9 i förordning (EG) nr 1698/2005 .3. Enligt avtalet tilldelas dessutom Republiken Portugal ett belopp på 320 miljoner euro, som får undantas från kravet på nationell medfinansiering enligt artikel 70.3 och 70.4 i förordning (EG) nr 1698/2005.4. För att anpassa ”takbestämmelsen” till Europeiska rådets avtal och till relevanta bestämmelser i gemenskapslagstiftningen om strukturfonderna och Sammanhållningsfonden för perioden 2007–2013, och för att undanta Portugal från kravet på medfinansiering till ett belopp på 320 miljoner euro, är det nödvändigt att ändra förordning (EG) nr 1698/2005.2006/0082 (CNS)Förslag tillRÅDETS FÖRORDNINGom ändring av förordning (EG) nr 1698/2005 om stöd för landsbygdsutveckling från Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (EJFLU)EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNINGmed beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 37 och 299.2,med beaktande av kommissionens förslag,med beaktande av Europaparlamentets yttrande[1],med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande[2],med beaktande av Regionkommitténs yttrande[3],av följande skäl:5. I artikel 69.9 i rådets förordning (EG) nr 1698/2005 av den 20 september 2005 om stöd för landsbygdsutveckling från Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (EJFLU)[4] fastställs den övre gränsen för gemenskapens årliga anslag för strukturåtgärder i de regioner som är stödberättigande inom ramen för konvergensmålet och i artikel 70.3 och 70.4 i den förordningen fastställs det procentuella stödet från EJFLU.6. I budgetplanen 2007–2013 som antogs av Europeiska rådet i december 2005 fastställs de övre gränserna för de årliga anslagen för gemenskapens strukturåtgärder i de regioner som är stödberättigande inom ramen för konvergensmålet och som skall gälla för varje enskild berörd medlemsstat. Dessa övre gränser ligger på en annan nivå än den övre gräns som fastställs i artikel 69.6. i förordning (EG) nr 1698/2005 .7. Enligt budgetplanen 2007–2013 tilldelas Portugal ett belopp på 320 miljoner euro, som får undantas från kravet på nationell medfinansiering enligt artikel 70.3 och 70.4 i förordning (EG) nr 1698/2005.8. Förordning (EG) nr 1698/2005 bör därför ändras i enlighet med detta.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Förordning (EG) nr 1698/2005 skall ändras på följande sätt:1) Artikel 69.6 skall ersättas med följande:“6. Kommissionen skall se till att en medlemsstats totala årliga stöd från EJFLU via EUGFJ: s utvecklingssektion i enlighet med denna förordning och från ERUF, ESF och Sammanhållningsfonden i enlighet med gemenskapslagstiftningen om allmänna bestämmelser för dessa fonder under perioden 1 januari 2007 — 31 december 2013, inklusive ERUF: s stöd i enlighet med den gemenskapslagstiftning som reglerar det europeiska grannskapsinstrumentet, från föranslutningsinstrumentet i enlighet med den gemenskapslagstiftning som reglerar detta instrument samt den del av Fonden för fiskets utveckling som bidrar till konvergensmålet, inte överskrider följande gränser:- 3,7893 % av BNP för de medlemsstater vars genomsnittliga BNI per capita under perioden 2001–2003 är mindre än 40 % av genomsnittet i EU-25,- 3,7135 % av BNP för de medlemsstater vars genomsnittliga BNI per capita under perioden 2001–2003 är minst 40 % och under 50 % av genomsnittet i EU-25,- 3,6188 % av BNP för de medlemsstater vars genomsnittliga BNI per capita under perioden 2001–2003 är minst 50 % och under 55 % av genomsnittet i EU-25,- 3,5240 % av BNP för de medlemsstater vars genomsnittliga BNI per capita under perioden 2001–2003 är minst 55 % och under 60 % av genomsnittet i EU-25,- 3,4293 % av BNP för de medlemsstater vars genomsnittliga BNI per capita under perioden 2001–2003 är minst 60 % och under 65 % av genomsnittet i EU-25,- 3,3346 % av BNP för de medlemsstater vars genomsnittliga BNI per capita under perioden 2001–2003 är minst 65 % och under 70 % av genomsnittet i EU-25,- 3,2398 % av BNP för de medlemsstater vars genomsnittliga BNI per capita under perioden 2001–2003 är minst 70 % och under 75 % av genomsnittet i EU-25,- därefter minskas den högsta överföringsnivån med 0,09 procentenheter av BNP för varje ökning med 5 procentenheter av den genomsnittliga BNI per capita under perioden 2002–2003 jämfört med genomsnittet i EU-25.Kommissionens beräkningar av BNP skall grunda sig på den statistik som offentliggjordes i april 2005. De enskilda nationella tillväxttakterna för BNP under perioden 2007–2013, som kommissionen beräknat i april 2005, skall tillämpas på varje enskild medlemsstat för sig.Om det fastställs 2010 att en medlemsstats samlade BNP för perioden 2007–2009 avviker med mer än ±5 % från den samlade BNP som beräknats enligt punkt 3, även som en följd av förändringar i valutakursen, skall de belopp som tilldelats medlemsstaten för den perioden justeras i enlighet med detta. Den totala nettoeffekten av dessa justeringar, antingen den är positiv eller negativ, får inte överstiga 3 000 miljoner euro. Om nettoeffekten är positiv, skall de totala tilläggsresurserna begränsas till det samlade underutnyttjandet av tillgängliga resurser för åtaganden från strukturfonderna och Sammanhållningsfonden för åren 2007–2010. Slutliga justeringar skall fördelas jämt över åren 2011–2013.För att återspegla värdet av den polska zlotyn under referensperioden, skall resultatet av tillämpningen av de procentsatser som avses i första stycket multipliceras med en koefficient på 1,04 för perioden fram till den översyn som avses i tredje stycket.2) I artikel 70 skall följande punkt införas:”4a Portugal får undantas från tillämpningen av punkterna 3 och 4 för ett belopp på 320 miljoner euro.Artikel 2Denna förordning träder i kraft samma dag som den offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning.Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.Utfärdad i Bryssel denPå rådets vägnarOrdförandeFINANSIERINGSÖVERSIKT |1. | BUDGETPOST: 05 04 05 01 | ANSLAG (PDB 2007): 12 343 028 111 EUR |2. | ÅTGÄRDENS BETECKNING: Rådets förordning om ändring av förordning (EG) nr 1698/2005 om stöd för landsbygdsutveckling från Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (EJFLU) |3. | RÄTTSLIG GRUND: Artikel 37 och 299.2 i fördraget |4. | ÅTGÄRDENS SYFTE: Det krävs en ändring av förordning (EG) nr 1698/2005: 1) för att anpassa ”takbestämmelsen” till Europeiska rådets avtal och till relevanta bestämmelser i gemenskapslagstiftningen om strukturfonderna och Sammanhållningsfonden för perioden 2007–2013, 2) och för att undanta Portugal från kravet på medfinansiering till ett belopp på 320 miljoner euro. |5. | BUDGETKONSEKVENSER | 12 MÅNADERSPERIOD (miljoner euro) | PÅGÅENDE BUDGETÅR 2006 (miljoner euro) | FÖLJANDE BUDGETÅR 2007 (miljoner euro) |5.0 | UTGIFTERNA BELASTAR – GEMENSKAPSBUDGETEN (EXPORTBIDRAG / INTERVENTIONER) – NATIONELLA BUDGETAR – ANDRA SEKTORER | – | – | – |5.1 | INKOMSTER – GEMENSKAPERNAS EGNA MEDEL (AVGIFTER / TULL) – RESURSER PÅ NATIONELL NIVÅ | – | – | – |2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 |5.0.1 | BERÄKNADE UTGIFTER | – | – | – | (1) | (1) | (1) |5.1.1 | BERÄKNADE INKOMSTER | – | – | – | – | – | – |5.2 | BERÄKNINGSMETOD: – |6.0 | ÄR FINANSIERING MÖJLIG MED DE MEDEL SOM ANSLAGITS UNDER BERÖRT KAPITEL I PÅGÅENDE ÅRS BUDGET? | JA NEJ |6.1 | ÄR FINANSIERING MÖJLIG GENOM ÖVERFÖRING MELLAN KAPITEL I PÅGÅENDE ÅRS BUDGET? | JA NEJ |6.2 | ÄR EN TILLÄGGSBUDGET NÖDVÄNDIG? | JA NEJ |6.3 | BEHÖVER MEDEL ANSLÅS I KOMMANDE BUDGETAR? | JA NEJ |ANMÄRKNINGAR: (1) De föreslagna ändringarna kommer inte att leda till att de sammanlagda anslagen för Strukturfonderna överskrids. |[1] EUT C ..., ..., s. ....[2] EUT C ..., ..., s. ....[3] EUT C ..., ..., s. ....[4] EUT L 277, 21.10.2005, s. 1.