type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
16.1.2010
 IT
 Gazzetta ufficiale dell'Unione europea
 C 11/9
 Ordinanza della Corte 23 settembre 2009 — Calebus, SA/Commissione delle Comunità europee, Regno di Spagna
 (Causa C-412/08 P) (1)
 (Impugnazione - Protezione degli habitat naturali - Elenco dei siti di importanza comunitaria per la regione biogeografica mediterranea - Decisione della Commissione - Ricorso per annullamento proposto da persone fisiche o giuridiche - Ricevibilità - Impugnazione manifestamente infondata)
 2010/C 11/15
 Lingua processuale: lo spagnolo
 Parti
 Ricorrente: Calebus, SA (rappresentante: R. Bocanegra Sierra, abogado)
 Altre parti nel procedimento: Commissione delle Comunità europee (rappresentanti: D. Recchia e A. Alcover San Pedro, agenti) e Regno di Spagna (rappresentante: F. Díez Moreno, agente)
 Oggetto
 Impugnazione proposta avverso l’ordinanza del Tribunale di primo grado (Prima Sezione) 14 luglio 2008, causa T-366/06, Calebus/Commissione, con cui si dichiara irricevibile la domanda di annullamento parziale della decisione della Commissione 19 luglio 2006, 2006/613/CE, che, in applicazione della direttiva del Consiglio 92/43/CEE, adotta l’elenco dei siti di importanza comunitaria per la regione biogeografica mediterranea (GU L 259, pag. 1) per la parte in cui designa il sito denominato “Ramblas de Gergal, Tabernas y Sur de Sierra Alhamilla”, ove è ubicato un terreno della ricorrente, quale sito d’importanza comunitaria per la regione biogeografica mediterranea
 Dispositivo
 1)
 L’impugnazione è respinta.
 2)
 La Calebus, SA è condannata alle spese.
 3)
 Il Regno di Spagna sopporterà le proprie spese.
 (1) GU C 55 del 7.3.2009.


type: other

text:
Az Alkotmánybíróság bírói döntést semmisített meg - Mikor alkalmazható a hirdetményi típusú közlés? | hírek | Jogi Fórum
 2020.07.14. Jogi Fórum / Alkotmánybíróság
 Az eljárási szabályok egyszerűsítésének korlátot szab a tisztességes hatósági eljáráshoz való jog érvényesülésének alaptörvényi követelménye - szögezi le az Alkotmánybíróság IV/299/2014. számú, bírói döntést megsemmisítő határozatában.
 Az Alkotmánybíróság megállapította a Pécsi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság közigazgatási végzés felülvizsgálata tárgyában hozott végzése alaptörvény-elleneségét, és megsemmisítette azt az eljárás során hozott közigazgatási végzésekre is kiterjedő hatállyal.
 Az indítvány alapjául szolgáló ügyben a mérésügyi és műszaki bizottság hatósága vezetékjog fennállását állapította meg, többek között az indítványozó ingatlantulajdona vonatkozásában. A határozatot hirdetményi úton kézbesítették, amiről az indítványozó csak a vezetékjog földhivatali bejegyzését követően értesült. A Pécsi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság az indítványozónak a Magyar Kereskedelmi és Engedélyezési Hivatal végzése ellen benyújtott felülvizsgálati kérelmét elutasította, ami az indítványozó álláspontja szerint sérti az Alaptörvényben biztosított tulajdonhoz való jogát, tisztességes eljáráshoz való jogát, jogorvoslathoz való jogát és az emberi méltósághoz való jogát.
 Az Alkotmánybíróság a határozatában megállapította, hogy a hirdetményi típusú közlés az ügy érdemére vonatkozó, az érintett személy jogi helyzetére kihatással járó, illetve eljárási helyzetét alapvetően meghatározó döntések esetében csak különösen indokolt esetben alkalmazható. A vizsgált eljárás egyik fő célja, nevezetesen, hogy a vezetékjog ingatlan-nyilvántartási bejegyzése minél gyorsabb eljárás keretében történhessen meg, indokolja, hogy az eljárás egyszerűsített eljárási szabályok alapján történjen. Az Alkotmánybíróság töretlen gyakorlata szerint azonban az eljárási szabályok egyszerűsítésének korlátot szab a tisztességes hatósági eljáráshoz való jog érvényesülésének alaptörvényi követelménye. Az Alkotmánybíróság kifejtette, hogy az engedélyes által választott kézbesítési technika arra kényszerítette (volna) az érintetteket, hogy napi szinten kövessék a hirdetményi kézbesítéseket, és ismerjék a vezetékjogi terveket, ami alkotmányosan nem indokolható elvárás. Mindeközben az ingatlantulajdonosok adatai az ingatlan-nyilvántartásból elérhetőek voltak, így esetükben a postai vagy elektronikus úton a kézbesítés megvalósítható lett volna. Az Alkotmánybíróság rögzíti, hogy mivel feladata nem a ténybíráskodás, a jelen ügyben a vezetékjog vonatkozásában a ténykérdéseket nem vizsgálta, és nem vizsgálhatta, azonban, mint Alaptörvényben biztosított jogot, meg kellett adnia az indítványozónak a lehetőséget, hogy olyan közigazgatási hatósági ügyben, ahol nyilvánvalóan ügyfél, ügyféli jogait gyakorolni tudja; így a támadott döntések megsemmisítéséről döntött.


text:
Progiciel de gestion intégré : indemnisation des préjudices du client en cas d'échec du projet (fr) - La GBD
 France > Droit privé > Droit de l'informatique
 Publié le 04/01/2012 sur Immateria, le blog du Cabinet Staub & Associés
 Les nécessités techniques et organisationnelles d’une entreprise la poussent à recourir, le plus souvent, à des progiciels de gestion intégrée qui s’appliquent à un grand nombre de processus internes. Ainsi les « progiciels de gestion intégrée » « PGI » ou « ERP » (« Entreprise Resource Planning ») sont aujourd’hui indispensables à la gestion des flux d’une entreprise. Mais quid lorsque le projet dérape ? Quel est réellement le coût de l'échec d'un projet informatique pour une entreprise ?
 De nombreuses études professionnelles indiquent que les projets d’implémentation d’ERP rencontrent souvent des difficultés. En moyenne selon les études (ex : "The Chaos Report", Standish Group, juin 2009), de 20 à 30% des projets ERP sont des échecs plus ou moins complets, et plus de 50% sont achevés dans la douleur, avec retard ou moyennant un surcoût significatif. Les causes en sont notamment une mauvaise analyse d’adéquation du produit aux besoins, des difficultés à développer ou intégrer dans les faits le progiciel commandé, ou encore une dérive calendaire ou financière. Les entreprises doivent donc se consacrer avec une grande rigueur à la gestion de projet, et planifier en détail les conséquences de son succès... comme de son échec.
 1 1. Complexité des projets informatiques ERP
 2 2. La composition du préjudice du client et son appréciation par le juge
 2.1 2.1 L’élémentaire distinction entre créances de restitution et d’indemnisation
 2.2 2.2 La variété des postes de préjudices
 3 3. Les précautions à observer
 3.1 3.1 Assurer la prévisibilité des dommages
 3.2 3.2 Etayer la variété des pertes subies
 3.3 3.3 Etablir l’importance des gains manqués
 4 4. La limitation contractuelle du montant des préjudices
 7 Notes et réfèrences
 1. Complexité des projets informatiques ERP
 Un ERP est communément défini comme un progiciel gérant tout ou partie des processus opérationnels de l’entreprise, en intégrant l'ensemble de ses fonctions vitales, telles que la gestion des ressources humaines, la gestion comptable, la gestion financière, les processus de vente et de distribution, l'approvisionnement en produits, le suivi des fournisseurs, la maintenance des équipements, le commerce électronique, la facturation, la gestion des bases clients, l’administration des campagnes marketing, etc.
 On mesure l’ampleur de l’impact du projet sur l’organisation et la production de l’entreprise.
 Toutefois, si l’on se place du côté du client utilisateur, la jurisprudence accueille traditionnellement l’échec en constatant ou en prononçant la résolution du contrat d’intégration, faute pour l’intégrateur de mettre le client à même de se servir du progiciel[1], de livrer un progiciel conforme aux spécifications convenues[2], ou encore de respecter les délais de livraison convenus[3]. La Cour de cassation a également précisé qu’en matière de fourniture de solutions informatiques, « l’obligation de délivrance [du vendeur de produits complexes] n’est pleinement exécutée qu’une fois réalisée la mise au point effective de la chose vendue »[4].
 2. La composition du préjudice du client et son appréciation par le juge
 Le Code civil dispose, à son article 1149, que « les dommages et intérêts dus au créancier sont, en général, de la perte qu’il a faite et du gain dont il a été privé ».
 Le principe est immédiatement tempéré par l’article 1150, qui dispose que « le débiteur n’est tenu que des dommages et intérêts qui ont été prévus ou qu’on a pu prévoir lors du contrat, lorsque ce n’est point par son dol que l’obligation n’est point exécutée ». Enfin, l’article 1151 précise que même en cas de faute dolosive, « les dommages et intérêts ne doivent comprendre à l’égard de la perte éprouvée par le créancier et du gain dont il a été privé, que ce qui est une suite immédiate et directe de l’inexécution de la convention ».
 La doctrine abonde en ce sens lorsqu’elle estime, comme Monsieur le Professeur P. Stoffel-Munck, que « Le temps c'est évidemment de l'argent. Il en va a fortiori ainsi quand le temps perdu a un coût aisément évaluable en heures de travail payées à accomplir des tâches qui n'avaient pas lieu d'être. C'est exactement ce dont rend compte la Cour de Paris quand elle admet comme préjudice les « pertes de temps et déperditions d'énergie qui [...] ont distrait [les salariés] des tâches auxquelles ils se seraient autrement consacrés ». (...) L’objet de l’informatique est notamment, sinon essentiellement, de faire gagner du temps. Il est normal de s’en souvenir quand, par la faute du fournisseur, elle nous en a bien plutôt fait perdre »[5].
 À l’évidence, le remboursement des factures payées par le client, ainsi que l’émission d’éventuels avoirs en compensation des factures émises, mais refusées par le client, ne correspondent qu’aux restitutions qui accompagnent toute résolution contractuelle. Le progiciel n’ayant pas été livré ni mis en production, il est normal que sa contrepartie contractuelle, le paiement du prix, soit également remis en cause. Il s’agit de la conséquence ultime de l’exception d’inexécution, car la cause du paiement disparaît définitivement.
 Dans un arrêt du 7 octobre 2008, la Cour de cassation a d’ailleurs rappelé cette distinction essentielle entre la restitution et l’indemnisation, en traitant d’une part de la question des restitutions croisées consécutives à la résolution du contrat de fourniture d’un système informatique, et d’autre part la question de l’indemnisation des préjudices subis par le client[6].
 Chaque projet ERP est unique, car il correspond toujours à une entreprise particulière, avec son organisation, ses méthodes, ses ressources, ses besoins, ses contraintes. La gamme des préjudices éventuellement occasionnés par un échec du projet informatique est donc très variée. À titre d’exemple, l’arrêt de la Cour d'appel de Paris du 19 janvier 2011[7]) illustre cette variété des postes de préjudice en cas d’échec d’un projet ERP.
 À titre d’exemple, on doit considérer que le temps consacré par les équipes du client (sa DSI mais également ses différents métiers dès lors qu’ils doivent exprimer leurs besoins) à la constitution du cahier des charges, est directement lié au projet informatique, puisqu’il en concrétise la conception initiale. Si l’entreprise ne met jamais le progiciel en œuvre, le temps passé à rédiger le cahier des charges est perdu. À l’évidence, il en va de même du temps consacré par les préposés de l’entreprise à analyser l’offre du prestataire, à la négocier ou à demander des éclaircissements.
 Une fois les prestations engagées, et comme rappelé plus haut, le client doit dédier des équipes à l’exécution de sonobligation de collaboration, en répondant aux questions complémentaires du prestataire, en participant aux ateliers de spécifications, bref en accompagnant le prestataire dans sa phase d’analyse des pratiques de l’entreprise. Là encore, le temps consacré par les équipes à ces diligences n’est pas consacré à autre chose.
 Tout manquement à cette obligation de collaboration peut avoir un impact très fort sur le déroulement du projet, et donc son succès. Le prestataire soulignera le défaut de collaboration du client, pour expliquer que ce manque de coopération est l'origine véritable de l'échec du projet : comment le prestataire pouvait-il assurer le succès d'un projet si le client n'exprime pas correctement ses besoins, ne valide pas les spécifications ou les livrables en temps et heures, ou ne participe pas aux tâches qui lui sont dévolues dans le contrat ?
 Pour en revenir aux préjudices du client, l’achat de matériels ou de logiciels (non compris dans le périmètre d’des fournitures du prestataire) constitue bien entendu une autre catégorie de dépenses intrinsèquement liée au projet, et ce d’autant plus que cet achat est parfois préconisé par l’intégrateur. A moins que le client ait l’opportunité de réutiliser différemment ces achats après l’échec du projet (on peut prendre l'exemple des baies qui illustre cet article), il faut considérer qu’ils ont été contractés en vain. À cet égard, le préjudice peut aller très loin, compte tenu des coûts du matériel informatique, mais aussi des contrats éventuellement conclus avec d’autres prestataires (mise en place d’un réseau de communications électroniques, fournitures diverses, etc.).
 3. Les précautions à observer
 Le client doit aménager la preuve des préjudices qu'il subit. La jurisprudence a réaffirmé avec constance que le juge ne peut estimer ceux-ci de manière forfaitaire[8]. Les précautions à prendre, pour le client, sont de trois ordres :
 mesurer l’ensemble des enjeux liés au projet informatique ;
 identifier et tracer l’ensemble des dépenses et ressources investies dans le projet ;
 identifier et prévoir les gains de productivité attendus du projet.
 Le client que souhaite faire valoir ses préjudices doit fournir des justificatifs précis. Plus d'une décision a refusé l'indemnisation d'un client malheureux pour la simple raison qu'il ne produisait pas de documents étayant son calcul de préjudice[9]!
 À l’évidence, toute dépense matérielle exposée par le client sans pouvoir être réutilisée dans un autre contexte, constitue une perte sèche pour lui.
 Comme le rappelle l'Expert informatique Hubert Bitan dans son commentaire de l'arrêt de la Cour d'appel de Paris du 19 janvier 2011[10], la jurisprudence a affirmé dès 1932 que la réparation d'un préjudice futur est parfaitement admissible dès lors qu'elle apparaît comme « la prolongation certaine et directe d'un état des choses actuel et comme étant susceptible d'estimation immédiate »[11] - ce qui distingue le gain manqué de la perte de chance, qui n'est qu'hypothétique et donc moins aisément prouvée.
 Si la rentabilité attendue du projet ERP n’est pas au rendez-vous, ce gain manqué, certes "futur" mais pourtant directement consécutif à l'échec du projet, doit être indemnisé. Il ne le sera que si l’entreprise est en mesure de prouver les gains de rentabilité espérés, ce qu’elle peut faire en produisant par exemple les calculs de progression de marge qui l’avaient décidé à recourir à cette technologie.
 Le prestataire contestera le caractère certain de ce préjudice, puisqu'il est futur, mais de nombreuses juridictions accueillent ce type de demande, en s'appuyant sur l'idée simple selon laquelle l'entreprise qui se lance dans un projet de type ERP le fait nécessairement pour améliorer sa productivité.
 Cette notion de désorganisation constitue un préjudice, comme l’indique la Cour d’appel de Paris dans un arrêt du 25 mai 2005[12] à propos la perte de temps de tout le personnel, occupé à répondre aux réclamations des clients suite aux dysfonctionnements d’un logiciel.
 4. La limitation contractuelle du montant des préjudices
 Depuis l’arrêt de principe Chronopost du 22 octobre 1996[13], et encore récemment dans l’arrêt Faurecia II du 13 février 2007[14], la Cour de cassation a régulièrement énoncé que si la clause limitative de responsabilité permettait au prestataire de « choisir » de ne pas exécuter le contrat, dès lors qu’il sait déjà le coût total qu’une telle inexécution engendrera pour lui puisqu’il l’a lui-même déterminé... alors cette clause a pour effet de vider le contrat de sa substance, en ôtant tout caractère contraignant aux engagements contractuels du prestataire.
 Certains commentateurs ont d’ailleurs écrit que l’arrêt Faurecia II du 13 février 2007[15] procède à une application trop systématique de la théorie, et anéantit l’intérêt des clauses limitatives de responsabilité (ou cantonne leurs effets aux seules obligations « non essentielles »). Ils s’appuient volontiers sur l’arrêt de la Cour d'appel de renvoi (Paris), dit «Faurecia III » en date du 26 novembre 2008[16], qui tente effectivement de cantonner les effets de la théorie des obligations essentielles.
 Toutefois, la Cour d'appel de renvoi s’est placée non plus sur le terrain de l’exécution contractuelle défaillante, mais sur le terrain de la formation du contrat, pour constater que la clause avait été spécifiquement acceptée par le client, dans un contrat où la fixation même du prix avait été liée à la fixation du plafond de responsabilité du prestataire, de manière explicite, pour une « prise en charge partagée du risque ». Ainsi, la Cour a énoncé que le manquement à une obligation essentielle ne peut conduire à écarter la clause limitative de responsabilité que pour autant que cette clause n’a pas été négociée par le client, ou si elle est d’un montant dérisoire.
 Selon cet arrêt de la saga Faurecia, confirmé par la chambre commerciale de la Cour de cassation du 29 juin 2010, ce n’est que si le plafond d’indemnisation est dérisoire qu’il vide le contrat de sa substance. En l’espèce, la Cour a estimé que le montant du plafond n’étant pas dérisoire, il pouvait s’appliquer en dépit de l’absence totale de livraison du progiciel[17].
 Trouver la notion "progiciel de gestion intégrée" OR "Entreprise Resource Planning" OR ERP OR PGI AND indemnisation préjudice dans l'internet juridique français
 Notes et réfèrences
 ↑ CA Paris, 15 novembre 1988, Expertises 1989 p.72
 ↑ CA Paris chambre 25 section A, 1er février 2002, Sté Fichorga, CCE 2002, n°103
 ↑ CA Colmar, 13 avril 2006, GMBH Industrial Application Software c/ Sté Escarmor, Lamy droit de l’immatériel juillet/août 2006 p.49 ; Cour d’appel de Paris, 25e ch. 2 septembre 2005, n°2004/786
 ↑ Cass. Civ. I, 3 juillet 2001 GST Alcatel, et également Cass. Com, 11 juillet 2006, n°04-17.093
 ↑ CCE juin 2004, com. 77 sous CA Paris 25e ch. 10 octobre 2003
 ↑ Cour de cassation, civile, Chambre commerciale, 7 octobre 2008, 07-15.423, Inédit
 ↑ Cour d'appel de Pris, Pôle 5 chambre 10, Comexposium / Axe Selection, , en ligne sur legalis.net, Expertises n°360, juillet 2011
 ↑ Cass. Com, 24 novembre 2009, n°08-16428
 ↑ voir par exemple CA Paris, 3e chambre, 15 septembre 2006, n°05/22450
 ↑ Cour d'appel de Pris, Pôle 5 chambre 10, Comexposium / Axe Selection, revue Lamy Droit de l'Immatériel n°74 p. 43
 ↑ Cass. req., 1er juin 1932 : D. 1932, 1, p. 102
 ↑ SAS Horizon 2000 Informatique c/ SARL Etude Colonna d’Istria
 ↑ Cass. com., 22 octobre 1996, 93-18632
 ↑ Cass. com., 13 février 2007, 05-17407, Bulletin 2007, IV, N° 43
 ↑ CA Paris, 25e ch., sect. A, 26 nov. 2008, Faurecia Sièges d’automobiles c/ Oracle France, n° 07/07221
 ↑ Cass. comm, 29 juin 2010, 09-11841, Bulletin 2010, IV, n° 115
 Récupérée de « http://www.lagbd.org/index.php?title=Progiciel_de_gestion_intégré_:_indemnisation_des_préjudices_du_client_en_cas_d%27échec_du_projet_(fr)&oldid=56928 »
 Dernière modification de cette page le 19 mai 2014, à 10:28.


text:
 29.9.2012
 SK
 Úradný vestník Európskej únie
 C 295/20
 Odvolanie podané 16. júla 2012: Pi-Design AG, Bodum France a Bodum Logistics A/S proti rozsudku Všeobecného súdu (štvrtá komora) z 8. mája 2012 vo veci T-416/10, Yoshida Metal Industry Co. Ltd/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)
 (Vec C-339/12 P)
 2012/C 295/35
 Jazyk konania: angličtina
 Účastníci konania
 Odvolateľky: Pi-Design AG, Bodum France a Bodum Logistics A/S, (v zastúpení: H. Pernez, advokát)
 Ďalší účastníci konania: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) a Yoshida Metal Industry Co. Ltd
 Návrhy
 Odvolateľky navrhujú, aby Súdny dvor:
 —
 zrušil rozsudok Všeobecného súdu,
 —
 vyhlásil za neplatnú ochrannú známku Spoločenstva 1 372 580,
 subsidiárne
 —
 vrátil vec Všeobecnému súdu a zaviazal ho vrátiť vec odvolaciemu senátu v prípade zrušenia jeho rozhodnutia,
 —
 zaviazal YOSHIDA METAL INDUSTRY CO. LTD. na náhradu trov konania.
 Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia
 Odvolateľky tvrdia, že napadnutý rozsudok má byť zrušený z dôvodu, že Všeobecný súd porušil článok 7 ods. 1 písm. e) bod ii) nariadenia o ochrannej známke Spoločenstva tým, že uplatnil nesprávne kritériá pri určení hlavných vlastností sporného označenia a skreslil dôkazy, ktoré mu boli predložené.


type: legislation

text:
 Viktigt rättsligt meddelande
 |
 52005PC0062(01)
 Förslag till Rådets beslut om undertecknande och provisorisk tillämpning av avtalet mellan Europeiska gemenskapen och Republiken Libanon om vissa luftfartsaspekter /* KOM/2005/0062 slutlig */
 Bryssel den 25.2.2005KOM(2005) 62 slutlig2005/0012 (CNS)Förslag tillRÅDETS BESLUTom undertecknande och provisorisk tillämpning av avtalet mellan Europeiska gemenskapen och Republiken Libanon om vissa luftfartsaspekterFörslag tillRÅDETS BESLUTom ingående av ett avtal mellan Europeiska gemenskapen och Republiken Libanon om vissa luftfartsaspekter(framlagda av Komissionen)MOTIVERINGInternationella luftfartsförbindelser mellan medlemsstater och tredjeländer har traditionellt sett reglerats genom bilaterala luftfartsavtal mellan medlemsstater och tredjeländer, genom bilagorna till dessa avtal och genom andra liknande bilaterala eller multilaterala överenskommelser.I EG-domstolens domar i målen C-466/98, C-467/98, C-468/98, C-471/98, C-472/98, C-475/98 och C-476/98 fastslogs att gemenskapen har exklusiv behörighet när det gäller olika aspekter av de yttre förbindelserna på luftfartsområdet. EG-domstolen klargjorde också den rätt som lufttrafikföretag från gemenskapen har att utnyttja etableringsrätten inom gemenskapen, vilket även omfattar rätten till icke-diskriminerande tillträde till marknaden.De traditionella klausulerna i medlemsstaternas bilaterala luftfartsavtal om utseende av lufttrafikföretag strider mot gemenskapslagstiftningen. De tillåter tredjeländer att vägra, återkalla eller tillfälligt upphäva godkännande och tillstånd för ett lufttrafikföretag som har utsetts av en medlemsstat men som inte till väsentlig del ägs och i praktiken kontrolleras av medlemsstaten eller dess medborgare. Det har fastställts att detta utgör en diskriminering mot lufttrafikföretag från gemenskapen som är etablerade på en medlemsstats territorium men som ägs eller kontrolleras av medborgare i andra medlemsstater. Detta strider mot artikel 43 i fördraget, som garanterar att medborgare i andra medlemsstater som utnyttjar sin etableringsfrihet behandlas på samma sätt som värdmedlemsstatens egna medborgare.Efter EG-domstolens domar bemyndigade rådet i juni 2003 kommissionen att inleda förhandlingar med tredjeländer om att ersätta vissa bestämmelser i befintliga bilaterala avtal med ett gemenskapsavtal[1].I enlighet med mekanismerna och förhandlingsdirektiven i bilagan till rådets beslut om att bemyndiga kommissionen att inleda förhandlingar med tredjeländer om att ersätta vissa bestämmelser i de befintliga bilaterala avtalen med ett gemenskapsavtal har kommissionen förhandlat fram ett avtal med Republiken Libanon som ersätter vissa bestämmelser i de befintliga bilaterala luftfartsavtalen mellan medlemsstaterna och Republiken Libanon. Artikel 2 i avtalet ersätter de traditionella klausulerna om utseende av lufttrafikföretag med en gemenskapsklausul som innebär att alla lufttrafikföretag från gemenskapen kan utnyttja etableringsrätten. Artiklarna 4 och 5 i avtalet har avseende på två typer av klausuler som rör gemenskapens behörighet. Artikel 4 behandlar beskattning av bränsle för luftfartyg, en fråga som harmoniserats genom rådets direktiv 2003/96/EG om en omstrukturering av gemenskapsramen för beskattning av energiprodukter och elektricitet, särskilt artikel 14.2 i detta. Genom bestämmelserna i artikel 5 (Flygtransportpriser) försvinner motstridigheterna mellan de befintliga luftfartsavtalen och rådets förordning nr 2409/92 om biljettpriser och tariffer för lufttrafik, som förbjuder lufttrafikföretag från tredjeländer att vara prisledande på lufttrafiktjänster som helt bedrivs inom gemenskapen.Rådet ombeds godkänna besluten om undertecknande och provisorisk tillämpning samt ingående av avtalet mellan Europeiska gemenskapen och Republiken Libanon om vissa luftfartsaspekter och utse de personer som skall ha befogenhet att underteckna avtalet på gemenskapens vägnar.Förslag tillRÅDETS BESLUTom undertecknande och provisorisk tillämpning av avtalet mellan Europeiska gemenskapen och Republiken Libanon om vissa luftfartsaspekterEUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR BESLUTAT FÖLJANDEmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 80.2 jämförd med artikel 300.2 första stycket första meningen i detta,med beaktande av kommissionens förslag[2],ochav följande skäl:Den 5 juni 2003 bemyndigade rådet kommissionen att inleda förhandlingar med tredjeländer om att ersätta vissa bestämmelser i befintliga bilaterala avtal med ett gemenskapsavtal.Kommissionen har på gemenskapens vägnar förhandlat fram ett avtal med Republiken Libanon om vissa luftfartsaspekter, i enlighet med mekanismerna och förhandlingsdirektiven i bilagan till rådets beslut om att bemyndiga kommissionen att inleda förhandlingar med tredjeländer om att ersätta vissa bestämmelser i befintliga bilaterala avtal med ett gemenskapsavtal.Med förbehåll för att det eventuellt ingås vid en senare tidpunkt bör det avtal som kommissionen har förhandlat fram undertecknas och tillämpas provisoriskt.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Enda artikel1. Med förbehåll för att avtalet ingås vid ett senare tillfälle bemyndigas rådets ordförande att utse den eller de personer som skall ha befogenhet att på Europeiska gemenskapens vägnar underteckna avtalet mellan Europeiska gemenskapen och Republiken Libanon om vissa luftfartsaspekter.2. I avvaktan på att avtalet träder i kraft skall det tillämpas provisoriskt från och med den första dagen i den månad som följer på den dag då parterna har underrättat varandra om att de förfaranden som är nödvändiga för detta ändamål har slutförts. Rådets ordförande bemyndigas härmed att överlämna det meddelande som avses i artikel 8.2 i avtalet.3. Texten till avtalet åtföljer detta beslut.Utfärdat i Bryssel den [...]På rådets vägnarOrdförande2005/0012 (CNS)Förslag tillRÅDETS BESLUTom ingående av ett avtal mellan Europeiska gemenskapen och Republiken Libanon om vissa luftfartsaspekterEUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR BESLUTAT FÖLJANDEmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 80.2 jämförd med artikel 300.2 första stycket första meningen och artikel 300.3 första stycket i detta,med beaktande av kommissionens förslag[3],med beaktande av Europaparlamentets yttrande[4], ochav följande skäl:(1) Den 5 juni 2003 bemyndigade rådet kommissionen att inleda förhandlingar med tredjeländer om att ersätta vissa bestämmelser i befintliga bilaterala avtal med ett gemenskapsavtal.(2) Kommissionen har på gemenskapens vägnar förhandlat fram ett avtal med Republiken Libanon om vissa luftfartsaspekter, i enlighet med mekanismerna och förhandlingsdirektiven i bilagan till rådets beslut om att bemyndiga kommissionen att inleda förhandlingar med tredjeländer om att ersätta vissa bestämmelser i befintliga bilaterala avtal med ett gemenskapsavtal.(3) Detta avtal undertecknades på Europeiska gemenskapens vägnar den [...], med förbehåll för att det eventuellt ingås vid en senare tidpunkt, i enlighet med rådets beslut .../.../EG av den [...][5].(4) Avtalet bör godkännas.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 11. Avtalet mellan Europeiska gemenskapen och Republiken Libanon om vissa luftfartsaspekter godkänns härmed på gemenskapens vägnar.2. Texten till avtalet åtföljer detta beslut.Artikel 2Rådets ordförande bemyndigas härmed att utse den person som skall ha befogenhet att överlämna det meddelande som avses i artikel 8.1 i avtalet.Utfärdat i Bryssel den [...]På rådets vägnarOrdförandeBilagaAVTALmellanEuropeiska gemenskapenochRepubliken Libanonom vissa luftfartsaspekterEUROPEISKA GEMENSKAPEN,å ena sidan, ochREPUBLIKEN LIBANON,å andra sidan,nedan kallade "parterna", somKONSTATERAR att bilaterala luftfartsavtal har slutits mellan flera medlemsstater i Europeiska gemenskapen och Republiken Libanon med bestämmelser som strider mot gemenskapsrätten,KONSTATERAR att endast Europeiska gemenskapen är behörig i fråga om många av de aspekter som kan omfattas av bilaterala luftfartsavtal mellan medlemsstater i Europeiska gemenskapen och tredjeländer,KONSTATERAR att enligt EG-rätten har lufttrafikföretag från gemenskapen som är etablerade i en medlemsstat rätt till icke-diskriminerande tillgång till flygrutter mellan medlemsstaterna i Europeiska gemenskapen och tredjeländer,BEAKTAR de avtal som har slutits mellan Europeiska gemenskapen och vissa tredjeländer som innebär att medborgare i dessa tredjeländer får förvärva äganderätt i lufttrafikföretag som har tillstånd utfärdade i enlighet med EG-rätten,INSER att de bestämmelser i de bilaterala luftfartsavtalen mellan medlemsstaterna i Europeiska gemenskapen och Republiken Libanon som står i strid med EG-rätten måste ändras så att de blir fullt förenliga med denna för att en sund rättslig grund skall kunna skapas för flygtrafiken mellan Europeiska gemenskapen och Republiken Libanon och för att kontinuiteten i denna flygtrafik skall kunna upprätthållas,KONSTATERAR att Europeiska gemenskapen inte har som mål att, som ett led i de här förhandlingarna, påverka totalvolymen för flygtrafiken mellan medlemsstaterna i Europeiska gemenskapen och Republiken Libanon eller påverka balansen mellan lufttrafikföretag från gemenskapen och lufttrafikföretag från Republiken Libanon, eller förhandla fram förändringar i de befintliga bilaterala luftfartsavtalen när det gäller trafikrättigheter,HAR ENATS OM FÖLJANDE.Artikel 1 Allmänna bestämmelser1. I det här avtalet avses med ” medlemsstat ” en medlemsstat i Europeiska gemenskapen.2. Hänvisningar i något av de avtal som ingår i förteckningen i bilaga 1 till medborgare i medlemsstater som är avtalsslutande parter i det avtalet skall innebära hänvisningar till medborgare i medlemsstaterna i Europeiska gemenskapen.3. Hänvisningar i något av de avtal som ingår i förteckningen i bilaga 1 till lufttrafikföretag i en medlemsstat som är avtalsslutande part i det avtalet skall innebära hänvisningar till lufttrafikföretag som har utsetts av den medlemsstaten.Artikel 2 Lufttrafikföretag utsedda av en medlemsstat1. Bestämmelserna i punkterna 2 och 3 i den här artikeln skall äga företräde framför motsvarande bestämmelser i de artiklar som förtecknas i bilaga 2 a respektive 2 b, när det gäller den berörda medlemsstatens utseende av ett lufttrafikföretag, godkännande och tillstånd som Republiken Libanon beviljat för det företaget samt avslag, återkallande, tillfälligt upphävande eller begränsning av godkännande eller tillstånd för lufttrafikföretaget.2. När Republiken Libanon har underrättats om att ett lufttrafikföretag har utsetts av en medlemsstat, skall Republiken Libanon utfärda de tillämpliga godkännandena och tillstånden med så kort handläggningstid som möjligt under förutsättning atti. lufttrafikföretaget är etablerat i den medlemsstat där det har utsetts enligt Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen och har en giltig operativ licens i enlighet med EG-rätten,ii. den medlemsstat som utfärdar AOC (Air Operator Certificate) utövar tillsyn över lufttrafikföretaget och att dess luftfartsmyndighet finns tydligt angiven i den handling där lufttrafikföretaget utses, ochiii. lufttrafikföretaget ägs och skall fortsätta att ägas direkt eller genom majoritetsägande av medlemsstater eller medborgare i medlemsstater eller av andra stater som är förtecknade i bilaga 3 eller av medborgare i sådana andra stater och att det alltid står under kontroll av dessa stater eller dessa medborgare.3. Republiken Libanon får vägra, återkalla, tillfälligt upphäva eller begränsa godkännande och tillstånd för ett lufttrafikföretag som har utsetts av en medlemsstat omi. lufttrafikföretaget inte är etablerat i den medlemsstat där det har utsetts enligt Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen eller inte har en giltig operativ licens i enlighet med EG-rätten,ii. den medlemsstat som utfärdar AOC (Air Operator Certificate) inte utövar tillsyn över lufttrafikföretaget eller om dess luftfartsmyndighet inte är tydligt angiven i den handling där lufttrafikföretaget utses elleriii. lufttrafikföretaget inte ägs eller står under kontroll direkt eller genom majoritetsägande av medlemsstater eller medborgare i medlemsstater eller av andra stater som är förtecknade i bilaga 3 eller av medborgare i sådana andra stater.När Republiken Libanon fattar beslut enligt den här punkten skall Republiken Libanon inte diskriminera mellan lufttrafikföretag från gemenskapen på grundval av nationalitet.Artikel 3 Rättigheter i fråga om tillsyn1. Bestämmelserna i punkt 2 i den här artikeln skall komplettera de artiklar som förtecknas i bilaga 2 c.2. Om en medlemsstat har utsett ett lufttrafikföretag, för vilket tillsynen utövas av en annan medlemsstat, skall Republiken Libanons rättigheter enligt säkerhetsbestämmelserna i avtalet mellan den medlemsstat som har utsett lufttrafikföretaget och Republiken Libanon tillämpas på samma sätt som för den andra medlemsstaten, när det gäller att anta och tillämpa säkerhetsnormerna och när det gäller att ge tillstånd till det lufttrafikföretagets trafik.Artikel 4 Beskattning av flygbränsle1. Bestämmelserna i punkt 2 i den här artikeln skall komplettera de artiklar som förtecknas i bilaga 2 d.2. Utan hinder av eventuella andra bestämmelser med annat innehåll, skall inget av de avtal som förtecknas i bilaga 2 d innebära att en medlemsstat hindras från att beskatta eller tull- eller avgiftsbelägga flygbränsle, som tillhandahålls på dess territorium och som är avsett för luftfartyg som tillhör ett lufttrafikföretag, som har utsetts av Republiken Libanon och som går i trafik mellan en ort i den medlemsstaten och en annan ort i den medlemsstaten eller i en annan medlemsstat.Artikel 5 Priser för transporter inom Europeiska gemenskapen1. Bestämmelserna i punkt 2 i den här artikeln skall komplettera de artiklar som förtecknas i bilaga 2 e.2. De priser som tas ut av lufttrafikföretag, som utses av Republiken Libanon enligt ett avtal i förteckningen i bilaga 1 med en bestämmelse som finns förtecknad i bilaga 2 e för transport helt och hållet inom Europeiska gemenskapen, skall vara förenliga med EG-rätten.Artikel 6 Bilagor till avtaletBilagorna till detta avtal utgör en integrerad del av detta.Artikel 7 Översyn och ändringDe avtalsslutande parterna får när som helst genom ömsesidigt medgivande se över eller ändra avtalet.Artikel 8 Ikraftträdande och preliminär tillämpning1. Avtalet skall träda i kraft när parterna skriftligen har underrättat varandra om att de respektive interna förfaranden som krävs för ikraftträdandet har slutförts.2. Utan hinder av vad som sägs i punkt 1 skall parterna vara överens om att preliminärt tillämpa avtalet från och med den första dagen i den månad som följer på den dag då parterna har underrättat varandra om att de förfaranden som är nödvändiga för detta ändamål har slutförts.3. Avtal och andra överenskommelser mellan medlemsstaterna och Republiken Libanon som ännu inte har trätt i kraft när det här avtalet undertecknas och som inte preliminärt tillämpas förtecknas i bilaga 1 b. Det här avtalet skall tillämpas på alla sådana avtal och överenskommelser när de har trätt i kraft eller tillämpas preliminärt.Artikel 9 Upphörande1. Om ett avtal som förtecknas i bilaga 1 upphör att gälla, skall alla bestämmelser i det här avtalet som avser det avtal som förtecknas i bilaga 1 upphöra att gälla vid samma tidpunkt.2. Om alla de avtal som förtecknas i bilaga 1 upphör att gälla skall det här avtalet upphöra att gälla vid samma tidpunkt.TILL BEKRÄFTELSE HÄRAV har undertecknade, därtill vederbörligen befullmäktigade, undertecknat detta avtal.Upprättat i [....] i två exemplar [...] den [..., ...] på tjeckiska, danska, nederländska, engelska, estniska, finska, franska, tyska, grekiska, ungerska, italienska, lettiska, litauiska, maltesiska, polska, portugisiska, slovakiska, slovenska, spanska, svenska och arabiska språken. I händelse av avvikelser mellan språken skall den engelska versionen ha företräde framför övriga språkversioner.FÖR EUROPEISKA GEMENSKAPEN: FÖR REPUBLIKEN LIBANON:BILAGA 1Förteckning över avtal som det hänvisas till i artikel 1 i det här avtaleta) Luftfartsavtal mellan Republiken Libanon och medlemsstaterna i Europeiska gemenskapen som har slutits, undertecknats eller tillämpas preliminärt den dag det här avtalet undertecknas:- Avtal mellan Österrikes förbundsregering och Republiken Libanons regering om luftfart mellan och utanför deras respektive territorier , upprättat i Beirut den 2 april 1969, i dess ändrade lydelse (nedan kallat Libanon-Österrikeavtalet).- Avtal mellan Belgiens regering och Libanons regering om luftfart mellan och utanför deras respektive territorier , upprättat i Beirut den 24 december 1953, i dess ändrade lydelse (nedan kallat Libanon-Belgienavtalet).- Luftfartsavtal mellan Republiken Cyperns regering och Republiken Libanons regering , paraferat den 23 maj 1996 (nedan kallat utkastet till Libanon-Cypernavtal).- Luftfartsavtal mellan Republiken Tjeckiens regering och Republiken Libanons regering , upprättat den 22 september 2003 (nedan kallat Libanon-Tjeckienavtalet).- Luftfartsavtal mellan Danmark och Libanon , upprättat i Beirut den 21 oktober 1955 (nedan kallat Libanon-Danmarkavtalet).- Utkast till luftfartsavtal mellan Republiken Frankrikes regering och Republiken Libanons regering, paraferat och fogat som bilaga till det godkända protokollet från överläggningarna mellan Frankrikes och Libanons delegationer, undertecknat i Paris den 24 juni 1998 (nedan kallat utkastet till Libanon-Frankrikeavtal).- Luftfartsavtal mellan Förbundsrepubliken Tyskland och Republiken Libanon , upprättat i Beirut den 15 mars 1961, i dess ändrade lydelse (nedan kallat Libanon-Tysklandavtalet).- Utkast till luftfartsavtal mellan Förbundsrepubliken Tysklands regering och Republiken Libanons regering , paraferat och fogat som bilaga till det godkända protokoll som undertecknades i Bonn den 16 januari 2002 (nedan kallat utkastet till det reviderade Libanon-Tysklandavtalet).- Avtal mellan Konungariket Greklands regering och Republiken Libanons regering om att upprätta lufttrafik mellan deras respektive territorier , upprättat i Beirut den 6 september 1948 (nedan kallat Libanon-Greklandavtalet).- Avtal mellan Folkrepubliken Ungerns regering och Republiken Libanon om civil luftfart , upprättat i Beirut den 15 januari 1966 (nedan kallat Libanon-Ungernavtalet).- Luftfartsavtal mellan Italiens regering och Republiken Libanons regering , upprättat i Beirut den 24 januari 1949, i dess ändrade lydelse (nedan kallat Libanon-Italienavtalet).- Luftfartsavtal mellan Republiken Libanons regering och Storhertigdömet Luxemburgs regering , paraferat och fogat som bilaga B till det konfidentiella samförståndsavtal som undertecknades i Beirut den 23 oktober 1998 (nedan kallat utkastet till Libanon-Luxemburgavtal).- Utkast till luftfartsavtal mellan Maltas regering och Republiken Libanons regering , paraferat och fogat som bilaga B till det godkända protokoll som undertecknades i Beirut den 30 april 1999 (nedan kallat utkastet till Libanon-Maltaavtal).- Luftfartsavtal mellan Konungariket Nederländerna och Republiken Libanon , upprättat i Beirut den 20 september 1949 (nedan kallat Libanon-Nederländernaavtalet).- Luftfartsavtal mellan Folkrepubliken Polens regering och Republiken Libanons regering , upprättat i Beirut den 25 april 1966 (nedan kallat Libanon-Polenavtalet).- Luftfartsavtal mellan Sverige och Libanon , upprättat i Beirut den 23 mars 1953 (nedan kallat Libanon-Sverigeavtalet).- Avtal mellan Förenade konungariket Storbritannien och Nordirlands regering och Republiken Libanons regering om luftfart mellan och utanför deras respektive territorier , upprättat i Beirut den 15 augusti 1951, i dess ändrade lydelse (nedan kallat Libanon-UK-avtalet).(b) Luftfartsavtal och andra överenskommelser som har paraferats eller undertecknats mellan Republiken Libanon och medlemsstater i Europeiska gemenskapen och som den dag det här avtalet undertecknas ännu inte har trätt i kraft eller ännu inte tillämpas preliminärt:- Utkast till luftfartsavtal mellan Konungariket Spanien och Republiken Libanon , paraferat i Madrid den 21 augusti 1997 (nedan kallat utkastet till Libanon-Spanienavtal).BILAGA 2Förteckning över artiklar i de avtal som förtecknas i bilaga 1 och som det hänvisas till i artiklarna 2-5 i det här avtalet(a) Lufttrafikföretag utsedda av en medlemsstat:- Artikel 3 i Libanon-Österrikeavtalet,- Artikel 3 i Libanon-Belgienavtalet,- Artikel 4 i utkastet till Libanon-Cypernavtal,- Artikel 3 i Libanon-Tjeckienavtalet,- Artikel 3 i utkastet till Libanon-Frankrikeavtal,- Artikel 3 i Libanon-Tysklandavtalet,- Artikel 3 i Libanon-Ungernavtalet,- Artikel 3 i utkastet till Libanon-Luxemburgavtal,- Artikel 6 i utkastet till Libanon-Maltaavtal,- Artikel 3 i Libanon-Polenavtalet,- Artikel 3 i utkastet till Libanon-Spanienavtal,- Artikel 4 i Libanon-UK-avtalet.(b) Vägran, återkallande, tillfälligt upphävande eller begränsning av godkännanden och tillstånd:- Artikel 4 i Libanon-Österrikeavtalet,- Artikel 3 i Libanon-Belgienavtalet,- Artikel 5 i utkastet till Libanon-Cypernavtal,- Artikel 4 i Libanon-Tjeckienavtalet,- Artikel 5 i Libanon-Danmarkavtalet,- Artikel 4 i utkastet till Libanon-Frankrikeavtal,- Artikel 4 i Libanon-Tysklandavtalet,- Artikel 6 i Libanon-Greklandavtalet,- Artikel 4 i Libanon-Ungernavtalet,- Artikel 6 i Libanon-Italienavtalet,- Artikel 4 i utkastet till Libanon-Luxemburgavtal,- Artikel 7 i utkastet till Libanon-Maltaavtal,- Artikel 6 i Libanon-Nederländernaavtalet,- Artikel 3 i Libanon-Polenavtalet,- Artikel 4 i utkastet till Libanon-Spanienavtal,- Artikel 5 i Libanon-Sverigeavtalet,- Artikel 4 i Libanon-UK-avtalet.(c) Tillsyn:- Artikel 7a i Libanon-Österrikeavtalet,- Artikel 7 i Libanon-Tjeckienavtalet,- Artikel 8 i utkastet till Libanon-Frankrikeavtal,- Artikel 7 i utkastet till Libanon-Luxemburgavtal,- Artikel 6 i utkastet till det reviderade Libanon-Tysklandavtalet.(d) Beskattning av flygbränsle:- Artikel 5 i Libanon-Österrikeavtalet,- Artikel 4 i Libanon-Belgienavtalet,- Artikel 7 i utkastet till Libanon-Cypernavtal,- Artikel 8 i Libanon-Tjeckienavtalet,- Artikel 9 i Libanon-Danmarkavtalet,- Artikel 10 i utkastet till Libanon-Frankrikeavtal,- Artikel 6 i Libanon-Tysklandavtalet,- Artikel 10 i utkastet till det reviderade Libanon-Tysklandavtalet,- Artikel 3 i Libanon-Greklandavtalet,- Artikel 14 i Libanon-Ungernavtalet,- Artikel 3 i Libanon-Italienavtalet,- Artikel 8 i utkastet till Libanon-Luxemburgavtal,- Artikel 9 i utkastet till Libanon-Maltaavtal,- Artikel 6 i Libanon-Polenavtalet,- Artikel 5 i utkastet till Libanon-Spanienavtal,- Artikel 9 i Libanon-Sverigeavtalet,- Artikel 5 i Libanon-UK-avtalet.(e) Priser för transporter inom Europeiska gemenskapen:- Artikel 9 i Libanon-Österrikeavtalet,- Artikel 7 i Libanon-Belgienavtalet,- Artikel 16 i utkastet till Libanon-Cypernavtal,- Artikel 12 i Libanon-Tjeckienavtalet,- Artikel 7 i Libanon-Danmarkavtalet,- Artikel 14 i utkastet till Libanon-Frankrikeavtal,- Artikel 9 i Libanon-Tysklandavtalet,- Artikel 14 i utkastet till det reviderade Libanon-Tysklandavtalet,- Artikel 7 i Libanon-Ungernavtalet,- Artikel 13 i utkastet till Libanon-Luxemburgavtal,- Artikel 14 i utkastet till Libanon-Maltaavtal,- Artikel 10 i Libanon-Polenavtalet,- Artikel 7 i utkastet till Libanon-Spanienavtal,- Artikel 7 i Libanon-Sverigeavtalet,- Artikel 7 i Libanon-UK-avtalet.BILAGA 3Förteckning över andra stater som det hänvisas till i artikel 2 i det här avtalet(a) Republiken Island (enligt EES-avtalet)(b) Furstendömet Liechtenstein (enligt EES-avtalet)(c) Konungariket Norge (enligt EES-avtalet)(d) Schweiziska edsförbundet (enligt avtalet mellan Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om lufttransport)[1] Rådets beslut 11323/03 av den 5 juni 2003 (dokument för begränsad spridning).[2] EUT C [...], [...], s. [...].[3] EUT C [...], [...], s. [...].[4] EUT C [...], [...], s. [...].[5] EUT C [...], [...], s. [...].


text:
ΣΥΝΕΡΓΑΣΙΑ ΕΠΙΜΕΛΗΤΗΡΙΟΥ ΚΑΙ ΟΑΕΔ ΓΙΑ ΤΗΝ ΣΤΗΡΙΞΗ ΤΗΣ ΕΡΓΑΣΙΑΣ | Evia Chamber
 ΣΥΝΕΡΓΑΣΙΑ ΕΠΙΜΕΛΗΤΗΡΙΟΥ ΚΑΙ ΟΑΕΔ ΓΙΑ ΤΗΝ ΣΤΗΡΙΞΗ ΤΗΣ ΕΡΓΑΣΙΑΣ
 Submitted by kanta on Fri, 11/10/2019 - 15:40
 Επιμελητήριο Εύβοιας και ΟΑΕΔ αναπτύσσουν συνεργασία με προσανατολισμό την βελτίωση των δράσεων επιδότησης, στήριξης και επιβράβευσης της εργασίας.
 Κοινός άμεσος στόχος της συνεργασίας, το μεγαλύτερο όφελος τόσο των επιχειρήσεων όσο και του ανθρωπίνου δυναμικού και επιδιωκόμενο αποτέλεσμα η αύξηση της απορροφητικότητας των επιδοτούμενων προγραμμάτων εργασίας.
 Αυτό συμφωνήθηκε κατά την επίσκεψη του Διοικητή του ΟΑΕΔ κ. Πρωτοψάλτη Σπυρίδων στο Επιμελητήριο μας και συζήτησης με εκπροσώπους της Διοίκησης του Φορέα.
 Η Πρόεδρος του Επιμελητηρίου κα Παρασκευή Αγιοστρατίτη υπογραμμίζοντας την ανάγκη για την στήριξη της εργασίας και την εξάλειψη της ανεργίας κατέθεσε στο Διοικητή του ΟΑΕΔ τα ακόλουθα αιτήματα.
 Τα προγράμματα του ΟΑΕΔ που επιδοτούν την εργασία ανέργων σε επιχειρήσεις :
 Nα έχουν διάρκεια 2 τουλάχιστον ετών για να δοθεί πραγματικά η δυνατοτητα στις επιχειρήσεις να ορθοποδήσουν μέσω αυτών και η δυνατότητα στους εργαζομένους να αποκτούν ικανή εργασιακή εμπειρία.
 Να λειτουργούν με ελκυστικότερους και πιο ευέλικτους όρους για τις επιχειρήσεις - ώστε να είναι υλοποιήσιμα - επιβραβεύοντας τους εργαζομένους με υψηλότερους μισθούς.
 Τα προγράμματα του ΟΑΕΔ που επιδοτούν την εργασία ανέργων σε φορείς του Δημοσίου και της Τοπικής Αυτοδιοίκησης, να συμπεριλάβουν και τα Επιμελητήρια, ως φορείς παροχής υψηλού επιπέδου γνώσεων και εμπειρίας.
 Λειτουργία στην Εύβοια εκπαιδευτικών σχολών του ΟΑΕΔ με κατεύθυνση τα επαγγέλματα που έχει πραγματική ανάγκη η σημερινή αγορά, το νέο σύγχρονο οικονομικό περιβάλλον και επιπλέον οι αναπτυξιακές προοπτικές και δυνατότητες της Εύβοιας, όπως τα τουριστικά επαγγέλματα.
 Στο σημείο αυτό ο Διοικητής του ΟΑΕΔ κ. Πρωτοψάλτης αποδεχόμενος αίτημα της Ομοσπονδίας Αρτοποιών Ελλάδας και του Επιμελητηρίου μας, ανήγγειλε την ίδρυση στη Χαλκίδα σχολής Αρτοποιών του ΟΑΕΔ.
 Τον Διοικητή του ΟΑΕΔ, συνόδευαν οι Βουλευτές του Νομού μας κ.κ. Σίμος Κεδίκογλου και Θανάσης Ζεμπίλης, Παρόντες στη συνάντηση ήταν από πλευράς διοίκησης του Επιμελητηρίου, ο Σταθόπουλος Ιωάννης Β ́ Αντιπρόεδρος, ο Κουτσαύτης Σπυρίδων Οικονομικός Επόπτης, ο Βαρελάς Βασίλειος Υπεύθυνος Συντονισμού ΓΕΜΗ και Επιχειρήσεων, οι Γιάννης Γεροντίτης, Αντώνης Νταβαρίας, Γιάννης Παπαθανασίου, Νίκος Φωκίτης μέλη του Δ.Σ. Παρέστησαν ακόμη, ο Πρόεδρος της Ομοσπονδίας Επαγγελματιών Βιοτεχνών Εμπόρων Εύβοιας θαλάσσης Ηλίας και ο Διευθυντής του ΟΑΕΔ Χαλκίδας Γιάννης ΛΙάσκος.
 ΌΛΟ ΤΟ ΠΑΚΕΤΟ ΜΕ ΤΑ ΟΙΚΟΝ
 ΠΑΡΑΤΑΣΗ ΓΙΑ ΤΗΝ ΕΠΙΣΤΡΕΠ
 ΣΥΓΚΕΝΤΡΩΤΙΚΟΣ ΠΙΝΑΚΑΣ ΜΕ


text:
 21.9.2013
 SK
 Úradný vestník Európskej únie
 C 274/20
 Žaloba podaná 24. júla 2013 — Perfetti Van Melle/ÚHVT (DAISY)
 (Vec T-381/13)
 2013/C 274/33
 Jazyk konania: taliančina
 Účastníci konania
 Žalobkyňa: Perfetti Van Melle SpA (Lainate, Taliansko) (v zastúpení: P. Testa, advokát)
 Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhy
 Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:
 —
 zrušil rozhodnutie prvého odvolacieho senátu z 10. apríla 2013 vo veci R 427/2012 1 v rozsahu, v akom zamieta prihlášku ochrannej známky „DAISY“ pre tieto výrobky: cukrovinky, zákusky a koláče, bonbóny, mäkké karamelky, gumené sladkosti, karamelka, žuvačky, ovocné želé (cukrovinky), sladké drievko (cukrovinka), lízanky, toffee, pastilky, cukor, čokoláda, kakao,
 —
 zaviazal ÚHVT na náhradu trov konania.
 Dôvody a hlavné tvrdenia
 Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: slovná ochranná známka Spoločenstva „DAISY“ pre výrobky v triede 30 — prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 10267037.
 Rozhodnutie prieskumového pracovníka: zamietnutie prihlášky.
 Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.
 Dôvody žaloby:
 —
 porušenie článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 207/2009, pretože slovo „DAISY“ nemá opisný charakter,
 —
 porušenie článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 207/2009, pretože slovo „DAISY“ neopisuje základnú vlastnosť výrobku,
 —
 porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009, pretože pojem „DAISY“ má rozlišovaciu spôsobilosť pre cukrovinkové výrobky.


type: wikipedia

text:
Carmen Ruiz Moragas (Madrid, 11 de septiembre de 1896-Madrid, 11 de junio de 1936) fue una actriz española.
 Biografía
 Era hija de Leandro Antolín Ruiz Martínez, profesional liberal originario de Almadén, en Ciudad Real, que llegó a ser gobernador civil de Granada, y de María de las Mercedes Moragas Pareja, nacida en Málaga en una familia acomodada. Constituían una pareja arquetípica de la clase media acomodada de principios del siglo . Tenía dos hermanos, José y María. Familiarmente, era llamada «Carmela».
 Dedicada al mundo de la interpretación desde muy joven, dio sus primeros pasos profesionales en la compañía de María Guerrero y Fernando Díaz de Mendoza. Su carrera artística con esa compañía incluye títulos como El retablo de Agrellano (1913), de Eduardo Marquina, La malquerida, de Jacinto Benavente, que estrenó en 1913, o Campo de armiño (1916), del mismo autor.
 Llegó a ser primera actriz del Teatro Español, en el que interpretó, entre otras obras, El castigo sin venganza (1919), de Lope de Vega, El desdén con el desdén (1920), de Agustín Moreto, El antepasado (1920), de Francisco Acebal, La danza de la cautiva (1921), de Eduardo Marquina, y Luna de la sierra (1921), de Luis Vélez de Guevara. Pasó luego al Teatro Fontalba, y estrenó La nave sin timón (1925), de Fernández Ardavín y La perla de Rafael (1925), de Luis Manzano. Era capaz de representar con soltura papeles en francés y en inglés, lenguas que dominaba.
 Casada en 1919 con el torero Rodolfo Gaona, gran parte de su notoriedad se debe al hecho de haber sido durante algunos años la amante del rey de España, Alfonso XIII, con quien tuvo dos hijos, Leandro Alfonso y María Teresa. El rey le regaló un teatro, recién rebautizado como Teatro Rey Alfonso, que incluía un apartamento en la zona superior. También tuvieron en Sepúlveda (Segovia) encuentros esporádicos en la casa que ella tenía allí. Su último gran amor desde 1928 hasta sus últimos días fue el escritor Juan Chabás, poeta republicano de la primera vanguardia, novelista, ensayista, colaborador de diarios y crítico teatral. Fue socia del Ateneo de Madrid en cuyo registro figura como actriz.
 Después de varios años de inactividad teatral, volvió a los escenarios y con Chabás creó una compañía teatral en el Fontalba, en la que estuvo trabajando hasta unos meses antes de su fallecimiento a causa del cáncer de útero, el 11 de junio de 1936. Murió el mismo año que su madre, Mercedes, fallecida el 19 de febrero en Madrid.
 En 2006 se publicó una biografía bajo el título de La rival de la reina. Carmen Ruiz Moragas, la gran pasión de Alfonso XIII, escrita por Emilio Calle y Ada Simón. En 2015, Javier Pérez Bazo, especialista de la trayectoria intelectual y obra de Juan Chabás, publicó la novela titulada La Borbona. El mismo profesor Pérez Bazo es autor del guion cinematográfico Carmen Moragas, la Borbona. La actriz republicana amante de Alfonso XIII, basado en la novela homónima del autor.
 Notas
 Referencias
 Enlaces externos
 Necrológica en el Diario ABC de 12 de junio de 1936
 Sentencia de divorcio en el Diario ABC de 26 de marzo de 1919
 Actores de teatro de España
 Fallecidos por cáncer en España
 Amantes reales femeninas
 Nacidos en Madrid
 Fallecidos en Madrid
 Ateneístas


text:
Zu Gast in Berg: Professor Gilles-Eric Séralini (r.) mit Co-Referent Jérome Doucelet. (Foto: SZ- Hog)
 Slgßld Hollllddl ellldmell ma Agolms ha sgiihldllello Dmmi kll Lgdl ho Hlls ma Llbllml kld Agilhoimlhhgigslo ook Slollhhlld Shiild-Llhm Délmihoh. Kll slilslhl hlhmooll Elgblddgl sgo kll Oohslldhläl ha blmoeödhdmelo Mmlo elädlolhllll klo mosldloklo Hmollo ook Sllhlmomello khl Llslhohddl dlholl 2012 lldlamid sllöbblolihmello Dlokhlo, omme klolo Oohlmolsllohmelll mobslook helll Hlsilhldlgbbl slhlmod shblhsll dhok mid kmd ho heolo lolemillol Sikeegdml. Hldlälhsl sllklo khl Moddmslo kld Lmellllo sgo lhola Olllhi kld sga Ghlghll khldld Kmelld.
 Elgblddgl Délmihoh shld moemok sgo Imoselhlbülllldlokhlo mo Lmlllo omme, kmdd khl Hokodllhl ahl kll Sikeegdmlkhdhoddhgo khl Öbblolihmehlhl slläodmel emhl. Kll blmoeödhdmel Dehlelo-Hhghgme ook Hümelomelb , ahl kla Délmihoh eodmaalomlhlhlll, hlilsll, kmdd amo Eldlhehkl ho Ilhlodahlllio ellmoddmealmhlo hmoo. Lhoslimklo eol Sllmodlmiloos emhlo kll HOOK Lehoslo, kmd Hüokohd bül lhol mslgslollmeohhbllhl Llshgo Oia ook khl Mlhlhldslalhodmembl häollihmel Imokshlldmembl. Blmoe Eäoßill dlliill mid Dellmell kll Sllmodlmilll eooämedl klo hea lldlamid ho kll Lmslddmemo mobslbmiilolo Elgblddgl Délmihoh sgl, kll Lläsll kld Glkll omlhgomi ko Aélhll hdl, smd ho Blmohllhme silhmehlklollok hdl ahl oodllla Hookldsllkhlodlhlloe. 2015 llehlil Délmihoh klo „Sehdlilhigsll Ellhd“.
 Bgldmeoos eol Sllllhoos
 1994 hlsmoo Délmihoh eo oollldomelo, shl sloamoheoihllll Ilhlodahllli dhme mob Hmhkd modshlhlo. Kmhlh eml ll mo klo Slolo, midg klo Llhhobglamlhgolo kll Hmhkd, elllgmelahdmel Mhbmiidlgbbl lolklmhl, khl ühll Eldlhehkl ho klo Hölell kll Hmhkd slimosl dhok. Ho Slldomelo ahl Lmlllo ühll büob Slollmlhgolo slimos hea kll Ommeslhd, kmdd dhme Ellhhehkl, Hodlhlhehkl ook Eldlhehkl mo klo Slolo bldlammelo ook ühll miil büob Slollmlhgolo ehosls slshlhl emhlo. Khl Slhhmelo ahlklo hodlhohlhs khl hlimdllllo Aäoomelo. Dmego hlh sllhoslo Aloslo llmllo sllalell Haaoodmesämelo ook Loagll mob, kll Dellahlomollhi ha Lkmhoiml dmoh. Bül Délmihoh dlmok dgkmoo khl Blmsl ha Lmoa, smd khl eleo shmelhsdllo Dlölbmhlgllo ho Hmhkslolo dhok. Ha Lmealo khldll Blmsldlliioos oollldomell ll mome kmd eäobhsdll Ebimoelodmeoleahllli „Lgookoe“ ook dlliill bldl, kmdd khldld ilkhsihme lholo Mollhi sgo 41 Elgelol Sikeegdml loleäil. Hlh klo lldlihmelo 59 Elgelol emoklill ld dhme oa ohmel klhimlhllll Dlgbbl. Khldl bhlilo oolll kmd „Hlllhlhdslelhaohd“ kld Elldlliilld . Agodmolg, kllel sgo kll Hmkll MS ühllogaalo, sgiill oa hlholo Ellhd kmd Slelhaohd iübllo. Délmihoh klkgme bgldmell slhlll. Dlho Llslhohd: Kll slelhal Mollhi sgo „Lgookoe“ hldllel mod Eookllllo slldmehlkloll ohmel modslshldloll Llköimhhöaaihoslo ook ha Llköi lolemillolo Dmesllallmiilo. Kmeo sleöll mome kmd dlhl 1974 bül Eldlhehkl sllhgllol Mldlo.
 Slbäelihme hdl khl blllhsl Ahdmeoos
 Mii khldl Hlsilhlhldlmokllhil slloldmmelo imol Délmihoh khl mo Lmlllo bldlsldlliillo Dmeäkhsooslo, lhodmeihlßihme Ilhll- ook Ohlllohllhd. Omme Moddmsl sgo Délmihoh hdl „Lgookoe“ hhd eo 100000-ami shblhsll mid llhold Sikeegdml, sldemih ll kll Hokodllhl sglshlbl, kolme khl Sikeegdmlkhdhoddhgo khl Öbblolihmehlhl mo kll Omdl elloaslbüell eo emhlo. Hmihbglohdmel Sllhmell eälllo Hlllgbblolo dlhl kll Sllöbblolihmeoos dlholl Dlokhlo hoeshdmelo Dmemklodlldmle eosldelgmelo, kll Hold kll Mhlhlo sgo Hmkll dlh oa 47 Ahiihmlklo Kgiiml omme oollo slsmoslo. Agodmolg/Hmkll eml mobslook kld LoSE-Olllhid sga Ghlghll klo Hmaeb slligllo, klo kll Llblllol ahl dlholo Bgldmeooslo modsliödl eml. Klkll Mollmsdlliill aodd ooo däalihmel Hldlmokllhil ook klllo Hoaaoimlhgod- ook Dkollshllbblhll gbbloilslo. Dmeihlßihme dlh ld ohmel kmd Sikeegdml, dgokllo khl blllhsl Ahdmeoos, khl khl Ebimoelo lölll dgshl Hmollo ook Sllhlmomell eoolealok sllshblll. Hhdell emhl kll Mollmsdlliill bül khl Lhdhhgmhsäsoos haall ool klo Sikeegdmllldl sglslilsl, sloo ll khl Eoimddoos lhold Ahlllid hlmollmsl eml. Omme Mobbmddoos Délmihohd hlshool ahl kla mhloliilo Olllhi lhol olol Älm bül khl Imokshlldmembl ook kmd Lokl kll Sllshbloos. Délmihoh bglklll, khl Slshool sgo Agodmolg mobslook kll hhdellhslo Elmmhd aüddllo mhsldmeöebl ook mo khl Imokshlll eol Elgkohlhgo öhgigshdme lhosmokbllhll Elgkohll slhlllslslhlo sllklo.
 Hümelomelb Kélgal Kgomlill dlliill lholo Slldome ahl Slho sgl. 71 Dgaalihlll hlhmalo ho 195 Hihoksllbmello hgoslolhgolii ahl Eldlhehklo moslhmollo Slho ook Hhgslho eoa Hgdllo. 77 Elgelol kll Lmellllo egslo khl Hhgslhol klo hgoslolhgoliilo sgl. „Eldlhehkl hmoo amo dmealmhlo“, imollll kmd Bmehl, kmd ll kolme klo Ehoslhd llsäoell, kmdd ha Slho hhd eo 11000-ami alel Eldlhehkl sglemoklo dlhlo mid ha Llhohsmddll eoslimddlo. Ll hlhimsll, kmdd kolme klo Sllelel sgo Eldlhehklo khl Sldmeammhdollslo sldmeäkhsl sülklo. Shiild-Llhm Délmihoh omooll mid Ehli kmd Sllhgl miill lgmhdmelo Hlhdlgbbl.