type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 |
 52011PC0839
 Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, millega luuakse Euroopa naabruspoliitika rahastamisvahend /* KOM/2011/0839 lõplik - 2011/0405 (COD) */
 SELETUSKIRI
 1. ETTEPANEKU TAUST
 Üldine taust
 Euroopa Liidu lepingu artiklis 8 on
 sätestatud, et Euroopa Liit (EL) arendab naabruses asuvate riikidega
 privilegeeritud suhteid, mille eesmärk on luua ELi piiridel heaolu ja
 heanaaberlikkuse ala. 2004. aastal töötati välja Euroopa naabruspoliitika
 (ENP), mis hõlmab 16 Euroopa Liidust idas ja lõunas asuvat partnerriiki −
 Alžeeria, Armeenia, Aserbaidžaan, Egiptus, Gruusia, Iisrael, Jordaania,
 Liibanon, Liibüa, Moldova Vabariik, Maroko, okupeeritud Palestiina alad,
 Süüria, Tuneesia, Ukraina ja Valgevene. ENP raames pakub EL naabruspoliitikaga
 hõlmatud riikidele privilegeeritud suhteid, mis põhinevad selliste väärtuste ja
 põhimõtete nagu demokraatia ja inimõigused, õigusriik, hea valitsemistava,
 turumajanduse põhimõtted ja säästev areng, sealhulgas kliimameetmed,
 vastastikusel austamisel. Ühtlasi nähakse naabruspoliitika raames ette
 poliitilist ühtsust ja tihedamat majanduslikku integratsiooni, suuremat
 liikuvust ja inimestevaheliste kontaktide tugevdamist. Euroopa
 naabruspoliitikat rahastatakse spetsiaalse õigusliku vahendi – Euroopa naabruspoliitika
 ja partnerluse rahastamisvahendi (ENPI) kaudu, mis hõlmab eespool nimetatud 16
 partnerriiki ning Venemaad.
 Ettepaneku põhjused ja eesmärgid
 ENP ja ENPI käivitamisest saati on toimunud mitmeid
 olulisi arenguid.
 ENP strateegilise läbivaatamise käigus
 analüüsiti ja hinnati muutusi ELi ja naabruspoliitikaga hõlmatud riikide
 vahelistes suhetes, mis on aset leidnud alates ENP rakendamisest. Selle
 tulemuseks on ENP uus käsitus, mida kirjeldatakse ELi välisasjade ja
 julgeolekupoliitika kõrge esindaja ning Euroopa Komisjoni ühisteatises „Uus
 lähenemisviis muutuvale naabrusele”, mis võeti vastu 25. mail 2011, ning
 nõukogu 20. juunil 2011. aastal vastu võetud järeldustes. Rakendades
 diferentseerituma lähenemise (osutatav abi oleneb tehtud edusammudest) ja
 vastastikuse vastutuse põhimõtteid, antakse uue lähenemisviisi kohaselt
 suuremat toetust eelkõige nendele partneritele, kes on pühendunud demokraatliku
 ühiskonna ülesehitamisele ja reformide elluviimisele – sellega luuakse ELi ja
 naabruses asuvate riikide vaheliste suhete strateegiline poliitikaraamistik.
 Naabruspoliitikaga hõlmatud riikide suhtes
 rakendatav Euroopa naabruspoliitika ja partnerluse rahastamisvahend on leidnud
 ELi poliitika tõhusa vahendina laialdast tunnustust, ent ENP poliitika läbivaatamise
 käigus ja muudes hinnangutes, samuti saadud õppetundide ja avalike arutelude
 käigus on tuvastatud mitmeid vahendi edaspidisel rakendamisel lahendamist
 vajavaid küsimusi, et kohaldada vahendit viisil, mis võimaldab ELil reageerida
 senisest veelgi tõhusamalt, eelkõige järgmised:
 ·
 Rakendada diferentseeritumat lähenemist
 (olenevalt tehtud edusammudest): nimetatud põhimõte on uuendatud naabruspoliitika peamine aspekt.
 Sellega nähakse ette tunduvalt diferentseeritum lähenemine partnerriikidele
 ning see on kooskõlas nende pühendumusega ühiselt kokku lepitud väärtustele ja
 eesmärkidele ning eelkõige partnerlusele ELiga, mille keskmes on demokraatia ja
 ühine heaolu. Uue lähenemise olulisemaid aspekte on kõige edukamatele reformide
 elluviijatele mõeldud rahalised toetused. Poliitikapõhise vahendina peab
 tulevane Euroopa naabruspoliitika rahastamisvahend (ENI) seda juhtpõhimõtet
 esindama, eelkõige programmide koostamisel ja abivahendite eraldamisel
 partnerriikidele.
 ·
 Programmide koostamise protsessi keerukus ja
 kestus: praegune programmide koostamise protsess
 hõlmab arvukaid avatud arutelusid ja muid menetluslikke etappe ning selle
 keskmine kestus on 18 kuud. See on piduriks abi asjakohasel osutamisel. ENPI
 kohaste programmdokumentide (riigistrateegia dokumendid) ulatus järgib
 arengukoostöö puhul kasutatavat vormingut, mis tähendab, et vastava riigi
 olukorda analüüsitakse põhjalikult ning see pikendab protsessi kestust.
 Naabruspoliitikaga hõlmatud riikide puhul on olukord siiski teine, st enamiku
 partnerriikide (riigid, kes on sõlminud ELiga kokkuleppe tegevuskava või
 võrdväärsete ühiseesmärkide osas) puhul esitatakse riigi analüüsi kirjeldus
 vastavates iga-aastastes eduaruannetes, mis muudab riigistrateegia dokumendi
 üldosa üleliigseks. Järelikult on olemas nii vajadus kui ka võimalused
 programmide koostamise protsessi kiirendada, lühendada ja paremini suunata.
 ·
 Rahastamisvahend: ENPI
 praegusel kujul hõlmab partnerlus- ja koostöölepingute, assotsieerimislepingute
 või muude asjaomaste lepingute rakendamist, heade valitsemistavade edendamist
 ning võrdset sotsiaalset ja majanduslikku arengut. Ühtlasi hõlmab see mahukat
 loetelu 29 temaatilisest koostöövaldkonnast, mida kirjeldatakse üksikasjalikult
 ning võrdsetelt alustelt, mis muudab väga keerukaks ENP põhieesmärkide ja
 suunitluse tuvastamise. Programmide koostamine peegeldab seda laia käsitust
 ning mitmelgi juhul paneb see proovile poliitika ja koostöö vahelise sidususe.
 ENI käsitlev tulevane õigusakti eelnõu aitab ühtlustada vahendi ulatust ja
 tugevdada seoseid vastava sisepoliitikaga, säilitades samal ajal praeguse
 paindlikkuse.
 ·
 Osaliselt aegunud rakendussätted ja väliste
 vahendite vahelise sidususe puudumine: praegu kehtiva
 ENPI määruse rakendamist käsitlev jagu on osaliselt aegunud ning järelikult ei
 kajasta see enam asjakohaselt abi kasutamist naabruskonnas. Ühtlasi puudub
 sidusus ENPI rakendussätete ja muude välistegevuse vahendite vahel.
 Paindlikkusmehhanisme saab täiustada nii, et need vastaksid uue poliitika
 kontekstile. Nimetatud aspektidega tegelemiseks ning edasise ühtlustamise ja
 lihtsustamise saavutamiseks on koostatud eraldi horisontaalne raammäärus, mis
 sisaldab kõiki üld- ja korduvsätteid. Kõnealune uus horisontaalne määrus hõlmab
 ka ENI rakendamise iseärasusi. See võimaldab uuendada rakendussätteid ja
 pöörata tähelepanu sidususe puudumisele väliste vahendite vahel. Lisaks aitab
 uus horisontaalne määrus muuta eeskirjad paremini mõistetavaks ja parandada
 liidu meetmete tõhusust ja sidusust.
 ·
 Piiriülese koostöö sätted: piiriülene koostöö on olnud ELi, ENP partnerriikide ja Venemaa suhteid
 iseloomustav selgelt eristuv tunnus, mis on viinud ühiste eeskirjadega
 ühisalgatuste elluviimiseni nii Euroopa Liidus kui ka väljaspool selle piire.
 Süsteem toimib suhteliselt hästi, kuid sidusrühmadega peetud arutelude käigus
 selgus, et määruses on vaja teha mõningaid muudatusi. Nimetatud muudatused
 hõlmavad järgmist: geograafilise toetuskõlblikkuse laiendamine, et hõlmata
 programmide nõuetekohase toimimise seisukohalt asjakohaseid olulisi
 majanduslikke, sotsiaalseid ja kultuurilisi keskusi; täies ulatuses eelarve täitmise
 kohaldamine koostöös rahastamislepingutele alla kirjutanud liikmesriikidega;
 partnerriikide kaasrahastamise kord ning Venemaa eristaatus. Komisjoni
 määrusesse, millega sätestatakse piiriülese koostöö rakenduseeskirjad, tuleb
 teha kaugeleulatuvaid, peamiselt haldamismeetoditega seonduvaid muudatusi.
 ·
 Seosed sisemiste vahenditega/poliitikaga: ENP võimaldab partnerriikidel järk-järgult saavutada
 poliitilist ühtsust ja suuremat majanduslikku integratsiooni ELiga. Selle
 protsessi põhialuseks on ELi sisepoliitika ja turumajanduse põhimõtted.
 Naabruspoliitikaga hõlmatud riikide puhul iseloomustab paljusid algatusi
 piiriülene aspekt, millele seni ei ole pööratud piisavat tähelepanu.
 Märkimisväärseks erandiks selles osas on piiriülene koostöö, mis võimaldab tegelda
 ühiste ülesannete ja eesmärkidega ühtse eeskirjakogu alusel ja ressursside
 ühendamise kaudu nii ELi eelarve sisestest kui ka välistest
 rahastamisallikatest. Arenguruumi on muudes valdkondades, näiteks
 infrastruktuur, energia[1], transport[2],
 VKEde[3] areng ja tööstuskoostöö,
 kaasa arvatud turism, IKT[4], tööhõive- ja
 sotsiaalpoliitika[5], ränne ja julgeolek,
 kohtusüsteem, narkootikumide vastane võitlus, kõrgharidus, kultuur,
 teadusuuringud ja innovatsioon[6], keskkond, kliimameetmed[7],
 katastroofidele vastupidavus ja koostöö merendusküsimustes, kus oleks võimalik
 sisepoliitika ja sisemiste vahendite ning ENP ja Euroopa naabruspoliitika
 rahastamisvahendi vahelisi seoseid tugevdada. Selles osas aitab ENI määrus
 kaasa ELi prioriteetsete poliitikavaldkondade vastastikusele täiendavusele,
 sidususele ja laiendamisele vastavalt Euroopa strateegiale 2020, keskendudes
 samal ajal endiselt ENP peamistele eesmärkidele. ENP annab partnerriikidele
 võimaluse osaleda ELi asutuste töös ja programmides. Asjakohaselt tuleb lahendada
 küsimus, kuidas pikaajaliselt rahastada ENP partnerriikide osalemist ELi
 asutuste töös ja programmides, kasutades vajaduse korral rahalist toetust ENIst.
 Luua tuleb ka asjakohased ja jätkusuutlikud rakendusmehhanismid.
 ·
 Arenevad suhted Venemaaga: Venemaa on ainus ENPI abisaaja, keda ENP ei hõlma. Sarnaselt teistele
 riikidele on Venemaal õigus saada nii kahepoolseid, mitmeid riike hõlmavaid kui
 ka piirüleseid ENPI rahalisi vahendeid. Võttes siiski arvesse Venemaa rahanduse
 olukorra märkimisväärset paranemist, on vajadus ulatusliku finantsabi järele
 selles riigis palju väiksem. Venemaa pürib võrdsetel alustel toimivate suhete
 poole ning temast endast on saanud rahastaja. Seetõttu saab kõnealune riik ENPI
 kahepoolsest rahastamispaketist ajavahemikul 2007–2013 üksnes väikese osa.
 Koostöö jätkub mitmeid riike hõlmavate programmide raames ning järgib ELi ja
 Venemaa kaasrahastamise põhimõtet. Venemaa kaasrahastab peamiselt piiriülese
 koostöö programme. See iseloomustab Venemaa kui strateegilise partnerriigi
 muutuvat positsiooni, mille puhul kaasrahastatavad projektid täidavad mõlema
 poole huve.
 Tulevane Euroopa naabruspoliitik
 rahastamisvahend tuleks viia uue ENP käsitusega kooskõlla ning selles tuleb
 käsitleda konkreetseid eespool määratletud ülesandeid ja küsimusi.
 2. KONSULTEERIMINE HUVITATUD ISIKUTEGA JA
 MÕJUHINNANG – TULEMUSED
 Konsulteerimine huvitatud isikutega
 Euroopa naabruspoliitika rahastamisvahendit
 käsitlev õigusakti eelnõu tugineb laialdasele aruteluprotsessile. Protsess
 hõlmas avalikku arutelu välisabi teemal, mida antakse kõigi ELi välistegevuse
 rahastamisvahendite kaudu, ning eraldi arutelusid Euroopa naabruspoliitika
 strateegilise läbivaatamise käigus ja piiriülese koostöö teemal.
 Konsultatsioone peeti ka ELi arengupoliitika tuleviku teemadel.
 Avalikud
 konsultatsioonid ELi välistegevuse rahastamise üle
 Ajavahemikus 26.
 novembrist 2010 kuni 31. jaanuarini 2011 toimus komisjoni korraldusel ELi
 välistegevuse tulevase rahastamise teemal avalik arutelu. See põhines interneti-küsitlusel,
 mille juurde kuulus komisjoni ja Euroopa välisteenistuse koostatud taustteavet
 sisaldav dokument „Kuidas rahastada ELi välistegevust pärast 2013. aastat?”.
 Avalike konsultatsioonide käigus saadi 220 vastust, mis kajastavad paljusid
 välistegevuse valdkonna erinevaid struktuure, vaateid ja traditsioone.
 Enamik vastajaist kinnitas, et ELi finantsabi
 on oluline lisaväärtus peamistes poliitikavaldkondades[8],
 mida rahastatakse välistegevuseks mõeldud ELi rahastamisvahendite kaudu. ELi
 lisaväärtuse kriteeriumi pidasid paljud vastajad peamiseks edasiviivaks
 teguriks tulevikus – EL peaks ära kasutama oma suhtelist eelisseisundit, mis on
 seotud tema ülemaailmse esindatusega, laialdaste teadmiste ja kogemustega,
 riigiülese iseloomuga, koostöö ja mastaabisäästu edendaja rolliga.
 Peaaegu kõik vastajad toetasid
 diferentseeritumat lähenemist, mille puhul lähtutaks toetusesaajate olukorrast
 ja tuginetaks põhikriteeriumidel, mis aitavad suurendada ELi
 rahastamisvahendite mõju. Ühtlasi avaldati laialdast toetust tingimuslikkuse
 põhimõttele, mis rajaneb inimõiguste, vähemuste, heade valitsemistavade ja
 kultuurilise mitmekesisuse tunnustamisel või abisaajate poliitika kvaliteedil
 ning poliitika rakendamise suutlikkusel ja valmidusel.
 Konsultatsioonid ENP strateegilise
 läbivaatamise kontekstis
 2010. aasta juulis käivitatud poliitika
 strateegilise läbivaatamise käigus pidas Euroopa välisteenistus eraldi
 konsultatsioone ELi liikmesriikide ja ENP partnerriikide esindajatega.
 Aruteludes käsitleti ENP rahastamist, eelkõige Euroopa naabruspoliitika ja
 partnerluse rahastamisvahendi raames, ning ENP käsituse küsimusi pikaajalises
 perspektiivis ning keskpika perioodi poliitilisi eesmärke.
 Arutelude käigus selgus, et ENPI on
 kardinaalselt muutnud ELi abi andmise viisi. Samal ajal nenditi vajadust
 täiendavate täpsustuste järele. Paljud liikmesriigid rõhutasid vajalikkust
 parandada poliitika ja vahendi kaudu antava finantsabi vahelist sidusust.
 Mitmed vastajad rõhutasid, et toetuste andmine peaks põhinema tehtud
 edusammudel. Paljud tõid esile, kui oluline on, et rahalist toetust antakse
 senisest kiiremini, tõhusamalt ja paindlikumalt, et reageerida tekkivatele
 vajadustele.
 Partnerriigid rõhutasid vajadust siduda
 majanduslik integratsioon, turu avanemine ja õigusnormide lähendamine
 asjakohase rahalise toetusega. Nad rõhutasid ühtlasi täiendavate
 välisinvesteeringute olulisust.
 Sidusrühmade arutelud piiriülese kootöö üle
 Kõigi sidusrühmadega peeti eraldi arutelusid
 piiriülese koostöö teemal. Nendega tehti algust piiriülese koostöö konverentsil
 2011. aasta veebruaris Brüsselis. Sidusrühmadega arutati tulevast
 õigusraamistikku (sh piiriülese koostöö rakenduseeskirjad), võttes aluseks 2011.
 aasta mais ja juunis edastatud küsimustikud. Tulemused näitavad, et piiriülese
 koostöö tõhustamise eesmärgil on mõningaid sätteid vaja kohandada. Ettepanekus
 esitatud muudatuste eesmärk on paremini kajastada ELi välispoliitika
 prioriteetide ja ELi ühtekuuluvuspoliitika vahelist lõimumist, viies piiriülese
 koostöö ELi piiridel eelkõige vastavusse Euroopa territoriaalse koostöö eeskirjadega.
 Täiendavad konsultatiivkohtumised liikmesriikidega toimusid 20. septembril
 2011 Brüsselis ning sidusrühmadega 18.−19. oktoobril 2011 Budapestis.
 Avalik arutelu ELi arengupoliitika üle
 Lisaks avaldas komisjon rohelise raamatu
 pealkirjaga „Kaasavat majanduskasvu ja säästvat arengut
 toetav ELi arengupoliitika” ning korraldas avaliku arutelu
 ajavahemikus 15. novembrist 2010 kuni 17. jaanuarini 2011. Paljud vastajad
 rõhutasid, et ametlik arenguabi[9] moodustab vaid murdosa
 arenguks mõeldud rahalistest vahenditest, mida võiks vaadelda täiendusena
 siseriiklikele ressurssidele, välisinvesteeringutele, kaubandusele ja
 ülekannetele. Esitati ELi arengupoliitika suurema sidususe nõue, eeskätt seoses
 keskmise sissetulekuga riikidega. Kuna abi ühiste programmide koostamine
 kiideti põhimõtteliselt heaks, tuleks selle juurutamist alustada järk-järgult
 nendest riikidest, kus see annaks märkimisväärse lisaväärtuse.
 Euroopa naabruspoliitika rahastamisvahendit
 käsitlev ettepanek tugineb suurel määral kirjeldatud arutelude tulemustele.
 Muudetud õigusakti lõimitud põhiaspektid hõlmavad järgmist: toetusi eraldatakse
 diferentseeritult ja olenevalt tulemuslikkusest, uus lähenemine on seotud
 programmide koostamise ning toetuse ja poliitika sidususe parandamisega,
 piiriülese koostöö eeskirju ja sätteid muudetakse, et parandada abi tõhusust ja
 paindlikkust.
 Mõjuhinnang
 Tulevase ENI mõjuhinnang valmis Euroopa
 välisteenistuse ja Euroopa Komisjoni ühistööna.
 Mõjuhinnangu raames vaadeldi järgmist nelja
 võimalust:
 ·
 0. valik: „ELi nullmeede”. EL lõpetab rahalise toetuse andmise vastava naabruspoliitikaga
 hõlmatud riikide rahastamisvahendi kaudu;
 ·
 1. valik: „Säilitada praegune olukord”. Koostöö asjaomaste riikidega jääb rangelt olemasoleva ENPI määruse
 raamistikku;
 ·
 2. valik: „Kohandada olemasolevat”. Tulevane õigusakti
 eelnõu tugineb praegu kehtivale ENPI määrusele, sisaldades mitmeid olulisi
 muudatusi, mis vastavad uue poliitika kontekstile ja konkreetsetele
 eesmärkidele. Käesolev valik hõlmab mitmed alamvalikuid, mis käsitlevad
 diferentseerimise põhimõtet, programmide koostamise protsessi, vahendi ulatust
 ning poliitika ja toetuse vahelist sidusust, piiriülese koostöö eeskirju,
 rakendussätet, mis võimaldab eelkõige suuremat paindlikkust; seoseid
 sisepoliitika ja sisemiste vahenditega ning ENI geograafilist kohaldamisala;
 ·
 3. valik: „Luua uus vahend”, mida iseloomustab erinev geograafiline kohaldamisala ning mis on
 suunatud ENP eesmärkidest laiemate või erinevate eesmärkide täitmisele.
 Iga valiku tõenäolisest majanduslikust,
 sotsiaalsest, keskkonna- ja muust mõjust lähtudes tehti järgmised järeldused:
 ·
 ELi nullmeede (valik 0) vähendaks ja kahjustaks
 märkimisväärselt seni saavutatud mõju jätkuvust. Ühtlasi avaldaks see üldist
 negatiivset mõju ELi suhetele ENP partnerriikidega;
 ·
 praeguse vahendi säilitamisel muutmata kujul (1.
 valik) oleks positiivne mõju partnerriikide majandusele, sotsiaalvaldkonnale ja
 keskkonnale;
 ·
 vahendi muutmine (2. valik) suurendaks praeguse
 määratluse raames saavutatud positiivset mõju majandusele, sotsiaalvaldkonnale
 ja keskkonnale ning tooks kaasa veelgi positiivsema mõju valitsemisele, nimelt
 diferentseerituma lähenemise (võttes aluseks tehtud edusammud) rakendamise
 kaudu;
 ·
 täiesti uue vahendi loomisel (3. valik) oleks
 negatiivne mõju eelkõige ELi tegevuse ja ENP eesmärkide sidususele ning see
 kahjustaks ELi usaldusväärsust piirkonnas.
 Erinevate mõjude (ülemaailmne, majanduslik,
 sotsiaalne, keskkonnamõju) analüüsile ja kaalukusele tuginedes loobuti 0. ja 3.
 valikust, sest nende puhul oli raske leida kaasnevat positiivset mõju ja tuge
 ENP eesmärkide täitmisel. Kõige suurem tõenäosus positiivsele mõjule on 2.
 valikul ning see pakuks parimaid võimalusi praeguse koostööraamistiku
 kohaldamiseks uue poliitika kontekstile ning hindamiste ja saadud õppetundide
 käigus määratletud ENP eesmärkidele ja ülesannetele. Paremuselt järgmine on 1.
 valik, mis võimaldaks küll säilitada positiivse mõju, kuid ei näeks siiski ette
 uue ENP käsituse eesmärkide täitmist ega praeguse poliitika raames määratletud
 ülesannete ja konkreetsete probleemide käsitlemist.
 Seega on eelistatuim 2. valik.
 3. ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG
 Euroopa Liidu lepingu artikliga 8 on ette
 nähtud ENP üldine suunitlus ja alus. ENP toetamiseks mõeldud rahastamisvahendi
 (tulevane Euroopa naabruspoliitika rahastamisvahend) õiguslik alus on
 sätestatud ELi toimimise lepingu[10] artikli 209 lõikes 1
 ja artikli 212 lõikes 2.
 Subsidiaarsus
 Subsidiaarsuse osas on ELi tasandil toimuval
 tegevusel lisaväärtus mitme teguri osas:
 ·
 EL saab oma abistajarolli täita parimal viisil
 nendes naabruspoliitikaga hõlmatud riikides, kus poliitika peaeesmärk on viia
 eeskirjad, standardid, suunised ja meetmed vastavusse ELi omadega. Teatud liiki
 toetust on võimalik pakkuda üksnes ELi tasandil, näiteks edendamistegevus, mis
 käsitleb majanduslikku integratsiooni ELi siseturuga, juurdepääs Schengeni
 alale või osalemine ELi programmides. Seega on EL enamiku ENP riikide juhtiv
 koostööpartner, kelle rolli tunnustavad laialdaselt liikmesriigid,
 rahvusvahelised finantseerimisasutused ja muud rahastajad. Abi ELi
 naabruspoliitikaga hõlmatud riikidele ELi poliitika, eeskirjade ja
 standarditega vastavusse viimisel on ENP partnerriikides elluviidavate
 reformide peamine edasiviiv tegur;
 ·
 Euroopa Liidul kui 27 ühise poliitika ja strateegia
 raames tegutseva liikmesriigi ühendusel on ainsana võimekust, et reageerida
 üleilmsetele probleemidele. Riigi tasandi tegevus võib olla piiratud ja
 killustatud, sest projektid on sageli liiga väikesed selleks, et nendega
 võiksid kaasneda olulised muutused. ELi kaudu toimuv liikmesriikide töö ühtlustamine
 võimaldab paremat koordineeritust ning muudab ELi meetmed tõhusamaks;
 ·
 Euroopa Liit suudab aktiivselt täita oma rolli
 demokraatia, rahu, stabiilsuse, heaolu edendamisel ja vaesuse vähendamisel
 naabruskonnas ka ajal, mil tehakse eelarvepiiranguid ning mitmed liikmesriigid
 on otsustanud astuda välja tervetest koostöösektoritest ja lõpetanud omapoolse
 abi osutamise teatavates riikides. Seetõttu on üksnes majanduslikust
 seisukohast enam kui mõistlik suunata abi ELi tasandil sinna, kus on võimalik
 midagi märkimisväärset korda saata. Ühtlasi on ELiga töötamine odavam.
 Halduskulud on väiksemad kui kahepoolse abi põhirahastajate keskmised
 halduskulud.
 4. MÕJU EELARVELE
 ELi eelarvest uuele ENI-le eraldatavate
 rahaliste vahendite määr peaks vajalikul viisil kajastama muudetud Euroopa
 naabruspoliitika püüdlusi.
 Nii tegi Euroopa Komisjon oma 29. juuni 2011.
 aasta teatises („Euroopa eelarve 2020”) ettepaneku eraldada ajavahemikuks 2014−2020
 ENI-le 18 182 300 000 eurot (jooksvates hindades).
 Rahaliste vahendite prognoositavuse
 kindlustamiseks tehakse vastavalt ELi välistegevuse eesmärkidele kõrgharidusega
 seotud rahalised vahendid kolmandates riikides kättesaadavaks programmi
 „Erasmus kõigi jaoks” raames kahe eraldisena, mis hõlmavad mitut aastat,
 esimene eraldis hõlmab vastavalt nelja esimest aastat ja teine ülejäänud kolme
 aastat. See rahastamine kajastub ENI mitmeaastastes sihtprogrammides kooskõlas
 vastavate riikide vajaduste ja prioriteetidega. Nimetatud assigneeringud võib
 oluliste ettenägematute asjaolude või olulise poliitilise muutuse korral
 kooskõlas ELi välistegevusega läbi vaadata. Nende rahaliste vahendite
 kasutamise suhtes kohaldatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu "Erasmus
 kõigi jaoks" loomist käsitleva määruse (EL) nr [--][11]
 sätteid.
 Ettepaneku üksikasjalik hinnanguline
 finantsmõju esitatakse eraldi ENI finantsselgituses.
 5. PÕHIOSAD
 Üksikasjalik selgitus ettepaneku
 konkreetsete sätete kohta
 Ettepaneku põhiosad (võrrelduna praeguse olukorraga)
 ja nende põhjendused on järgmised:
 ·
 kooskõlas ENP uue käsitusega rakendada
 diferentseerituma lähenemise (olenevalt tehtud edusammudest) ja vastastikuse
 vastutuse põhimõtteid, eeskätt rahaliste toetuste ja
 programmide koostamise protsessi nõuetekohast diferentseerimist käsitlevate
 konkreetsete sätete kaudu;
 ·
 pöörata tähelepanu programmide koostamise
 protsessi keerukusele ja kestusele eesmärgiga seda
 ühtlustada, lühendada ja paremini suunata, eeskätt ENP partnerite puhul, kes on
 ühiselt kokku leppinud tegevuskavades või nendega võrdväärsetes dokumentides
 esitatud ELi strateegilistes prioriteetides;
 ·
 ühtlustada vahendi ulatust, saavutades tasakaalu vahendi paindlikkuse ning poliitika eesmärkidele
 ja koostöö peamistele valdkondadele suunatud tähelepanu vahel;
 ·
 kohaldada rakendussätteid ja parandada välisvahendite sidusust;
 ·
 täiendada piiriülest koostööd käsitlevaid
 sätteid, et soodustada programmide tõhusat ja kiiret
 elluviimist;
 ·
 luua tihedamad seosed ELi sisemiste vahendite ja
 poliitika vahel, kaasa arvatud koostöö tõhustamine
 komisjoniga programmide koostamise etapis ning vajaduse korral mehhanismide
 edendamine ELi eelarve sise- ja välisrubriikidest rahaliste vahendite
 saamiseks;
 ·
 reageerida arenevatele suhetele Venemaaga, tehes muudatusi sätetes, milles käsitletakse Venemaa toetuskõlblikkust
 ENI rahalistele vahendite kasutamiseks, arvestades Venemaa kui ELi naaberriigi
 ja strateegilise partneri eristaatust.
 Lihtsustamine
 ENI käsitlev ettepanek sisaldab sätteid, mille
 eesmärk on vahendit mitmest aspektist lihtsustada. Vahendi ulatust ühtlustati,
 allutades praeguses ENPI määruses esitatud 29 temaatilist valdkonda kuuele
 konkreetsele eesmärgile. Enamiku naabruspoliitikaga hõlmatud riikide puhul on
 võetud kasutusele uus lihtsustatud programmide koostamise vahend (ühtne
 toetusraamistik). Nimetatud uus programmdokument on toetusstrateegia
 dokumendist ja mitmeaastastest sihtprogrammidest lühem, selles välditakse ELi
 ja naabruspoliitikaga hõlmatud riikide suhteid toetavates
 õiguslikes/poliitilistes dokumentides sisalduva teabe kordamist ning see peaks
 aitama programmide koostamise protsessi lühendada, millega vähendatakse
 halduskulusid. Uue artikliga, millega lubatakse ENIst ja vastavast ELi eelarve
 siserubriigist eraldatavate rahaliste vahendite ühendamist, ning ühtse
 eeskirjakoguga, mis käsitleb piiriülestele küsimustele suunatud meetmeid, parandatakse
 oluliselt nende meetmete rakendamise tõhusust ja vähendab meetmete rakendamise
 halduskulusid.
 Uues määruses on komisjoni prioriteet (nagu
 see on prioriteediks muudes programmides mitmeaastase finantsraamistiku
 kontekstis) lihtsustada õiguskeskkonda ja parandada ELi abi jõudmist
 partnerriikideni ja -piirkondadeni, kodanikuühiskonna organisatsioonideni,
 VKEdeni ja kõigi teisteni eeldusel, et määruse eesmärke täidetakse.
 Uue ENI määruse rakendamiseks peaksid
 lihtsustatud ja paindlikumad menetlused viima rakendusmeetmete kiirema
 kohaldamiseni ja ELi abi kiirema kohalejõudmiseni, eelkõige kriisiolukordades
 või demokraatiat, õigusriiki, inimõigusi ja põhivabadusi ohustavates
 olukordades ning loodusõnnetuste või inimese põhjustatud õnnetuste korral.
 Finantsmääruse muudatus, mis käsitleb välistegevuse seisukohalt eriti olulisi
 sätteid, aitab samuti suurendada kodanikuühiskonna organisatsioonide ja
 väikeettevõtete osalust rahastamisprogrammides, näiteks lihtsustades eeskirju,
 vähendades osavõtumaksu ja kiirendades toetuse andmise menetlusi. Komisjon
 kavatseb kõnealust määrust kohaldada uute paindlike menetluste abil, mis on
 ette nähtud uues finantsmääruses.
 Lisaks saavutatakse täiendav lihtsustamine ühe
 horisontaalse raammääruse koostamise kaudu, mis sisaldab kõiki üld- ja
 korduvsätteid, tagades nii suurema sidususe välismeetmete rahastamisvahendite
 vahel.
 2011/0405 (COD)
 Ettepanek:
 EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS,
 millega luuakse Euroopa naabruspoliitika
 rahastamisvahend
 EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU
 NÕUKOGU,
 võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
 lepingut, eriti selle artikli 209 lõiget 1 ja artikli 212 lõiget 2,
 võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
 olles edastanud seadusandliku akti eelnõu
 riikide parlamentidele,
 võttes arvesse Euroopa Majandus- ja
 Sotsiaalkomitee arvamust[12],
 võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust[13],
 toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt
 ning arvestades järgmist:
 (1)
 Käesolev määrus kuulub Euroopa Liidu välispoliitikat
 otse toetavate õigusaktide hulka. Sellega asendatakse Euroopa Parlamendi ja
 nõukogu 24. oktoobri 2006. aasta määrust (EÜ) nr 1638/2006, millega
 kehtestatakse üldsätted Euroopa naabrus- ja partnerlusinstrumendi loomise kohta[14]
 (määrus kaotab kehtivuse 31. detsembril 2013).
 (2)
 Euroopa Liidu lepingu artikliga 8 on ette nähtud,
 et Euroopa Liit arendab naabruses asuvate riikidega priviligeeritud suhteid,
 mille eesmärk on luua heaolu ja heanaaberlikkuse ala, mis rajaneb liidu
 väärtustel ja mida iseloomustavad koostööl põhinevad tihedad rahumeelsed
 suhted.
 (3)
 Liidu eesmärk on edendada, arendada ja tugevdada
 kolmandate riikidega peetava dialoogi ja arendatava koostöö kaudu selliseid
 väärtusi nagu vabadus, demokraatia, inimõigused ja põhivabadused ning
 võrdõiguslikkuse ja õigusriigi põhimõtteid, millel liit rajaneb.
 (4)
 Alates Euroopa naabruspoliitika rakendamisest on suhted
 partnerriikidega oluliselt tugevnenud ning poliitika on toonud reaalset kasu
 nii liidule kui ka liidu partnerriikidele.
 (5)
 Liit pakub Euroopa naabruspoliitika raames naabruses
 asuvatele riikidele privilegeeritud suhteid, mis põhinevad selliste väärtuste
 ja põhimõtete vastastikusel austamisel ja edendamisel nagu demokraatia ja
 inimõigused, õigusriik, hea valitsemistava, turumajanduse põhimõtted ja
 jätkusuutlik areng.
 (6)
 Piirkondlikku koostööd Euroopa Liidu naabruskonnas
 on kujundanud kaks peamist poliitilist algatust: idapartnerlus liidu ja tema
 idanaabrite vahel ning Vahemere Liit Euroopa Liidu ja tema Vahemere
 lõunapiirkonna naabruskonna vahel. Kõnealused algatused on olulised
 poliitilised raamistikud suhete tugevdamisel partnerriikidega ja partnerriikide
 endi vahel, tuginedes ühise vastutuse ja kohustuste põhimõtetele.
 (7)
 Alates Euroopa naabruspoliitika rakendamisest ning
 Euroopa naabruspoliitika ja partnerluse rahastamisvahendi loomisest on toimunud
 mitmed olulised arengud. Need hõlmavad suhete süvendamist partneritega ning
 piirkondlike algatuste käivitamist ja demokraatlikule korrale ülemineku
 protsesse piirkonnas. Sellega kaasnes uus Euroopa naabruspoliitika käsituse,
 mis loodi 2011. aastal kõikehõlmava poliitika strateegilise läbivaatamise
 tulemusena. Käsituses kirjeldatakse liidu ja naabruses asuvate riikide vahelise
 koostöö peamisi eesmärke ning diferentseerituma lähenemise (olenevalt tehtud
 edusammudest) ja vastastikuse vastutuse põhimõtteid järgides nähakse ette
 suurema toetuse andmine nendele partnerriikidele, kes on pühendunud
 demokraatliku ühiskonna ülesehitamisele ja reformide elluviimisele.
 (8)
 Käesoleva rahastamisvahendi ja Euroopa Arengufondi
 kohast abi tuleks anda piiriülese koostöö programmidele partnerriikide ja
 liikmesriikide vahelistel Euroopa Liidu välispiiridel, et soodustada naabruses
 asuvate piirialade integreeritud ja jätkusuutlikku piirkondlikku arengut ja
 harmoonilist territoriaalset integratsiooni liidu piires ja naabruses asuvate riikidega.
 (9)
 Lisaks on oluline edendada ja soodustada koostööd
 liidu ja tema partnerite ühistes huvides, eelkõige eelarve sisemiste ja
 välimiste rahaliste vahendite ressursside ühendamise kaudu, eriti piiriülese
 koostöö ja liidule huvi pakkuvate taristuprojektide jaoks, mis hõlmavad naabruses
 asuvaid riike ja muid koostööpiirkondi.
 (10)
 Euroopa Majanduspiirkonna (EMP) riikide piirialadel
 ning Venemaa Föderatsiooni aladel, mis osalevad praegu piiriülese koostöö
 programmides, peaks see võimalus säilima ka edaspidi. Samuti on oluline, et
 ühinemiseelse rahastamisvahendiga hõlmatud riikide vastavad alad saaksid
 osaleda piiriüleses koostöös. Euroopa Majanduspiirkonna riigid jätkavad
 piiriülese koostöö programmides osalemist oma ressurssidega.
 (11)
 Eeldatakse, et piiriüleses koostöös osalevad ELi
 liikmesriigid ja partnerriigid tagavad riikliku kaasrahastamise. Sellega
 tugevdatakse riigi omalust, suurendatakse programmide rahastamiseks kasutada
 olevaid vahendeid ja soodustatakse kohalike osapoolte osalemist.
 (12)
 Piiriülene koostöö aitab vajaduse korral kaasa
 olemasolevate ja tulevaste makropiirkondlike strateegiate rakendamisele.
 (13)
 Toetused, mida antakse naabruses asuvatele arengumaadele
 Euroopa naabruspoliitika raamistikus, peavad olema kooskõlas liidu
 välispoliitika ja eelkõige tema arengupoliitika eesmärkide ja põhimõtetega,
 sealhulgas nõukogu ja nõukogus kokkutulnud liikmesriikide valitsuste
 esindajate, Euroopa Parlamendi ja komisjoni Euroopa Liidu arengupoliitikat
 käsitleva 22. detsembri 2005. aasta ühisavalduse „Euroopa konsensus” eesmärgid
 ja põhimõtted.
 (14)
 ELi ja Aafrika ühisstrateegia on oluline suhetes
 Põhja-Aafrika Vahemere naabritega.
 (15)
 Liit ja tema liikmesriigid peaksid parandama naabruses
 asuvate riikidega arendatavat koostööd hõlmava vastava poliitika ühtsust ja
 täiendavust. Liidu koostöö ja liikmesriikide koostöö vastastikuse täiendavuse
 ja tugevdamise tagamiseks on asjakohane näha ette ühisprogrammid, mida tuleks
 rakendada alati, kui see on võimalik ja asjakohane.
 (16)
 Käesoleva määruse kohane liidu toetus tuleb
 põhimõtteliselt viia vastavusse partnerriikide vastava riikliku, piirkondliku
 või kohaliku strateegia ja meetmetega.
 (17)
 Naabruses asuvates riikides, kus poliitika üks
 põhieesmärkidest on selle vastavusse viimine liidu eeskirjade ja normidega,
 saab liit seda toetust anda kõige paremini. Teatavat konkreetset toetust saab
 anda vaid liidu tasandil.
 (18)
 Arvestades lisaks asjaoluga, et liikmesriigid ise
 ei suuda käesoleva määruse eesmärke – edendada tihedamat
 koostööd ja järkjärgulist majanduslikku integratsiooni Euroopa Liidu ja naabruses
 asuvate riikide vahel – piisavalt saavutada ning kõnealused eesmärgid on oma
 ulatuse tõttu paremini saavutatavad liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid
 kooskõlas aluslepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega.
 Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe
 käesolev määrus nimetatud eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale.
 (19)
 Euroopa Liidu välistoetuse rahastamisvajadused
 suurenevad, samal ajal kui liidu majanduslik olukord ja eelarve piiravad
 toetuseks saadaolevaid ressursse. Seetõttu peab komisjon leidma saadaolevate
 ressursside kasutamiseks kõige tõhusama viisi, kasutades finantsvõimendusega
 rahastamisvahendeid. Nimetatud mõju saaks suurendada rahastamisvahendite
 investeeritud ja saadud vahendite kasutamise ja taaskasutamise võimaldamise
 kaudu.
 (20)
 Kliimamuutustega võitlemine on liidu jaoks väga
 oluline ülesanne ning selles vallas on vaja kiiresti tegutseda rahvusvahelisel
 tasandil. Komisjoni 2011. aasta juuni mitmeaastase finantsraamistiku teatises
 on märgitud kavatsus suurendada liidu eelarve kliimaga seotud osa vähemalt 20 %
 ning käesolev määrus peaks aitama seda eesmärki täita.
 (21)
 Sooline võrdõiguslikkus ja mittediskrimineerimine
 peaksid olema käesoleva määruse kohaste kõigi meetmete võtmisel läbivad
 eesmärgid.
 (22)
 Liit peab suhetes oma partneritega soodustama
 inimväärse töö tagamist kogu maailmas, samuti soodustama suhetes oma
 partneritega rahvusvaheliselt tunnustatud tööstandardite ja mitmepoolsete
 keskkonnalepingute ratifitseerimist ja tõhusat rakendamist kõikjal maailmas.
 (23)
 Euroopa Liidu finantshuvid peavad olema kaitstud
 proportsionaalsusmeetmete kaudu kogu kulutuste tegemise tsükli jooksul, kaasa
 arvatud eiramisjuhtumite ärahoidmine, avastamine ja uurimine, kaotatud, valesti
 makstud või valesti kasutatud rahaliste vahendite sissenõudmine ja vajaduse
 korral trahvide määramine. Neid meetmeid võetakse kooskõlas rahvusvaheliste
 organisatsioonide ja kolmandate riikidega sõlmitud lepingutega.
 (24)
 Terminoloogia ühtlustamiseks Euroopa territoriaalse
 koostöö terminoloogiaga tuleb piiriülese koostöö programmide rakendusdokumendid
 ümber nimetada ühisteks tegevusprogrammideks.
 (25)
 Selleks et nõukogu vastuvõetud poliitiliste otsuste
 tulemused kajastuksid kiiresti käesolevas määruses, tuleks komisjonile
 delegeerida Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 290 kohaselt volitused
 võtta vastu õigusakte, et ta saaks ajakohastada käesoleva määruse lisas
 nimetatud toetusesaajariikide nimekirja.
 (26)
 Samal ajal kui Euroopa Parlamendi ja nõukogu
 määrusega (EL) nr .../...[15] kehtestatakse liidu
 välistegevuse rahastamisvahendite rakendamise ühised eeskirjad ja menetlused
 (edaspidi „ühine rakendusmäärus”), tuleks komisjonile delegeerida Euroopa Liidu
 toimimise lepingu artikli 290 kohaselt volitused võtta vastu õigusakte, et ta
 saaks kohaldada käesoleva määruse III jaotises esitatud piiriülese koostöö
 mehhanismide jaoks vajalikke konkreetseid rakendusmeetmeid. Eriti oluline on,
 et komisjon korraldaks ettevalmistustöö käigus asjakohaseid konsultatsioone,
 sealhulgas ekspertide tasandil. Komisjon peaks delegeeritud õigusaktide
 ettevalmistamise ja koostamise ajal tagama asjaomaste dokumentide sama- ja
 õigeaegse ning sobiva edastamise Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
 (27)
 Selleks et tagada käesoleva määruse rakendamiseks
 ühesugused tingimused, tuleks komisjonile anda rakendamisvolitused.
 (28)
 Artikli 7 lõigetega 1, 2 ja 3 ning artikli 9
 lõikega 1 seotud rakendamisvolitusi täidetakse kooskõlas Euroopa Parlamendi ja
 nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määrusega (EL) nr 182/2011, millega kehtestatakse liikmesriikide kontrollieeskirjad ja põhimõtted
 komisjoni rakendamisvolituste teostamise üle[16]. Võttes arvesse kõnealuste rakendusaktide iseloomu, eelkõige nende
 mõju poliitika kujundamisele ja nende finantsmõju, tuleks nende vastuvõtmiseks
 põhimõtteliselt kohaldada kontrollimenetlust, välja arvatud meetmete puhul,
 mille finantsmõju on väike.
 (29)
 Euroopa välisteenistuse korraldust ja toimimist on
 kirjeldatud nõukogu otsuses 2010/427/EL,
 ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
 I jaotis. EESMÄRGID JA PÕHIMÕTTED
 Artikkel 1
 Üldeesmärk ja reguleerimisala
 1.
 Liidu eesmärk on luua priviligeeritud suhete
 arendamise kaudu ELi ja käesoleva määruse lisas loetletud riike ja
 territooriume (edaspidi „partnerriigid”) hõlmav heaolu ja heanaaberlikkuse ala.
 2.
 Käesoleva määruse kohast liidu toetust kasutatakse
 partnerriikide hüvanguks ja seda võib kasutada ka ELi ja partnerriikide ühiseks
 hüvanguks.
 3.
 Liidu rahalisi vahendeid võib kasutada ka Venemaa
 Föderatsiooni osalemiseks piiriüleses koostöös ja mitmeid riike hõlmatavates
 vastavates programmides, võttes arvesse Venemaa Föderatsiooni eristaatust nii
 liidu naabrina kui ka piirkonna strateegilise partnerina.
 Artikkel 2
 Liidu toetuse konkreetsed eesmärgid
 1.
 Käesoleva määruse kohase toetuse kaudu edendatakse
 tõhusamat poliitilist koostööd ja järkjärgulist majanduslikku integratsiooni
 liidu ja partnerriikide vahel ning eelkõige partnerlus- ja koostöölepingute,
 assotsieerimislepingute või muude olemasolevate või tulevaste lepingute
 rakendamist ja ühiselt heakskiidetud tegevuskavade elluviimist.
 2.
 Liidu toetus on eelkõige suunatud järgmistele
 valdkondadele:
 (a)
 inimõiguste ja põhivabaduste, õigusriigi ja soolise
 võrdõiguslikkuse põhimõtete edendamine, tõelise ja jätkusuutliku demokraatia
 rajamine, hea valitsemistava edendamine ja sotsiaalpartnereid hõlmava jõudsalt
 edeneva kodanikuühiskonna arendamine;
 (b)
 järkjärgulise integratsiooni poole püüdlemine
 Euroopa Liidu siseturul ning tõhusa sektoripõhise ja mitmeid sektoreid hõlmava
 koostöö arendamine, sh õigusaktide ühtlustamine liidu ja muude asjakohaste
 normidega ja nendele lähendamine, seotud institutsioonide väljaarendamine ja
 investeeringud, eelkõige võrkudevahelistesse ühendustesse;
 (c)
 tingimuste loomine hästihallatavaks inimeste
 liikumiseks ja inimestevaheliste kontaktide edendamine;
 (d)
 kõiki aspekte hõlmav jätkusuutlik ja kaasav areng,
 vaesuse vähendamine, sh erasektori arendamine; sisemise majandusliku,
 sotsiaalse ja territoriaalse ühtekuuluvuse, maaelu arengu, kliimameetmete ja
 katastroofidele vastupanu võime edendamine;
 (e)
 usaldusväärsuse suurendamise ja muude meetmete
 edendamine, mis aitavad parandada julgeolekut ning hoida ära konflikte või neid
 lahendada;
 (f)
 allpiirkondliku, piirkondliku ja naabruskonna
 tasandi ning piiriülese koostöö tõhustamine.
 3.
 Nimetatud eesmärkide saavutamist hinnatakse eeskätt
 poliitika rakendamist kajastavate asjakohaste ELi perioodiliste aruannete
 alusel; lõike 2 punktide a, d ja e puhul rahvusvaheliste organisatsioonide ja
 muude asjaomaste asutuste määratud vastavate näitajate alusel; lõike 2 punktide
 b, c ja d puhul vajaduse korral selle alusel, mil määral on partnerriigid ELi
 õigusraamistiku üle võtnud ning lõike 2 punktide c ja f puhul asjakohaste
 lepingute ja koostöömeetmete arvu alusel. Näitajad hõlmavad muu hulgas piisava
 järelevalve all korraldatud demokraatlikke valimisi, korruptsioonitaset,
 kaubavooge, näitajad, mille abil on võimalik mõõta riigisiseseid majanduslikke
 erinevusi, sealhulgas tööhõive tase.
 4.
 Liidu toetust võib kasutada ka muudes valdkondades,
 kui see on kooskõlas Euroopa naabruspoliitika üldeesmärgiga.
 Artikkel 3
 Poliitikaraamistik
 1.
 Partnerlus- ja koostöölepingud,
 assotsieerimislepingud ning muud kehtivad või tulevased lepingud, millega
 kehtestatakse suhted partnerriikidega, asjakohased teatised, nõukogu järeldused
 ja Euroopa Parlamendi resolutsioonid, samuti ministrite ja partnerriikide
 kohtumistel tehtud asjakohased järeldused moodustavad üldise
 poliitikaraamistiku käesoleva määruse kohaste liidu programmide koostamiseks ja
 rakendamiseks.
 2.
 Partnerriikide
 ja liidu vahel ühiselt kokku lepitud tegevuskavad või muud võrdväärsed
 dokumendid on liidu toetuse prioriteetide määramise peamine lähtepunkt.
 3.
 Liidu ja
 partnerriikide vahelise lõikes 1 osutatud lepingute puudumise korral võib liit
 toetust anda juhul, kui see on otstarbekas liidu poliitika eesmärkide
 saavutamiseks, ning programmid koostatakse nende eesmärkide alusel vastava
 riigi vajadusi arvestades.
 Artikkel 4
 Diferentseerimine, partnerlus ja kaasrahastamine
 1.
 Liidu poolt käesoleva määruse kohaselt igale
 partnerriigile antava toetuse vorm ja summa on diferentseeritud vastavalt
 sellele, mil määral on partnerriik pühendunud reformide elluviimisele ja
 milliseid edusamme on tehtud reformide korraldamisel. Selline diferentseerimine
 näitab riigi ja liidu vahelise partnerluse taset, edusamme kokku lepitud
 reformi eesmärkide täitmisel, riigi vajadusi ja suutlikkust ning liidu toetuse
 võimalikku mõju.
 2.
 Käesoleva
 määruse kohane liidu toetus määratakse partnerluses toetusesaajatega.
 Partnerlused hõlmavad vajaduse korral riiklikke, piirkondlikke ja kohalikke
 ametiasutusi, muid sidusrühmi, kodanikuühiskonda, sotsiaalpartnereid ja muid
 valitsusväliseid organisatsioone, kes osalevad liidu toetuse ettevalmistamises,
 rakendamises ja järelevalves.
 3.
 Üldjuhul
 kaasrahastavad partnerriigid käesoleva määruse kohast liidu toetust riiklikest
 rahalistest vahenditest, toetusesaajate vahenditest või muudest allikatest.
 Sama põhimõte kehtib koostööle Venemaa Föderatsiooniga, eeskätt artikli 6 lõike
 1 punktis c viidatud programmide puhul. Kaasrahastamise nõudest võidakse
 loobuda nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel ning kui see on vajalik kodanikuühiskonna
 ja valitsusväliste organisatsioonide arengu toetamiseks, ilma et see piiraks
 finantsmääruses sätestatud muude tingimuste kohaldamist.
 Artikkel 5
 Sidusus ja rahastamise koordineerimine
 1.
 Käesoleva määruse rakendamisel tagatakse sidusus
 liidu välistegevuse muude valdkondadega, samuti liidu muude asjakohaste
 poliitikavaldkondadega. Selleks peavad käesoleva määruse kohaselt rahastatavad
 meetmed, sh Euroopa Investeerimispanga (EIP) hallatavad meetmed, tuginema
 artikli 3 lõigetes 1 ja 2 kirjeldatud koostööpoliitika dokumentidele, samuti
 liidu erihuvidele, poliitika prioriteetidele ja strateegiatele. Sellised meetmed
 peavad järgima kohustusi, mis on võetud mitmepoolsete
 lepingutega ja rahvusvaheliste konventsioonidega, mille osalised liit ja
 partnerriigid on.
 2.
 Komisjon,
 liikmesriigid ja Euroopa Investeerimispank (EIP) peavad tagama sidususe
 käesoleva määruse kohase toetuse ning liidu, liikmesriikide ja Euroopa
 Investeerimispanga antava muu toetuse vahel.
 3.
 Liit ja
 liikmesriigid tagavad oma asjakohaste toetusprogrammide koordineerimise, et
 parandada tõhusust ja tulemuslikkust toetuse andmisel ja poliitilise dialoogi
 pidamisel kooskõlas kehtestatud suunistega tegevuse koordineerimise
 tugevdamiseks välisabi valdkonnas ning poliitika ja menetluste ühtlustamiseks.
 Koordineerimine hõlmab korrapäraseid konsultatsioone ja asjakohase teabe
 sagedast vahetamist toetustsükli erinevate etappide vältel, eelkõige
 praktilisel tasandil, ning võib viia ühiste programmide koostamiseni,
 delegeeritud koostööni ja/või vahendite üleandmise kokkulepeteni.
 4.
 Liit võtab koos liikmesriikidega vajalikud meetmed,
 et tagada nõuetekohane koordineerimine ja koostöö mitmepoolsete ja piirkondlike
 organisatsioonide ja üksustega, kaasa arvatud Euroopa finantseerimisasutused,
 rahvusvahelised finantseerimisasutused, Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni
 asutused, fondid ja programmid, erasektori ja poliitilised sihtasutused ning
 Euroopa Liidu välised rahastajad.
 II jaotis. SIHTPROGRAMMIDE KOOSTAMINE JA
 RAHALISTE VAHENDITE ERALDAMINE
 Artikkel 6
 Programmide liigid
 1.
 Käesoleva määruse kohast liidu toetuse aluseks
 võetakse järgmine:
 (a) kahepoolsed programmid, mis hõlmavad
 toetust ühele partnerriigile;
 (b) mitut riiki hõlmavad programmid, mis
 käsitlevad kõikidele partnerriikidele või mitmele partnerriigile ühiseid
 ülesandeid ning piirkondlikku ja allpiirkondlikku koostööd kahe või enama
 partnerriigi vahel, ning mis võivad hõlmata koostööd Venemaa Föderatsiooniga;
 (c) piiriülese koostöö programmid, mis
 käsitlevad koostööd ühelt poolt ühe või mitme liikmesriigi vahel ja teiselt
 poolt ühe või mitme partnerriigi ja/või Venemaa Föderatsiooni vahel ning mis
 toimuvad piirkondades, mis külgnevad nende ühisosaga liidu välispiirist.
 2.
 Käesoleva määruse kohast liidu toetust rakendatakse
 kooskõlas ühise rakendusmäärusega.
 Artikkel 7
 Programmide koostamine ja rahaliste vahendite suunav jaotus riigi ja mitut
 riiki hõlmavatele sihtprogrammide puhul
 1.
 Riikides, kus on kasutusel artikli 3 lõikes 2
 viidatud dokumendid, kohaldatakse kõikehõlmavat mitmeaastast ühtset
 toetusraamistikku kooskõlas ühise rakendusmääruse artikli 15 lõikes 3 osutatud
 kontrollimenetlusega. Ühtse toetusraamistiku raames vaadatakse läbi
 poliitikaraamistikuga seoses tehtud edusammud ning loetletakse prioriteedid
 liidu toetuse saamiseks, mis valitakse peamiselt välja artikli 3 lõikes 2
 viidatud dokumentides ja partnerriikide strateegiates või kavades sisalduvate
 hulgast ning mille puhul on vajadus toetuse järele leidnud liidu korrapärase
 hindamise käigus kinnitust. Selles määratakse ka rahastamise soovituslik tase.
 Ühtse toetusraamistiku kestus vastab artikli 3 lõikes 2 osutatud asjakohase
 dokumendi kestusele.
 2.
 Riikides, kus artikli 3 lõikes 2
 osutatud dokumendid ei ole kasutusel, kohaldatakse strateegiat ja mitmeaastast
 sihtprogrammi sisaldavat kõikehõlmavat programmdokumenti kooskõlas ühise
 rakendusmääruse artikli 15 lõikes 3 osutatud kontrollimenetlusega. Vastava
 riigi olukorra analüüsile ning vastava riigi ja liidu vahelistele suhetele
 tuginedes määratletakse selles liidu tegevusstrateegia, partnerriikide strateegiad
 või kavad, prioriteedid liidu toetuse saamisel ning prioriteetide järgi
 jaotatud rahastamise soovituslik tase. Selle mitmeaastase dokumendi kestus peab
 olema asjakohane.
 3.
 Mitut riiki hõlmavate
 programmide puhul kohaldatakse strateegiat ja mitmeaastast sihtprogrammi
 sisaldavat kõikehõlmavat programmdokumenti kooskõlas ühise rakendusmääruse
 artikli 15 lõikes 3 osutatud kontrollimenetlusega. Selles määratletakse liidu
 toetuse saamisel piirkonna või allpiirkonna suhtes kehtivad prioriteedid ja
 prioriteetide järgi jaotatud rahastamise soovituslik tase. Selle mitmeaastane
 kestus peab olema asjakohane.
 4.
 Lõikes 1 osutatud ühtse toetusraamistiku dokumendid
 vaadatakse vajaduse korral läbi ning neid võidakse muuta kooskõlas ühise
 rakendusmääruse artikli 15 lõikes 3 osutatud kontrollimenetlusega. Lõigetes 2
 ja 3 osutatud programmdokumendid vaadatakse läbi vahekokkuvõtte tegemiseks või
 vastavalt vajadusele ning neid võidakse muuta kooskõlas juba nimetatud
 menetlusega.
 5.
 Ühte riiki ja mitut riiki hõlmavatele programmidele
 eraldatavad rahalised vahendid määratakse kindlaks läbipaistvate ja
 objektiivsete kriteeriumide alusel, lähtudes artikli 4 lõikes 1 osutatud
 diferentseerimise põhimõttest.
 6.
 Juhul kui liidu ja partnerriikide ühistes huvides
 on vaja võtta tõhusamaid meetmeid valdkondades, nagu riikidevaheline koostöö ja
 võrkudevahelised ühendused, võib käesoleva määruse kohased rahastamise vahendid
 ühendada muude vahenditega, mis on hõlmatud asjakohaste liidu määrustega,
 millega luuakse rahastamisvahendid. Sellisel juhul otsustab komisjon, millist
 ühtset eeskirjakogu rakendamisel kohaldatakse.
 7.
 Ühisprogrammidesse kaasatakse liikmesriigid ja
 muud rahastajad, kes on võtnud kohustuse kavandada oma toetust ELiga ühiselt.
 Programmdokumendid võivad vajaduse korral hõlmata ka nende rahalist osalust.
 8.
 Kui liikmesriigid ja muud rahastajad on võtnud
 kohustuse kavandada ühiselt toetust, võib ühine mitmeaastane programmdokument
 asendada lõikes 1 osutatud ühtset toetusraamistikku ning lõigetes 2 ja 3
 osutatud programmdokumente, tingimusel et see vastab kõnealustes sätetes
 kehtestatud nõuetele.
 9.
 Kriisiolukordades või olukordades, mis kujutavad
 endast ohtu demokraatiale, õigusriigile, inimõigustele ja põhivabadustele, või
 looduõnnestuste või inimtegevusest tingitud katastroofide korral võib programmdokumendid
 erakorraliselt läbi vaadata. Selline hädaolukorras läbivaatamine tagab
 käesoleva määruse kohase liidu toetuse ja muude liidu rahastamisvahendite
 kohase toetuse vahelise sidususe säilimise. Hädaolukorras korraldatav
 läbivaatamine võib viia muudetud programmdokumentide vastuvõtmiseni. Sellisel
 juhul saadab komisjon muudetud programmdokumendid teavitamise eesmärgil Euroopa
 Parlamendile ja nõukogule ühe kuu jooksul nende vastuvõtmisest.
 III jaotis. PIIRIÜLENE KOOSTÖÖ
 Artikkel 8
 Geograafiline toetuskõlblikkus
 1.
 Artikli 6 lõike 1 punktis c osutatud piiriülese
 koostöö programmide aluseks võivad olla:
 (a)
 maismaapiiride puhul territoriaalüksused, mis
 vastavad NUTS 3. tasandile või on samaväärsed piki liikmesriikide ja
 partnerriikide ja/või Venemaa Föderatsiooni vahelisi maismaapiire;
 (b)
 liikmesriikide ja partnerriikide ja/või Venemaa
 Föderatsiooni vahel kulgevate merepiiride ääres asuvad NUTS 3. tasandi või
 samaväärse tasandi territoriaalüksused, mis asuvad üksteisest kõige rohkem 150
 km kaugusel, ilma et see piiraks koostöömeetmete sidususe ja järjepidevuse
 tagamiseks vajalike kohanduste tegemist;
 (c)
 liikmesriikide ja partnerriikide ja/või Venemaa
 Föderatsiooni ühise merebasseini läheduses asuvad NUTS 2. tasandi või
 samaväärse tasandi territoriaalüksused.
 2.
 Praeguste koostöökavade
 jätkuvuse tagamiseks ning muudel põhjendatud juhtudel võidakse lõikes 1
 osutatud territoriaalüksuste naabruses asuvatel territoriaalüksustel lubada
 osaleda piiriüleses koostöös.
 3.
 Nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel võidakse
 koostöösse kaasata toetuskõlblike territoriaalüksuste naabrusest kaugemal
 asuvad suuremad sotsiaalsed, majanduslikud ja kultuurilised keskused,
 tingimusel et nende osalus aitab kaasa programmidokumendis sätestatud
 eesmärkide täitmisele.
 4.
 Kui programmid on koostatud lõike 1 punkti b
 kohaselt, võib Euroopa Komisjon kokkuleppel partneritega teha ettepaneku
 geograafilise toetuskõlblikkuse laiendamiseks kogu NUTS 2. tasandi
 territoriaalüksusele, kelle alal NUTS 3. tasandi territoriaalüksus asub.
 Artikkel 9
 Programmide koostamine ja rahaliste vahendite eraldamine piiriüleses koostöös
 1.
 Programmdokumendi koostamisel tuleb määratleda
 järgmised aspektid:
 (a) piiriülese koostöö strateegilised
 eesmärgid;
 (b) loodavate ühiste tegevusprogrammide
 nimekiri;
 (c) vahendite iga-aastane suunav jaotus
 artikli 8 lõike 1 punktides a ja b osutatud maismaa- ja merepiire hõlmavate
 programmide ning artikli 8 lõike 1 punktis c osutatud merebasseini hõlmavate
 programmide vahel;
 (d) mitmeaastaste assigneeringute suunav
 jaotus igale ühisele tegevusprogrammile;
 (e) territoriaalüksused, kellel on lubatud
 osaleda igas ühises tegevuskavas, ning artikli 8 lõigetes 2, 3 ja 4 osutatud
 piirkonnad ja keskused;
 (f) vajaduse korral toetuse assigneeringute
 suunav jaotus horisontaalsete suutlikkuse suurendamise meetmete, võrgustiku ja
 kogemuste vahetamise programmide vahel;
 (g) rahalised vahendid riikidevahelistele
 programmidele, mis on loodud Euroopa Parlamendi ja nõukogu [....] määruse (EL) nr
 [....] (erisätete kohta, milles käsitletakse Euroopa Regionaalarengu Fondist
 toetuse andmist seoses eesmärgiga „Euroopa territoriaalne koostöö”)[17]
 kohaselt ning milles partnerriigid ja/või Venemaa Föderatsioon osalevad.
 Programmdokument hõlmab seitsmeaastast
 ajavahemikku ning komisjon võtab selle vastu kooskõlas ühise rakendusmääruse
 artikli 15 lõikes 3 osutatud kontrollimenetlusega. See vaadatakse vahepeal või
 vajaduse korral üle ning seda võidakse muuta kooskõlas kõnealuses artiklis juba
 nimetatud menetlusega.
 2.
 Ühiseid tegevusprogramme kaasrahastab Euroopa
 Regionaalarengu Fond. Euroopa Regionaalarengu Fondi kogu rahaline osalus
 määratletakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu [....] määruse (EL) nr [....] (erisätete
 kohta, milles käsitletakse Euroopa Regionaalarengu Fondist toetuse andmist
 seoses eesmärgiga „Euroopa territoriaalne koostöö”)[18]
 artikli 4 lõike 4 kohaselt. Kõnealuse määruse sätteid kohaldatakse nimetatud
 rahalise osaluse kasutamisel.
 3.
 Ühinemiseelse abi rahastamisvahendist võidakse
 kaasrahastada ühiseid tegevusprogramme, milles osalevad nimetatud vahendi
 alusel lubatud riigid. Nimetatud kaasrahastuse kasutamisel kohaldatakse
 käesoleva määruse sätteid.
 4.
 Rahaliste vahendite suunav jaotus ühistele
 tegevusprogrammidele tugineb peamiselt toetuskõlblike alade elanikkonna arvule.
 Assigneeringute suunava jaotuse määratlemisel võib teha kohandusi, et kajastuks
 vajadus Euroopa Regionaalarengu Fondi rahalise osaluse ja käesoleva vahendi
 eelarvest moodustuva rahalise osaluse vahelise tasakaalu järele ning et
 kajastuksid ka muud koostöö intensiivsust mõjutavad tegurid, näiteks piirialade
 eritunnused ning suutlikkus hallata ja saada liidu toetust.
 Artikkel 10
 Ühised tegevusprogrammid
 1.
 Piiriülest koostööd tehakse mitmeaastaste ühiste
 tegevusprogrammide raames, mis hõlmavad koostööd piiri või piiride rühma osas
 ning mitmeaastaseid meetmeid, mille aluseks on ühtne prioriteetide kogum ning
 mida võib rakendada liidu toetuse abil. Ühiste tegevusprogrammide aluseks on
 artiklis 9 osutatud programmdokument. Tegevusprogrammid sisaldavad artikli 11
 lõikes 2 ja artikli 12 lõikes 2 osutatud elemente hõlmavate haldus- ja
 kontrollisüsteemide kokkuvõtvat kirjeldust.
 2.
 Maismaa- ja merepiire hõlmavad ühised
 tegevusprogrammid luuakse eraldi iga asjakohase territoriaalse tasandi piiri
 jaoks ning need hõlmavad toetuskõlblikke territoriaalüksusi, mis asuvad ühes
 või mitmes liikmesriigis ja ühes või mitmes partnerriigis ja/või Venemaa
 Föderatsioonis.
 3.
 Merebasseini hõlmavad ühised tegevusprogrammid on
 mitmepoolsed ja need luuakse asjakohasel territoriaalsel tasandil ning hõlmavad
 toetuskõlblikke territoriaalüksusi, mis asuvad ühise merebasseini läheduses,
 mis kuulub mitmele partnerriigile, kelle hulka kuulub vähemalt üks liikmesriik
 ja üks partnerriik ja/või Venemaa Föderatsioon.
 4.
 Ühe aasta jooksul alates artiklis 9 osutatud
 programmdokumendi kinnitamisest esitavad osalevad riigid ühiselt komisjonile
 ettepanekud ühiste tegevusprogrammide kohta. Komisjon võtab iga ühise
 tegevusprogrammi vastu pärast seda, kui on hinnanud selle vastavust käesolevale
 määrusele, programmdokumendile ja rakenduseeskirjadele.
 5.
 Piirkondi, mis asuvad muudes riikides kui
 partnerriigid, Venemaa Föderatsioon või liikmesriigid ning külgnevad artikli 8
 lõike 1 punktides a ja b määratletud toetuskõlblike piirkondadega või asuvad
 ühise merebasseini ääres, kus ühist tegevusprogrammi luuakse, võib ühine
 tegevusprogramm hõlmata ning vastavad piirkonnad võivad kasutada liidu toetust
 artiklis 9 osutatud programmdokumendis sätestatud tingimustel.
 6.
 Komisjon ja osalevad riigid võtavad asjakohased
 meetmed, millega tagatakse, et käesoleva määruse kohaselt loodud merebasseini
 programmid ja määruse (EL) nr [....] kohaselt loodud riikidevahelised
 koostööprogrammid ning geograafiliselt osaliselt kattuvad programmid oleksid
 üksteist täiendavad ja tugevdavad.
 7.
 Ühiseid
 tegevusprogramme võidakse muuta partnerriikide või komisjoni algatusel
 järgmistel põhjustel:
 - muudatused koostööprioriteetides,
 sotsiaalses ja majanduslikus arengus,
 - vastavate meetmete rakendamise tulemused
 ning järelevalve- ja hindamisprotsessi tulemused;
 - vajadus saadaolevate rahaliste vahendite
 kohandamise ja ressursside ümbersuunamise järele.
 8.
 Pärast
 ühiste tegevusprogrammide vastuvõtmist sõlmib komisjon rahastamislepingu
 partnerriikide ja/või Venemaa Föderatsiooniga. Rahastamisleping sisaldab ühise
 tegevusprogrammi elluviimiseks vajalikke õigusnorme ning selle võivad
 allkirjastada ka muud partnerriigid ja artikli 12 lõike 2 punktis c osutatud
 korraldusasutus.
 Vajaduse korral sõlmitakse partnerriikide ja
 korraldusasutuse vahel vastastikuse mõistmise memorandum, milles sätestatakse
 riikide finantsvastutus.
 9.
 Rohkem kui ühte partnerriiki hõlmav ühine
 tegevusprogramm koostatakse juhul, kui rahastamislepingu allkirjastab vähemalt
 üks partnerriik. Vastuvõetud programmiga hõlmatud muud partnerriigid võivad
 sellega ühineda igal ajal, allkirjastades selleks rahastamislepingu.
 10.
 Kui
 osalev riik otsustab programmi ühiselt kaasrahastada, täpsustatakse ühises
 tegevusprogrammis kaasrahastuse andmise, kasutamise ja järelevalve kord.
 Programmiga rahastamislepingu allkirjastavad kõik partnerriigid.
 11.
 Ühistes tegevusprogrammides võidakse näha ette ka
 rahaline osalus vahenditest ja vahenditele, millega võidakse ühendada toetusi,
 tingimusel et järgitakse nimetatud vahendite eeskirju ja et see aitab saavutada
 kavade prioriteete.
 12.
 Partnerluse põhimõtet järgides valivad
 partnerriigid ühiselt välja liidu abi meetmed, mis on kooskõlas ühise
 tegevusprogrammi prioriteetide ja meetmetega.
 13.
 Teatavatel
 ja nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel, kui
 (a) ühist tegevusprogrammi ei ole võimalik esitada
 partnerriikide vahelistes suhetes või Euroopa Liidu ja partnerriigi vahelistes
 suhetes tekkinud probleemide tõttu
 või
 (b) hiljemalt 30. juuniks 2017. aastal ei ole
 osalevad riigid veel esitanud komisjonile ühist tegevusprogrammi
 või
 (c) kavaga hõlmatud partnerriikidest ei ole keegi programmi
 vastuvõtmisele järgneva aasta lõpuks allkirjastanud asjakohast
 rahastamislepingut,
 astub komisjon pärast konsultatsioone vastava
 liikmesriigiga / vastavate liikmesriikidega vajalikke samme, et vastav
 liikmesriik / vastavad liikmesriigid saaks(id) kasutada ühisele tegevusprogrammile
 suunatud Euroopa Regionaalarengu Fondi rahalisi vahendeid määruse (EL) nr [...]
 artikli 4 lõigete 7 ja 8 kohaselt.
 14.
 Piiriülese koostöö meetmeid või programme hõlmavad
 eelarvekohustused, mis kestavad üle ühe eelarveaasta, võib jaotada mitut aastat
 hõlmavateks iga-aastasteks osamakseteks.
 Artikkel 11
 Ühiste tegevusprogrammide haldamine
 1.
 Põhimõtteliselt kasutatakse ühiste tegevusprogrammide
 puhul eelarve täitmist koostöös liikmesriikidega. Osalevad riigid võivad ka
 teha ettepaneku rakendamise kohta kaudse eelarve täitmise kaudu, mida
 finantsmääruses nimetatud üksus teostaks kooskõlas artikli 12 lõikes 2 osutatud
 rakenduseeskirjadega.
 2.
 Komisjon veendub saadaoleva teabe põhjal, et
 liikmesriik (eelarve täitmise korral koostöös liikmesriikidega) või partnerriik
 või rahvusvaheline organisatsioon (kaudse eelarve täitmise korral) on võtnud
 kasutusele haldus- ja kontrollisüsteemid ja kasutab haldus- ja
 kontrollisüsteeme, mis vastavad finantsmäärusele, käesolevale määrusele ja
 selle rakenduseeskirjadele, millele on osutatud artikli 12 lõikes 2.
 Vastavad liikmesriigid, partnerriigid ja
 rahvusvahelised organisatsioonid tagavad oma haldus- ja kontrollisüsteemide
 tõhusa toimimise, nende aluseks olevate tehingute seaduslikkuse ja korrektsuse
 ning usaldusväärse finantsjuhtimise põhimõtte järgimise. Nad vastutavad
 programmide haldamise ja kontrollimise eest.
 Komisjon võib paluda vastaval liikmesriigil või
 partnerriigil või rahvusvahelisel organisatsioonil uurida komisjonile esitatud
 kaebust käesolevas jaotises nimetatud toimingute valimise või rakendamise või
 haldus- ja kontrollisüsteemi toimimise kohta.
 3.
 Selleks
 et ühiseid tegevusprogramme oleks võimalik asjakohaselt rakendamiseks ette valmistada,
 on kulutused, mis on tehtud pärast ühiste tegevusprogrammide esitamist komisjonile,
 rahastamiskõlblikud kõige varem alates 1. jaanuarist 2014.
 4.
 Kui toetuskõlblikkus on ühise rakendusmääruse
 artikli 8 lõike 7 kohaselt piiratud, on lõikes 1 osutatud üksusel, kes võib
 algatada pakkumiskutseid ja hankeid, lubatud tunnistada toetuskõlbmatute
 riikide pakkujad, taotlejad ja kandidaadid toetuskõlblikeks ühise
 rakendusmääruse artikli 9 lõike 3 kohaselt.
 Artikkel 12
 Piiriülese koostöö rakenduseeskirjad
 1.
 Rakenduseeskirjad, milles kehtestatakse käesoleva
 jaotise rakendamise erisätted, võetakse vastu delegeeritud õigusaktide alusel
 artikli 14 kohaselt.
 2.
 Rakenduseeskirjadega
 kaetud küsimused hõlmavad järgmisi teemasid:
 (a)
 kaasrahastamise määr ja meetodid;
 (b)
 ühiste tegevusprogrammide koostamine, muutmine ja
 lõpetamine;
 (c)
 programmidega seotud struktuuride (järelevalve
 ühiskomitee, korraldusasutus ja ühine tehniline sekretariaat, ühised
 valikukomisjonid) roll ja ülesanded, sh nende staatus, tõhus
 identifitseerimine, aruandluskohustus ja vastutusalad, haldus- ja
 kontrollisüsteemide kirjeldus, liidu toetuse tehnilise haldamise ja
 finantsjuhtimise tingimused, sh kulude rahastamiskõlblikkus;
 (d)
 tagasinõudemenetlused; järelevalve ja hindamine;
 (e)
 nähtavus ja teavitustegevus;
 (f)
 eelarve täitmine koostöös liikmesriikidega ja
 kaudne eelarve täitmine ühise rakendusmääruse artikli 6 lõike 2 kohaselt.
 IV jaotis. LÕPPSÄTTED
 Artikkel 13
 Lisa ajakohastamine
 Käesoleva määruse lisas esitatud toetusesaajariikide
 nimekirja võib ajakohastada pärast seda, kui nõukogu on võtnud vastu
 poliitilised otsused naabruspoliitika ulatuse kohta. Lisa muudatused võetakse
 vastu delegeeritud õigusaktiga vastavalt artiklile 14.
 Artikkel 14
 Delegeeritud volituste rakendamine
 1.
 Artiklites 12 ja 13 osutatud delegeeritud volitused
 antakse käesoleva määruse kehtivuse ajaks.
 2.
 Euroopa Parlament või nõukogu võivad volituste
 delegeerimise igal ajal tagasi võtta. Tagasivõtmise otsusega lõpetatakse
 otsuses nimetatud volituste delegeerimine. Otsus jõustub järgmisel päeval
 pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas või otsuses
 kindlaksmääratud hilisemal kuupäeval. See ei mõjuta juba jõustunud delegeeritud
 õigusaktide kehtivust.
 3.
 Niipea kui komisjon on delegeeritud õigusakti vastu
 võtnud, teeb ta selle samal ajal teatavaks Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
 4.
 Delegeeritud õigusakt, mis on vastu võetud, jõustub
 ainult juhul, kui Euroopa Parlament ega nõukogu ei ole esitanud vastuväiteid
 kahe kuu jooksul pärast kõnealusest õigusaktist teatamist Euroopa Parlamendile
 ja nõukogule või kui Euroopa Parlament ja nõukogu on mõlemad enne nimetatud
 ajavahemiku lõppemist komisjonile teatanud, et nad ei kavatse vastuväiteid
 esitada. Kõnealust ajavahemikku võib Euroopa Parlamendi või nõukogu taotluse
 korral kahe kuu võrra pikendada.
 Artikkel 15
 Komitee
 Komisjoni abistab Euroopa naabruspoliitika
 rahastamisvahendi komitee. Kõnealune komitee on komitee määruse (EL) nr 182/2011
 tähenduses.
 Artikkel 16
 Lisas nimetamata kolmanda riigi osalemine
 1.
 Nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel ning liidu
 rahastamise sidususe ja tõhususe tagamiseks või piirkondliku või
 piirkondadevahelise koostöö edendamiseks võib komisjon otsustada laiendada
 meetmete toetuskõlblikkust riikidele, territooriumidele ja piirkondadele, mida
 muidu rahastada ei saaks. Olenemata ühise rakendusmääruse artikli 8 lõikest 1
 võivad vastavate riikide, territooriumide ja piirkondade füüsilised ja
 juriidilised isikud nende meetmete rakendamise menetlustes osaleda.
 2.
 Nimetatu võimaldamiseks võib artiklis 7 osutatud
 programmdokumenti lisada vastava sätte.
 Artikkel 17
 Liidu
 toetuse peatamine
 Ilma et see piiraks partnerriikide ja -piirkondadega
 sõlmitud partnerlus- ja koostöölepingutes ning assotsieerimislepingutes
 sisalduva toetuse peatamist käsitlevate sätete kohaldamist, kutsub liit, juhul
 kui partnerriik ei järgi demokraatia ega õigusriigi põhimõtteid ega austa
 inimõigusi ega põhivabadusi, vastava riigi konsultatsioonile, et leida mõlemaid
 pooli rahuldav lahendus, välja arvatud eriti pakilistel juhtudel. Kui
 konsultatsioonid vastava riigiga ei vii mõlemaid pooli rahuldava lahenduseni,
 kui konsultatsioonidest keeldutakse või eriti pakilistel juhtudel, võib nõukogu
 võtta asjakohased meetmed kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 215
 lõikega 1, mis võivad sisaldada toetuse täielikku või osalist peatamist.
 Artikkel 18
 Lähtesumma
 1.
 Ajavahemikul 2014−2020 käesoleva määruse
 rakendamiseks kasutada olev rahastamispakett on 18 182 300 000 eurot
 (jooksvates hindades). Kuni 5 % sellest eraldatakse artikli 6 lõike 1
 punktis c osutatud piiriülese koostöö programmidele.
 2.
 Eelarvepädev institutsioon kinnitab iga-aastased
 assigneeringud finantsraamistiku piires.
 3.
 Nagu osutatud määruse „Erasmus kõigi jaoks” artikli
 13 lõikes 2, eraldatakse rahvusvahelise mõõtme edendamiseks kõrghariduse
 valdkonnas lisaks lõikes 1 osutatud summale veel 1 812 100 000 eurot mitmest
 muust väliskoostöö vahendist (arengukoostöö rahastamisvahend, Euroopa
 naabruspoliitika rahastamisvahend, ühinemiseelse abi rahastamisvahend, Euroopa
 partnerluse rahastamisvahend ja Euroopa Arengufond), et toetada õppimisega
 seotud liikuvuse meetmeid mitte-ELi riikidesse või riikidest, ning koostööd ja
 poliitilist dialoogi nende riikide ametivõimude/institutsioonide/asutustega.
 Määruse „Erasmus kõigi jaoks” sätteid kohaldatakse kõnealuste rahastute
 kasutamise suhtes.
 Rahalised vahendid tehakse kättesaadavaks kahe
 eraldisena, mis hõlmavad mitut aastat, esimene eraldis hõlmab vastavalt nelja
 esimest aastat ja teine ülejäänud kolme aastat. Kõnealune rahastamine kajastub
 kõnealuste väliskoostöö vahendite mitmeaastastes sihtprogrammides vastavalt
 asjaomaste riikide konkreetsetele vajadustele ja prioriteetidele.
 Ettenägematute asjaolude või suurte poliitiliste muutuste korral saab eraldisi
 kohandada vastavalt ELi välispoliitika prioriteetidele.
 Artikkel 19
 Euroopa välisteenistus
 Käesolevat määrust kohaldatakse kooskõlas
 nõukogu otsusega (EL) nr 2010/427/EL, millega määratakse kindlaks Euroopa
 välisteenistuse korraldus ja toimimine.
 Artikkel 20
 Jõustumine
 Käesolev määrus jõustub kolmandal päeval
 pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas. Määrust
 kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2014.
 Käesolev määrus on tervikuna siduv ja
 vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
 Brüssel,
 Euroopa Parlamendi nimel Nõukogu
 nimel
 president eesistuja
 LISA
 Artiklis 1 nimetatud partnerriigid
 Alžeeria
 Armeenia
 Aserbaidžaan
 Valgevene
 Egiptus
 Gruusia
 Iisrael
 Jordaania
 Liibanon
 Liibüa
 Moldova Vabariik
 Maroko
 okupeeritud Palestiina alad
 Süüria
 Tuneesia
 Ukraina
 EUROOPA NAABRUSPOLIITIKA
 RAHASTAMISVAHEND
 FINANTSSELGITUS
 1. ETTEPANEKU/ALGATUSE RAAMISTIK
 1.1. Ettepaneku/algatuse nimetus
 1.2. Asjaomased
 poliitikavaldkonnad vastavalt tegevuspõhise juhtimise ja eelarvestamise
 struktuurile
 1.3. Ettepaneku/algatuse
 liik
 1.4. Eesmärgid
 1.5. Ettepaneku/algatuse
 põhjendus
 1.6. Meetme
 kestus ja finantsmõju
 1.7. Ettenähtud
 eelarve täitmise viisid
 2. HALDUSMEETMED
 2.1. Järelevalve
 ja aruandluse eeskirjad
 2.2. Haldus-
 ja kontrollisüsteemid
 2.3. Pettuse
 ja eeskirjade eiramise ärahoidmise meetmed
 2.4. Kontrolli
 kulude ja sellest saadava kasu hinnang
 3. ETTEPANEKU/ALGATUSE HINNANGULINE
 FINANTSMÕJU
 3.1. Mitmeaastase
 finantsraamistiku rubriigid ja kulude eelarveread, millele mõju avaldub
 3.2. Hinnanguline
 mõju kuludele
 3.2.1. Üldine hinnanguline mõju kuludele
 3.2.2. Hinnanguline
 mõju tegevusassigneeringutele
 3.2.3. Hinnanguline
 mõju haldusassigneeringutele
 3.2.4. Kooskõla
 kehtiva mitmeaastase finantsraamistikuga
 3.2.5. Kolmandate isikute rahaline osalus
 3.3. Hinnanguline
 mõju tuludele
 ETTEPANEKUTELE LISATAV FINANTSSELGITUS
 1. ETTEPANEKU/ALGATUSE RAAMISTIK
 1.1 Ettepaneku/algatuse nimetus
 Ettepanek Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr XXX kohta, millega luuakse Euroopa naabruspoliitika rahastamisvahend (ENI)
 1.2. Asjaomased
 poliitikavaldkonnad vastavalt tegevuspõhise juhtimise ja eelarvestamise
 (ABM/ABB[19]) struktuurile
 Jaotis 19: Välissuhted
 Peatükk 19 08: Euroopa
 naabruspoliitika ja suhted Venemaaga
 Eelarve peatüki 19 08 pealkiri vastab praeguse
 rahastamisvahendi (2007–2013) ülesehitusele. Tehakse ettepanek rahastada tegevusala
 ka edaspidi peatükist 19 08, kuid muuta selle peatüki pealkirja ajavahemikuks 2014–2020
 järgmiselt:
 19 08 : Euroopa
 naabruspoliitika rahastamisvahend
 1.3. Ettepaneku/algatuse liik
 X Ettepanek/algatus käsitleb uut meedet
 ̈ Ettepanek/algatus
 käsitleb uut meedet, mis tuleneb katseprojektist / ettevalmistavast meetmest[20]
 ̈Ettepanek/algatus käsitleb olemasoleva meetme pikendamist
 ̈ Ettepanek/algatus
 käsitleb ümbersuunatud meedet
 1.4. Eesmärgid
 1.4.1. Komisjoni mitmeaastased
 strateegilised eesmärgid, mida ettepaneku/algatuse kaudu täidetakse
 Euroopa roll maailmas: ülemaailmne panus
 1.4.2. Erieesmärgid ning asjaomased
 tegevusalad vastavalt tegevuspõhise juhtimise ja eelarvestamise süsteemile
 Euroopa
 naabruspoliitika eesmärk on luua ELi piiridel heaolu ja heanaaberlikkuse ala,
 mis saavutatakse eelkõige tõhustatud poliitilise ühtsuse,
 majandusintegratsiooni ning mitmes valdkonnas tehtava tiheda koostöö abil.
 Aastatel 2014–2020 jätkab Euroopa Liit nende eesmärkide toetamist vastava
 rahalise vahendi – Euroopa naabruspoliitika rahastamisvahendi abil, mida
 hakatakse kasutama 2006. aastal asutatud Euroopa naabrus- ja
 partnerlusinstrumendi asemel. Enamikku partnerriikidele ELi eelarvest
 eraldatavatest vahenditest hakatakse rahastama Euroopa naabruspoliitika
 rahastamisvahendi kaudu.
 Käesoleva
 määrusega reguleeritud ühenduse abi edendab tihedamat poliitilist koostööd ja
 järkjärgulist majanduslikku integratsiooni Euroopa Liidu ja partnerriikide
 vahel ning eelkõige partnerlus- ja koostöölepingute, assotsieerimislepingute ning
 muude olemasolevate ja tulevaste lepingute, samuti ühiste kokkulepitud
 tegevuskavade rakendamist.
 Liidu toetust
 tuleks kasutada eelkõige järgmiseks:
 a) edendada
 inimõigusi ja põhivabadusi, õigusriigi ja võrdõiguslikkuse põhimõtteid, ehitada
 üles tõeline ja jätkusuutlik demokraatia, edendada head valitsemistava ning
 välja töötada hästi toimiv kodanikuühiskond, sealhulgas sotsiaalpartnerid;
 b) saavutada
 ELi siseturu järkjärguline integratsioon liiduga ja suurem sektoritevaheline ja
 valdkondlik koostöö, kaasa arvatud õigusaktide ühtlustamise ja õigusnormide
 liidule lähendamise ning teiste asjakohaste rahvusvaheliste standardite,
 institutsioonide väljaarendamise ja investeeringute kaudu, eelkõige võrkude
 ühendustesse;
 c) luua
 tingimused inimeste liikuvuse heaks juhtimiseks ja mitmetasandilisteks
 inimestevahelisteks kontaktideks;
 d)
 jätkusuutlik ja kaasav areng kõikides aspektides – vaesuse vähendamisel,
 töökohtade loomisel, kaasa arvatud erasektori arendamise kaudu; edendada nii
 majanduslikku, sotsiaalset kui ka territoriaalset sisemist ühtekuuluvust,
 maaelu arengut, kliimameetmete võtmist ja katastroofidele vastupanu võimet;
 e) usalduse
 suurendamine ja muud meetmed, mis aitavad tõsta turvalisust ning ennetada ja
 lahendada konflikte;
 f) koostöö nii
 allpiirkondlikul, piirkondlikul kui ka naabruspoliitika tasandil ning
 piiriülene koostöö.
 Liidu toetust
 võib kasutada ka muudes valdkondades, kui see on kooskõlas Euroopa
 naabruspoliitika üldiste eesmärkidega.
 Asjaomased
 tegevusalad vastavalt tegevuspõhise juhtimise ja eelarvestamise süsteemile
 Peatükk 19 08
 sõnastatakse ümber järgmiselt: Euroopa naabruspoliitika rahastamisvahend
 1.4.3. Oodatavad tulemused ja mõju
 Täpsustage,
 milline peaks olema ettepaneku/algatuse oodatav mõju
 toetusesaajatele/sihtrühmale.
 Taustteave
 Nõue kohandada
 tulevast naabruspoliitika rahastamisvahendit uuenenud Euroopa naabruspoliitika
 kasvanud püüdlustele tuleneb Euroopa Liidu lepingu artiklist 8 ja Euroopa
 naabruspoliitika uuest käsitusest, milles nähakse lähedasemat, demokraatlikku, jõukat
 ja stabiilset naabruskonda, kus iga partnerriik saab osa kohandatud ja
 diferentseeritud lähenemisest tulenevatest hüvedest. Selle käsituse rakendamine
 ei ole partneritele lihtne, kuna hüvesid ei saa kasutada täiel määral enne, kui
 keerulised ja kulukad reformid on ellu viidud.
 Tulevane
 Euroopa naabruspoliitika rahastamisvahend peaks eelkõige olema seatud selleks,
 et täita uue Euroopa naabruspoliitika käsituse peaeesmärgid ning tegelda varem
 tuvastatud konkreetsete probleemide ja küsimustega lahendamisega.
 Teatises „Uus
 lähenemisviis muutuvale naabrusele” antakse konkreetsem kuju lähenemisviisile,
 mida kasutatakse idapartnerluse jätkuva rakendamise kaudu Ida-Euroopa ja
 Lõuna-Kaukaasia naaberriikide suhtes, ning lähenemisviisile, mida kasutatakse
 demokraatia ja ühise heaolu nimel rakendatava uue partnerluse kaudu Vahemere
 lõunapiirkonna naaberriikide suhtes.
 Kõnealuse
 partnerlusega demokraatia ja ühise heaolu nimel soovib EL toetada Egiptuses ja
 Tuneesias alanud demokraatlikke muutusi, mis võivad laieneda ka teistesse
 Vahemere lõunapiirkonna riikidesse.
 Eelmisel
 aastal tehti Euroopa naabruspoliitika strateegilise läbivaatamise käigus
 kindlaks valdkonnad, kus naabruspoliitikat saaks oluliselt tugevdada. Vahemere
 lõunapiirkonnas toimunud üleminekuprotsess ning nende riikide kodanike selge
 tahe poliitiliste ja majanduslike muutuste elluviimiseks teevad ELi toetuse
 veelgi tähtsamaks kui enne ja osutavad valdkondadele, kus nii EL kui ka
 partnerriigid saavad ja peaksid end parandama. Samal ajal kohustub EL jätkuvalt
 toetama püsivat demokratiseerimis- ja reformiprotsessi nii ida- kui ka
 lõunapoolses naabruskonnas.
 1.4.4. Tulemus-
 ja mõjunäitajad
 Täpsustage,
 milliste näitajate alusel hinnatakse ettepaneku/algatuse elluviimist.
 Käesoleva
 määrusega kehtestatakse ELi sekkumise olulised elemendid ja selle alus. Täpsed
 meetmed määratletakse mitmeaastase programmide koostamise ja iga-aastase
 tegevusprogrammide tulemusel, milles kirjeldatakse üksikasjalikult ELi
 meetmeid, sealhulgas ka oodatavaid tulemusi ja kõnealuste meetmete soovitud
 mõju. Rakendamise kontrollimise üksikasjalikud näitajad määratakse kindlaks
 sellel hetkel, et mõõta poliitiliste eesmärkide saavutamist, pidades silmas ka
 kõnealuse meetme eripära. Need põhinevad Euroopa naabruspoliitika tegevuskavade
 rakendamise iga-aastastel eduaruannetel, statistilistel andmetel ja/või, kui
 vähegi võimalik, sõltumatute organite hinnangul järgmistel tasanditel:
 a. Inimõiguste
 ja demokraatia normide paremat järgimist mõõdetakse valitsusväliste
 organisatsioonide, ÜRO ja piirkondlike organite andmete alusel järgmistes
 valdkondades: ühinemis-, sõna- ja kogunemisvabadus, vaba ajakirjandus;
 demokraatlikud valimised, mille usaldusväärsuse tagab vaatlejate piisav
 osalemine; korruptsioonitase; sõltumatumad ja tõhusad kohtunikud; parem
 demokraatlik järelevalve julgeoleku üle. Tuletame meelde, et inimõiguste
 küsimuste osas ametlikud näitajad puuduvad. Mitmete organisatsioonide koostatud
 mitteametlikud paremusjärjestusel põhinevad hinnangud aitavad siiski olukorda
 vajalikul määral hinnata. Nendes järjestustes edasi liikumine (aasta-aastalt)
 näitab konkreetses valdkonnas saavutatud edu.
 b. ELi
 siseturu suuremat integreerumist mõõdetakse muu hulgas ka kaubavoogude
 muutumise võrdlemise alusel aastast n=0 (Eurostati arvud) pärit lähteandmetega;
 ELi normidele ja standarditele õigusnormide lähendamise progressi alusel aastal
 „n=0” olemasolevate lähteandmete suhtes ning, väga üldistatult riikide arvu
 põhjal, kes on loonud laiaulatusliku ja põhjaliku
 vabakaubanduspiirkonna (DCFTA).
 c. Parema
 piirihalduse ja rände juhtimisega seotud liikuvuse suurendamist,
 liikuvuspartnerluste rajamise edukust, viisa taotlemise lihtsustamist ja
 viisavabaduslepinguid hinnatakse kättesaadava statistika alusel (Eurostat
 ja/või teised usaldusväärsed asutused), mõõtes turismivooge, rändevooge,
 teadlaste/õpilaste vooge aastal „n” ning võrreldes neid lähteandmetega aastal
 „n=0”.
 d. Hinnatakse
 sisemise majandusliku ebavõrdsuse vähendamist; tööhõive suurenemist; VKEde
 arengut – nende poliitikat, õigusakte; paremat kutseharidust ja -õpet;
 põllumajanduskogukondade heaolu taset ja paremat toiduga varustatust mõõdetakse
 Eurostati, Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsiooni, Maailmapanga, ÜRO
 arenguprogrammi ja ametliku statistika alusel. Nimetatud andmed hõlmavad
 korrapäraselt ajakohastatavaid andmeid tööhõive (arvud, sektorid, vanus, sugu),
 VKEde (loodud/lõpetatud VKEde arv), hariduse ja rikkuse jaotumise kohta ning
 võrdlevad neid aasta „n=0” lähteandmetega. Erilist tähelepanu pööratakse selles
 kontekstis GINI koefitsiendile (et hinnata sissetulekute erinevuste vähenemist
 või kasvamist).
 e. Konfliktipiirkondades
 usaldust suurendavate lisameetmete võtmist ja olemasolevate konfliktide
 lahendamise edukust hinnatakse eduaruandes sisalduvate elementide kaudu.
 f. Tihedam
 koostöö piirialadel asuvate partnerriikidega, tõhusam piirkondlik dialoog,
 koostööl põhinevate vastuste arv eri alade piirkondlike probleemide
 lahendamiseks, ühised seisukohad ja ühismeetmed; piirialade sotsiaalne ja
 majanduslik areng.
 1.5. Ettepaneku/algatuse põhjendus
 1.5.1. Lühi- või pikaajalises
 perspektiivis täidetavad vajadused
 Poliitiline
 käsitus ja keskpika ajavahemiku eesmärgid
 Pikaajalise käsituse kohaselt on Euroopa
 naabruspoliitika eesmärk anda igale partnerriigile võimalus luua ELiga sellised
 naabrussuhted, mis vastavad tema soovidele, vajadustele ja võimetele.
 Poliitiliselt hõlmab see tihedama koostöö pakkumist ELiga, sealhulgas
 sagedasemate ühisalgatuste kaudu rahvusvahelistel foorumitel, kus arutatakse
 mõlemat poolt huvitavaid üleilmseid küsimusi. EL on avatud ka suuremale
 majandusintegratsioonile, mis viib järkjärgulisele majanduslikule
 integreerumisele ELi siseturuga. See toetab ka kaasava ja jätkusuutliku
 majanduskasvu kiirendamist meie naabruskonnas, mis peaks aitama muutuda neil
 konkurentsivõimelisemaks, energiasäästlikumaks, luua rahuldavaid töökohti ja
 saavutada aastatuhande arengueesmärke ning rakendada süsinikuvaese arengu
 strateegiat, et anda oma panus võitluses kliimamuutusega. EL peaks kasutama
 kõiki oma poliitilisi vahendeid vastavalt mõlema poole vajadustele ja huvidele
 ning iga riigi võetud reformi- ja demokratiseerimiskohustustele.
 Eesmärk on suurendada nii ELi kui ka partnerriikide kodanike poliitilise ja
 majandusliku heaoluga seotud vastastikuseid kohustusi, mis on mõlema poole
 stabiilsuse ja heaolu parim tagatis. Selle käsituse elluviimine kätkeb endas
 mitmeid raskusi. Partnerriikidelt nõuab vajalike reformide tegemine enne
 tulemuste saavutamist märkimisväärseid kulutusi ja jõupingutusi. ELi jaoks on
 oluline mitte seada ohtu siseturu tõrgeteta toimimist ja tagada, et inimeste
 liikumine toimub turvaliselt.
 Nendel
 partnerriikidel, kes võtavad otsustavaid samme poliitiliste ja
 majandusreformide elluviimiseks, on eeldus sõlmida lähiaastatel idapartnerluse
 raames assotsieerimisleping (idapoolsed partnerriigid) või osaleda partnerluses
 demokraatia ja ühise heaolu nimel (lõunapoolsed partnerriigid). Sellele
 lisanduvad liikuvuse suurenemine ja inimestevaheliste kontaktide tihenemine (nt
 võimaliku liikuvuspartnerluse loomise teel); tööstuskoostöö, VKEde arengu,
 välismaiste otseinvesteeringute ja ELiga tihenevate kaubandussuhete tulemusena
 toimuv majandusintegratsioon (nt kaugeleulatuva ja tervikliku
 vabakaubanduspiirkonna loomise ja muude lepingute sõlmimise kaudu sellistes
 valdkondades nagu põllumajandus, teenused ja asutamisvabadus, või esmatähtsate
 valdkondade tööstustoodete vastastikuse hindamise ja tunnustamise lepingute
 kaudu); ulatuslikum valdkondlik integratsioon (nt integreerumine üleeuroopalise
 energiaturgu osalemisse rahvusvahelisel CO2-turul, sealhulgas
 ettevalmistavad sammud ELi heitkogustega kauplemise süsteemiga liitumiseks
 ning osalemine ELi programmides ja ametite töös vastavalt asjaomases
 programmis sätestatud võimalustele ja ELi ametite töös osalemist käsitlevatele
 üldsuunistele).
 Partnerlusega
 demokraatia ja ühise heaolu nimel[21] soovib EL toetada
 Egiptuses ja Tuneesias alanud demokraatlikke muutusi, mis võivad laieneda ka
 teistesse riikidesse. Selleks et kõnealused demokraatlikud muutused
 otsusekindalt ellu viia, vajavad need riigid toetust oma institutsioonide
 reformiks ja majanduskasvu taastamiseks. Ühtlasi tuleb nende riikide
 elanikkonnale näidata, et EL on valmis neid ihaldatud, kuid raskete muutuste
 ajal abistama.
 Euroopa
 naabruspoliitika rahastamisvahendi abil rahastamine peaks järjest enam sõltuma
 poliitilistest edusammudest ning parimate tulemuste saavutajate osas tuleb
 järgida suuremat diferentseeritust ja paindlikkust, rangemat tingimuslikkust ja
 stiimuleid, võttes arvesse iga partnerluse püüdlusi (vt kaugeleulatuvate ja
 terviklike vabakaubanduspiirkondade läbirääkimised). Järjest suuremal määral
 tuleks ELi abi rakendamine delegeerida partnerriikidele, tingimusel et peetakse
 kinni ELi finantseeskirjadest ja kaitstakse ELi finantshuve.
 Rahastamine
 Uue Euroopa
 naabruspoliitika rahastamisvahendi rahastamise tase peegeldab Euroopa uuendatud
 naabruspoliitika püüdlusi. Seega tehakse ettepanek eraldada Euroopa
 naabruspoliitika rahastamisvahendile 18 182 300 000 eurot
 (jooksvates hindades) aastateks 2014–2020.
 Diferentseerimine
 Suurema ELi
 abi saamiseks tuleb teha edusamme demokraatia ülesehitamisel ja tugevdamisel,
 õigusriigi põhimõtte järgimisel ning reformide kiiruses. Mida ulatuslikumad ja
 kiiremad on partnerriigi sisereformid, seda rohkem EL teda toetab. Suurem
 toetus väljendub mitmel viisil, sealhulgas sotsiaalseks ja majandusarenguks
 ette nähtud vahendite, institutsioonide ülesehitamise programmide, turulepääsu,
 EIP investeeringutoetuse ning liikuvust hõlbustavate meetmete suurendamise
 näol. Selliste eeliste pakkumisel lähtutakse asjaomase riigi vajadustest ja
 piirkondlikust olukorrast. Eeliste pakkumise eesmärk on näidata, et tõelised
 reformid nõuavad alguses märkimisväärseid kulutusi. Nende partnerriikide puhul,
 kus reforme ei ole toimunud, vaatab EL rahastamise läbi või isegi vähendab
 seda.
 1.5.2. Euroopa Liidu meetme
 lisaväärtus
 Käesoleva
 ettepaneku laiema konteksti moodustab uuendatud Euroopa naabruspoliitika, mille
 eesmärk on pakkuda partnerriikidele vastavalt Lissaboni lepingu artiklile 8
 tihedamat poliitilist koostööd ja ulatuslikumat majandusintegratsiooni.
 Ettepaneku sisuks on Euroopa integratsioonikogemuste jagamine
 naabruspoliitikaga hõlmatud riikidega ja nende riikide järkjärguline kaasamine
 ELi poliitikasse.
 Naabruspoliitikaga
 hõlmatud riikides, kus ELi eeskirjade ja standardite täitmine on üks peamisi
 poliitilisi eesmärke, saab EL kõige paremini abi pakkuda. Teatavaid
 toetusmeetmeid võib pakkuda ainult ELi tasandil, näiteks selleks, et soodustada
 järkjärgulist majandusintegratsiooni ELi siseturgu, pääseda Schengeni alasse
 või osaleda ELi programmides. Seega on EL enamikule neist riikidest suurim
 koostööpartner ja tema rolli tunnustavad laialdaselt liikmesriigid,
 rahvusvahelised finantsinstitutsioonid ja muud rahastajad. ENP partnerriikides
 elluviidavate reformide peamine põhjus on aidata Euroopa Liidu
 naabruspoliitikaga hõlmatud riike ELi poliitika, eeskirjade ja standardite
 järgimisel.
 1.5.3. Samalaadsetest kogemustest
 saadud õppetunnid
 Alates Euroopa
 naabruspoliitika ja partnerluse rahastamisvahendi käivitamisest on tekkinud
 mitmeid küsimusi, mis on rahastamisvahendi olemusega kas otseselt või kaudselt
 seotud. Sageli on suure probleemina, millega tuleb tegelda ka tulevikus,
 nimetatud pikka programmide koostamise protsessi ning asjaolu, et rahaline abi
 ei vasta täiel määral Euroopa naabruspoliitika tegevuskavades ja muudes
 asjakohastes dokumentides täpsustatud poliitikale ja prioriteetidele. Olulised
 küsimused on koordineerimine ja meetmete sidusus muude vahendite raames.
 Sätted, mis võimaldavad ühismeetmeid partnerite/piirkondadega väljaspool
 Euroopa naabruspoliitika ja partnerluse rahastamisvahendi kohaldamisala, on
 osutunud oluliseks mitmete meetmete rakendamisel ja neid tuleks säilitada.
 Euroopa
 naabruspoliitika ja partnerluse rahastamisvahendi toetust on kasutatud
 finantsinstitutsioonidelt saadud laenude finantsvõimenduseks, et rahastada
 infrastruktuuri investeerimisprojekte ning toetada erasektori laene ja
 riskikapitalitehingud. Seda tehakse Euroopa Investeerimispanga puhul Euroopa –
 Vahemere piirkonna investeerimis- ja partnerlusrahastu raames ning Euroopa
 Investeerimispanga, Euroopa Rekonstruktsiooni- ja Arengupanga ja muude Euroopa
 finantsinstitutsioonide puhul naabruskonna investeerimisvahendi raames.
 Koostööd rahvusvaheliste finantsinstitutsioonidega tuleks innovaatiliste
 vahenditega veelgi tõhustada eelkõige tagatiste valdkonnas. Nimetatud koostöö
 mõju võiks aidata tugevdada käibefondide kasutamine.
 Euroopa
 naabruspoliitika ja partnerluse rahastamisvahendiga seotud horisontaalsed
 küsimused hõlmavad paindlikkust ja võimet reageerida kriisile ja ootamatutele
 olukordadele. Naabruskonna peamine raskus on pikaleveninud majanduskriis. Iga
 Euroopa naabruspoliitika ja partnerluse rahastamisvahendi raames pakutud
 lahendus peab (eelkõige oma ulatuse ja suuruse poolest) olema kooskõlas uue
 stabiliseerimisvahendi poliitiliste valikutega ning stabiliseerimisvahendi ja
 piirkondlike vahendite suhtega. Praegused kriisidesse kiirsekkumise mehhanismid
 on toiminud tõhusalt ja neid tuleks veelgi tugevdada.
 Tähelepanu
 tuleb pöörata järelevalve tõhustamisele, tugevdades sealhulgas poliitiliste
 dialoogide ja abiprogrammide (muu hulgas tehnilise abi) vahelist seost. Lisaks
 on oluline, et poliitiline ambitsioon oleks kooskõlas selle elluviimisel
 kasutatavate adekvaatsete vahenditega. Samuti tuleks tähelepanu pöörata
 sellele, kuidas saaks arendada tehnilist abi / TAIEXit, laiendades võimaluse
 korral mehhanismi reguleerimisala selliste osadega nagu koolitus ja
 juhtumiuuringuid. Lisaks tuleks tõhustada koostööd statistika valdkonnas.
 Tõhus
 konkurentsipoliitika loob majanduskasvu soosiva ärikeskkonna koos muude
 poliitiliste eesmärkidega, nagu hästi toimiv avalik haldus ja sõltumatu
 kohtusüsteem, millega kaitstakse lepingute täitmisele pööratavust.
 Kogu maailmas
 on piirkondlik koostöö tõestanud oma lisaväärtust eelkõige piirkondliku
 sünergia ja võrgustike edendamisel sellistes olulistes ühist huvi pakkuvates
 valdkondades nagu keskkond, kliimamuutused, energia, säästev areng, VKEde
 areng, meedia ja sõnavabadus, teadustöö, info- ja kommunikatsioonitehnoloogia
 ning noorte liikuvus. Piirkondlik koostöö on osutunud väga tõhusaks, kui seda
 tehakse piirkondadevahelisel tasandil (lõuna- ja idapoolsed riigid): mitmeid
 programme on mestitud lõuna- ja idapoolsete riikidega (kodanikukaitse,
 erasektori investeeringute edendamine). Samuti on olulist rolli mänginud
 piiriülene koostöö ning kasulikuks on osutunud piiriülese koostöö programmides
 kasutatud jagatud kohustuste mehhanism.
 1.5.4. Kooskõla ja võimalik koostoime
 muude asjaomaste meetmetega
 Välispoliitika/-vahendid
 Lissaboni
 lepinguga on kindlaks määratud Euroopa Liidu välistegevuse uus
 institutsiooniline raamistik. Selle eesmärk on edendada ELi seisukoha sidusust
 ning suurendada ELi positsiooni rahvusvahelisel areenil. EL peab välja töötama
 välistegevuse pikaajalise poliitilise strateegia ja selleks sobivad vahendid,
 mille abil taotleda järgmiste strateegiliste eesmärkide saavutamist:
 ELi
 väärtuste edendamine ja kaitsmine välismaal. EL
 edendab Euroopa naabruspoliitika rahastamisvahendiga ülemineku- ja
 demokraatlikke protsesse ning tugevdab kodanikuühiskonda oma piirialadel.
 ELi
 poliitika suunamine, et toetada Euroopa 2020. aasta strateegiat madala CO2-taseme
 nutika, jätkusuutliku ja kõikehõlmava suurendamise nimel. EL toetab Euroopa naabruspoliitika rahastamisvahendi raames üleilmsete
 oluliste probleemide lahendamist ja aitab kaasa vastavatele reformidele,
 millest saavad kasu nii Euroopa Liit kui ka partnerriigid.
 ELi
 arengukoostöö mõju suurendamine, mille peaeesmärk on
 vaesuse kaotamine. EL aitab Euroopa naabruspoliitika rahastamisvahendi abil
 lahendada partnerriikide ees seisvaid tõsiseid ülesandeid (näiteks
 kliimamuutustega seonduv) vastavalt nende vajadustele, võimetele, huvidele ja
 kohustustele ning võimalikule mõjule. Samuti aitab Euroopa naabruspoliitika ja
 partnerluse rahastamisvahend parandada ELi koordineerimist ja
 poliitikavaldkondade arengusidusust.
 Euroopa
 Liidu naabrusalade pikaajalisse heaolusse, stabiilsusesse ja demokraatiasse
 panustamine. Euroopa naabruspoliitika ja partnerluse
 rahastamisvahendi ja uuendatud naabruspoliitika esmane eesmärk on luua
 stabiilne, jõukas ja demokraatlik piirkond. Prioriteet on toetada ELi
 piirkondlikke ja kahepoolseid poliitikavaldkondi, sealhulgas temaatilisi
 valdkondi laiemas naabruses. Demokraatiale ülemineku protsess Vahemere
 lõunapiirkonnas ja selle võimalik mõju piirkonnas laiemalt toob kaasa vajaduse
 toetada tõhusamalt nende ühiskondade püüdlusi demokraatlikele väärtustele ja
 põhimõtetele ning tagada majanduskasvust tulenevate hüvede ühtlasem jaotamine,
 seades samas eesmärgi saavutada nii lõuna- kui ka idapoolsete naaberriikidega
 tõhusam poliitiline koostöö ja integratsioon. See hõlmab suuremat
 kodanikuühiskonna osalejate ja sotsiaalpartnerite kaasamist.
 Kriisi
 ennetamise ja lahendamise tõhustamine. Euroopa
 naabruspoliitika ja partnerluse rahastamisvahend peaks võimaldama toetada
 tõhusamalt ja paindlikumalt kriiside ennetamist ja lahendamist naabruses.
 ELi naabrite
 toetamine spetsiaalse sihtotstarbelise ja poliitikapõhise vahendi abil, mille
 rahalised vahendid vastavad uuendatud Euroopa naabruspoliitika ambitsioonidele,
 on selgesti kooskõlas ELi välistegevuse peamiste prioriteetidega.
 Euroopa
 naabruspoliitikaga hõlmatud riike toetatakse ka muudest rahastamisvahenditest,
 mis on ette nähtud konkreetsete poliitiliste küsimuste (üleilmsed probleemid,
 inimõigused, tuumaohutus) või kriisiolukordade (makromajanduslik finantsabi,
 stabiliseerimisvahend, humanitaarabi vahendid) lahendamiseks.
 Sisepoliitika
 Arvestades
 naabruspoliitika eesmärki edendada ELi ja partnerriikide vahelist tihedamat
 integratsiooni, tuleks naabruskonnas tugevdada ELi sise- ja välispoliitika
 paremat koordineerimist käsitlevaid sätteid, tehes sealhulgas programmide
 koostamise etapis tihedamat koostööd asjaomaste komisjoni talitustega ja kasutades
 vajaduse korral mehhanisme, mis võimaldavad koondada vahendeid ELi eelarve
 sisemistest ja välistest rubriikidest.
 Seda võidakse
 kohaldada eelkõige sellistele koostöövaldkondadele nagu piiriülese mõõtmega
 infrastruktuur, eriti transpordi- ja energiavõrgustikele, info- ja
 kommunikatsioonitehnoloogia sektorile[22] ning muudele
 võrgustikesse kuuluvatele tööstussektoritele, samuti kõrghariduse ja
 keskkonnakaitse valdkondadele, võttes arvesse nende suurt rolli piiriüleses
 koostöös. Euroopa naabruspoliitika ja partnerluse rahastamisvahendi suurenenud
 toetust uurimistegevuse ja innovatsiooni võimekuse tõhustamisel ning kõikide
 partnerriikide abistamisel ELi poliitikast ja eesmärkidest juhindumisel, et
 lahendada üleilmsed ja piirkondlikud probleemid.
 Suurendada tuleks
 Euroopa Liidu sisepoliitika ja sellega seonduvate uuenduslike
 rahastamisvahendite kasutamise koostoimet, tuginedes selliste vahendite puhul
 ELi eelarve kaasamisel koordineeritud lähenemisviisile. See võiks hõlbustada
 mitmeaastase finantsraamistiku eri rubriikidest vahendite koondamist.
 1.6. Meetme kestus ja finantsmõju
 ̈ Piiratud kestusega
 ettepanek/algatus
 –
 x Ettepanek/algatus hõlmab ajavahemikku
 [PP/KK]AAAA–[PP/KK]AAAA
 –
 x Finantsmõju avaldub ajavahemikul
 AAAA–AAAA
 –
 X Piiramatu kestusega ettepanek/algatus
 –
 rakendamise käivitumisperiood hõlmab ajavahemikku 2014–2020,
 –
 millele järgneb täieulatuslik rakendamine.
 1.7. Ettenähtud eelarve täitmise
 viisid[23]
 x Otsene
 tsentraliseeritud eelarve täitmine komisjoni poolt
 x Kaudne tsentraliseeritud eelarve
 täitmine, mille puhul eelarve täitmise ülesanded on delegeeritud:
 –
 x rakendusametitele
 –
 ̈ ühenduste asutatud asutustele[24]
 –
 x riigi avalik-õiguslikele asutustele või
 avalikke teenuseid osutavatele asutustele
 –
 ̈ isikutele, kellele on delegeeritud konkreetsete meetmete rakendamine
 Euroopa Liidu lepingu V jaotise kohaselt ja kes on kindlaks määratud
 asjaomases alusaktis finantsmääruse artikli 49 tähenduses
 X Eelarve täitmine koostöös
 liikmesriikidega
 X Detsentraliseeritud eelarve täitmine koostöös kolmandate riikidega
 X Eelarve täitmine
 ühiselt rahvusvaheliste organisatsioonidega (täpsustage)
 Eesmärkide saavutamiseks rakendatakse meetmete
 kombinatsiooni, mis hõlmab erinevaid eelarve täitmise viise.
 2. HALDUSMEETMED
 2.1. Järelevalve ja aruandluse
 eeskirjad
 Täpsustage tingimused
 ja sagedus.
 Komisjoni
 järelevalve- ja hindamissüsteemid on üha enam tulemustele orienteeritud. Need
 hõlmavad nii oma töötajaid kui ka väliseksperte.
 Delegatsioonide
 ja peakorteri projektijuhid kontrollivad pidevalt eri viisil projektide ja
 programmide rakendamist, tehes sealhulgas võimaluse korral kohapealseid
 kontrolle. Järelevalve annab väärtuslikku teavet edusammude kohta, aidates
 juhtidel teha kindlaks tegelikke ja võimalikke kitsaskohti ning võtta
 parandusmeetmeid.
 Sõlmitud on
 lepingud sõltumatute välisekspertidega, et nad hindaksid ELi välismeetmete
 tulemuslikkust kolme eri süsteemi abil. Need hinnangud aitavad tõhustada
 vastutuse ning käimasolevate meetmete taset; hinnangutes võetakse ka õppust
 saadud kogemustest, et tulevase poliitika ja meetmete rakendamisel saaks neist
 juhinduda. Kõik kasutavad hindamisvahendeid, milleks on rahvusvaheliselt
 tunnustatud OECD-DACi hindamiskriteeriumid, kaasa arvatud (potentsiaalne) mõju.
 Esiteks annab
 projekti tasandil peakorterist juhitud tulemuslikkuse seire süsteem põgusa ja
 kompaktse ülevaate sellest, milline on näidismeetmete kvaliteet. Kasutades
 hästi struktureeritud ja standarditud metoodikat, panevad tulemuslikkuse seire
 sõltumatud eksperdid hindeid, mis toovad esile projekti tugevad ja nõrgad küljed,
 ning annavad soovitusi tõhususe suurendamiseks.
 Projekti
 tasandil tehtud hindamised, mida haldab projekti juhtiv ELi delegatsioon,
 pakuvad üksikasjalikumat ja põhjalikumat analüüsi, aidates projektijuhtidel
 käimasolevaid meetmeid tõhustada ja tulevikus toimuvaid meetmeid ette
 valmistuda. Värvatud on temaatiliste ja geograafiliste teadmistega sõltumatuid
 väliseksperte, et nad analüüsiksid ning koguksid tagasisidet ja tõendeid
 kõikidelt huvirühmadelt ja ka lõplikelt toetusesaajatelt.
 Ühtlasi hindab
 komisjon oma poliitikat strateegilisest vaatepunktist, alates programmide
 koostamisest ja strateegiast kuni meetmete rakendamiseni konkreetses sektoris
 (nagu tervishoid, haridus jne), riigis, piirkonnas või konkreetse vahendi
 raames. Need hinnangud on oluliseks panuseks poliitikavaldkondade kujundamisel
 ning vahendite ja projektide koostamisel. Kõik hinnangud avaldatakse komisjoni
 veebilehel ning tulemuste kokkuvõte on lisatud ka nõukogule ja Euroopa
 Parlamendile koostatud aastaaruandele.
 2.2. Haldus- ja kontrollisüsteemid
 2.2.1. Tuvastatud ohud
 Riskikeskkond
 Euroopa
 naabruspoliitika ja partnerluse rahastamisvahendist antava toetuse töökeskkonda
 iseloomustavad allpool kirjeldatud riskid, mille puhul ei täideta vahendi
 eesmärke, finantsjuhtimine ei ole optimaalne ja/või ei järgita kehtivaid
 eeskirju (seaduslikkuse ja korrektsusega seonduvad vead):
 -
 majanduslik/poliitiline ebastabiilsus ja/või looduskatastroofid partnerriikides
 võivad põhjustada raskusi ja viivitusi meetmete kavandamisel ja rakendamisel;
 - partnerriikides
 puuduv institutsiooniline ja haldussuutlikkus võib põhjustada raskusi ja
 viivitusi meetmete kavandamisel ja rakendamisel;
 -
 geograafiliselt hajutatud projektid ja programmid (hõlmates ligikaudu paljudes
 riikides/territooriumidel/piirkondades) võivad seire puhul tekitada logistika
 ja ressurssidega seotud raskusi, eriti mis tahes kohapealsete
 järelkontrollitegevuste puhul;
 -
 potentsiaalsete partnerite/toetusesaajate mitmekesisus ning nende erinevad
 sisekontrolli struktuurid ja võimekus võib killustada ning seeläbi vähendada
 komisjoni olemasolevate vahendite tulemuslikkust ja tõhusust rakendamiste
 toetamise ja seire osas;
 - tulemuste
 kohta kättesaadavate andmete halb kvaliteet ja ebapiisav kogus ja välisabi /
 riikliku arengukava rakendamise mõju partnerriikides võib takistada komisjoni
 võimet tulemuste kohta aru anda ja nende eest vastutada.
 Kehtivatele
 eeskirjadele mittevastavuse oodatav riskitase
 Vahendi puhul
 on vastavuse eesmärk säilitada EuropeAidi portfelli ajalooline eeskirjadele
 mittevastavuse riskitase (veamäär), mis on allesjäänud nn netovigade määr
 (mitme aasta kohta pärast seda, kui kõik kavandatud kontrollid ja parandused
 lõpetatud lepingute osas on tehtud) alla 2 %. Üldjuhul on see tähendanud, et
 hinnanguline veamäär jääb vahemikku 2–5 % iga-aastase pisteliste tehingute
 valimi kohta, mille Euroopa Kontrollikoda on oma iga-aastase kinnitava avalduse
 jaoks välja valinud. EuropeAid leiab, et see on eeskirjadele mittevastavuse
 madalaim riskimäär, mida kõrge riskiga keskkonnas on võimalik saavutada, võttes
 arvesse vastavuskontrollide halduskoormust ja vajalikku kulutasuvust.
 2.2.2. Ettenähtud kontrollimeetod(id)
 EuropeAidi
 sisekontrolli struktuur
 EuropeAidi
 sisekontrolli/juhtimise protsessi eesmärk on anda piisavat kindlust eesmärkide
 saavutamise tõhususe ja tegevuste tulemuslikkuse, finantsaruandluse
 usaldusväärsuse ja asjakohase seadusandliku ja menetlusliku raamistiku
 järgimise osas.
 Tulemuslikkus
 ja tõhusus
 Lisaks
 komisjoni ulatusliku strateegilise poliitika ja kavandamise protsessi kõikidele
 elementidele, sisekontrolli keskkonnale ja muudele komisjoni
 sisekontrollistandardite nõuetele jätkab EuropeAid oma tegevuse tulemuslikkuse
 ja tõhususe tagamiseks (ja välisabi keskkonnas kõrge riskiastme leevendamiseks)
 abi haldamise kohandatud raamistiku kasutamist kõikide vahendite puhul, mis
 hõlmavad järgmist:
 - välisabi
 põhiosa detsentraliseeritud haldamine ELi delegatsioonide poolt kohapeal;
 -
 (delegeeritud eelarvevahendite käsutaja (peadirektori)) esitatud
 finantsaruandluse selged ja vormikohased eelarveread, delegeerides peakorteri
 eelarvevahendite käsutaja (direktori) finantsaruandluse kohustuse edasi
 delegatsiooni juhile;
 - ELi
 delegatsioonide korrapärane aruandlus peakorterile (välisabi haldamise
 aruanded), sealhulgas delegatsiooni juhi iga-aastane kinnitav avaldus;
 - nii
 peakorteri kui ka delegatsiooni töötajatele korraliku koolitusprogrammi
 pakkumine;
 -
 märkimisväärne toetus ja suunised peakorterist/delegatsioonilt (sealhulgas
 interneti kaudu);
 - korrapärased
 kontrollkäigud detsentraliseeritud delegatsioonidesse iga kolme kuni kuue aasta
 järel;
 - projekti ja
 programmi tsüklihaldusmetoodika, sealhulgas
 - meetme
 kavandamise kvaliteedi tagamise vahendid, nende edastamise meetod,
 rahastamismehhanism, haldussüsteem, koostööpartnerite hindamine ja valimine
 jne;
 - programmi-
 ja projektijuhtimine, tõhusa rakendamise jaoks kasutatavad seire- ja
 aruandlusvahendid, sealhulgas projektide korrapärane väline kontroll kohapeal;
 - hindamise ja
 auditi olulised osad.
 Finantsaruandlus
 ja raamatupidamine
 EuropeAidi
 eesmärk on endiselt järgida kõrgeimaid raamatupidamise ja finantsaruandluse
 standardeid, kasutades komisjoni tekkepõhise arvestussüsteemi (ABAC) ja
 välisabi konkreetseid vahendeid, nagu välissuhete peadirektoraadi ühine
 infosüsteem (CRIS).
 Asjakohase seadusandliku
 ja menetlusliku raamistiku järgimiseks on punktis 2.3 sätestatud
 vastavuskontrolli meetodid (pettuse ja eeskirjade eiramise ärahoidmise
 meetmed).
 Komiteede
 ja allkomiteede roll
 Eeldatavasti
 muutub allkomiteede osa programmide rakendamise kontrollimisel üha
 aktiivsemaks.
 2.3. Pettuse ja eeskirjade
 eiramise ärahoidmise meetmed
 Täpsustage
 rakendatavad või kavandatud ennetus- ja kaitsemeetmed.
 Arvestades
 EuropeAidi tegevusvaldkonnas esinevaid kõrgeid riske, peavad EuropeAidi
 süsteemid hoidma tehingute puhul ära eeskirjade järgimisega seotud võimalikud
 vead (eeskirjade eiramine) ja kehtestama võimalikult kiiresti makseprotsessis
 eeskirjade eiramise ärahoidmise, tuvastamise ja parandamise kõrge
 kontrollitaseme. Praktikas tähendab see, et EuropeAidi vastavuskontrollide
 puhul toetutakse kõige rohkem olulistele eelkontrollidele, mida välisaudiitorid
 ja komisjoni töötajad teevad enne lõplike projektimaksete tegemist kohapeal
 (tehes samas mõned järelauditid ja -kontrollid) ning mis ületavad oluliselt
 finantsmäärusega nõutavaid finantstagatisi. EuropeAidi nõuetele vastavuse
 raamistik hõlmab muu hulgas järgmisi olulisi osi:
 Ennetavad
 meetmed
 Abi
 haldamisega tegelevatele töötajatele ja audiitoritele suunatud kohustuslik
 aluskoolitus, mis hõlmab pettusega seotud küsimusi.
 Nõustamine (ka
 interneti vahendusel), sealhulgas lepingute praktiline juhend, EuropeAidi
 käsiraamat ja finantsjuhtimise suuniste ülevaade (koostööpartnerite jaoks).
 Eelhindamine
 eesmärgiga tagada, et asjakohaseid vahendeid (ühiselt, detsentraliseeritult ja
 koostöös) haldavad asutused on võtnud vajalikud pettusevastased meetmed, mille
 eesmärk on hoida ära ja avastada ELi vahendite haldamisega seotud pettused.
 Partnerriigis
 kehtestatud pettusevastase võitluse mehhanismide eelnev sõelumine eelarvetoetuse
 saamiseks riigi rahanduse juhtimise kõlblikkuskriteeriumi hindamise raames (st
 kohustus võidelda aktiivselt pettuste ja korruptsiooni vastu, pädevad
 kontrolliasutused, piisav õigussuutlikkus ning tõhusad reageerimis- ja
 karistusmehhanismid).
 Komisjon allkirjastas
 2008. aastal Accras rahvusvahelise abi läbipaistvuse algatuse (IATI), leppides
 nii kokku abi läbipaistvuse standardi osas, millega tagatakse abivoogude ja
 dokumentide kiiremad, üksikasjalikumad ja korrapärasemad andmed.
 Abi
 läbipaistvuse kohta teabe avaldamiseks rakendab komisjon alates 14. oktoobrist 2011
 IATI standardi esimest etappi, enne kui 2011. aasta novembris toimub Busanis
 järgmine abi tõhusust käsitlev kõrgetasemeline foorum. Lisaks teeb komisjon
 koostööd Euroopa Liidu liikmesriikidega ühise veebipõhise IT-rakenduse osas,
 mis kannab nimetust TR-AID ja mille abil muudetakse IATIst ja muudest
 allikatest pärit ELi abi käsitlevad andmed kasutajale mugavaks abiteabeks.
 Vigade
 avastamise ja nende parandamise meetmed
 Välisauditid
 ja kontrollid (nii kohustuslikud kui ka riskipõhised), sealhulgas Euroopa
 Kontrollikoda.
 Tagasiulatuvad
 kontrollid (riskipõhised) ja tagasimaksed
 ELi
 rahastamise peatamine juhul, kui tegemist on suure pettusega, sealhulgas
 ulatusliku korruptsiooniga, kuni ametiasutused on võtnud vajalikud meetmed, et
 pettust korrigeerida ja tulevikus ära hoida.
 EuropeAid
 kavandab kooskõlas 24. juunil 2011. aastal vastuvõetud komisjoni uue
 pettustevastase strateegiaga (CAFS) oma vastavat strateegiat veelgi täpsustada,
 et tagada muu hulgas järgmist:
 EuropeAidi
 pettusevastase võitlusega seotud sisekontrollid on CAFSiga täiel määral
 kooskõlas;
 EuropeAidi
 pettuseriski haldamise eesmärk on määrata kindlaks pettuseriski kätkevad
 valdkonnad ja piisavad reageerimisviisid;
 süsteemid,
 mida kolmandates riikides ELi vahendite kulutamiseks kasutatakse, võimaldavad
 otsida asjakohaseid andmeid, et suunata need pettuseriski juhtimisse (nt
 topeltvahendid).
 Vajaduse
 korral luuakse võrgustike rühmad ja piisavad IT-vahendid, millega analüüsitakse
 välisabi valdkonnas esinevaid pettusi.
 2.4 Kontrolli kulude ja sellest
 saadava kasu hinnang
 EuropeAidi
 portfellis tervikuna moodustavad sisekontrolli ja halduskulud aastas
 hinnanguliselt 658 miljonit eurot 2014.–2020. aasta eelarve
 hinnangulistest keskmistest kulukohustustest. See hõlmab EuropeAidi
 juhtimisstruktuuri raames ühtselt tegutseva Euroopa Arengufondi haldamist. Need
 mitte-tegevuskulud moodustavad ligikaudu 6,4 % EuropeAidi iga-aastase
 kuluportfelli (tegevus- ja haldusassigneeringute) kokku 10,2 miljardi euro
 ulatuses prognoositud keskmistest kohustustest, mida 2012. aastal rahastatakse
 ELi üldeelarvest ja Euroopa Arengufondist.
 Nimetatud
 halduskuludes võetakse arvesse kõiki kulusid, mis on seotud EuropeAidi
 peakorteri ja delegatsioonide töötajate infrastruktuuri, reisimise, koolituse,
 seire, hindamise ja auditi lepingutega (sealhulgas abisaajate algatatud).
 EuropeAid
 kavandab ajapikku vähendada haldus- ja tegevuskulude suhet uute vahendite
 täiustatud ja lihtsustatud korra kohaselt, tehes jätkuvalt muudatusi, mida
 läbivaadatud finantsmääruse alusel ka tõenäoliselt kehtestatakse. Nimetatud
 halduskulude peamised eelised seisnevad poliitiliste eesmärkide täitmises,
 tõhusas ja efektiivses vahendite kasutamises, jõuliste kulutasuvate ennetavate
 meetmete võtmises ning muudes kontrollides, millega tagatakse vahendite
 seaduslik ja korrektne kasutamine.
 Eesmärk on
 endiselt teha edusamme haldustegevuste ja vastavuskontrollide olemuse ja
 ulatuse osas. Need tegevused kätkevad endas siiski vajalikke kulusid, et
 saavutada vahendite eesmärgid tõhusalt ja tulemuslikult mittevastavuse
 minimaalse riskimääraga (alla 2 % allesjäänud vigadest). Nimetatud kulud on
 hinnanguliselt oluliselt väiksemad nendest kuludest, mida võib kaasa tuua
 sisekontrolli peatamine või kärpimine selles kõrge riskiga valdkonnas.
 3. ETTEPANEKU/ALGATUSE HINNANGULINE
 FINANTSMÕJU
 3.1. Mitmeaastase
 finantsraamistiku rubriigid ja kulude eelarveread, millele mõju avaldub
 Järjestage
 mitmeaastase finantsraamistiku rubriikide ja iga rubriigi sees eelarveridade
 kaupa
 Mitmeaastase finantsraamis-tiku rubriik || Eelarverida || Assignee-ringute liik || Rahaline osalus
 Number 19.08 [Kirjeldus... Euroopa naabruspoliitika rahastamisvahend || Liigenda-tud/liigen-damata ([25]) || EFTA[26] riigid || Kandidaat-riigid[27] || Kolman-dad riigid || Rahaline osalus finantsmääruse artikli 18 lõike 1 punkti aa tähenduses
 4 || Euroopa naabruspoliitika rahastamisvahend || Liigen-damata || EI || EI || EI || EI
 5 || Euroopa naabruspoliitika rahastamisvahend – halduskulud || Liigen-datud || EI || EI || JAH || EI
 ·
 Uued eelarveread, mille loomist taotletakse –
 PUUDUVAD
 Järjestage
 mitmeaastase finantsraamistiku rubriikide ja iga rubriigi sees eelarveridade
 kaupa
 Mitme-aastase finants-raamistiku rubriik || Eelarverida || Assignee-ringute liik || Rahaline osalus
 Number [Nimetus............................................] || Liigenda-tud/liigen-damata || EFTA riigid || Kandidaat-riigid || Kolman-dad riigid || Rahaline osalus finantsmääruse artikli 18 lõike 1 punkti aa tähenduses
 || [XX.YY.YY.YY] || || JAH/EI || JAH/EI || JAH/EI || JAH/EI
 3.2 Hinnanguline mõju kuludele
 3.2.1 Üldine hinnanguline mõju
 kuludele
 miljonites eurodes (kolm kohta pärast koma)
 Mitmeaastase finantsraamistiku rubriik || 4 || Välissuhted
 <.......> peadirektoraat || || || Aasta N[28] 2014 || Aasta N+1 2015 || Aasta N+2 2016 || Aasta N+3 2017 || Aasta N+4 2018 || Aasta N+5 2019 || Aasta N+6 2020 || KOKKU
  Tegevusassigneeringud || || || || || || || ||
 Euroopa naabruspoliitika rahastamisvahend (19.08) || Kulukohustused || (1) || 2 181,076 || 2 347,302 || 2 408,952 || 2 501,395 || 2 637,736 || 2 806,952 || 2 952,883 || 17 836,296
 Maksed || (2) || 1 852,576 || 2 001,902 || 2 051,252 || 2 170,595 || 2 249,836 || 2 349,252 || 2 498,583 || 15 173,996
 Eriprogrammide vahenditest rahastatavad haldusassigneeringud[29] || || || || || || || ||
 Eelarverida nr 19.01.04.02 || || (3) || 47,424 || 48,098 || 48,748 || 49,405 || 50,164 || 50,748 || 51,417 || 346,004
 <.......> peadirektoraadi assigneeringud KOKKU || Kulukohustused || =1+1a +3 || 2 228,500 || 2 395,400 || 2 457,700 || 2 550,800 || 2 687,900 || 2 857,700 || 3 004,300 || 18 182,300
 Maksed || =2+2a +3 || 1 900,000 || 2 050,000 || 2 100,000 || 2 220,000 || 2 300,000 || 2 400,000 || 2 550,000 || 15 520,000
  Tegevusassigneeringud KOKKU || Kulukohustused || (4) || 2 181,076 || 2 347,302 || 2 408,952 || 2 501,395 || 2 637,736 || 2 806,952 || 2 952,883 || 17 836,296
 Maksed || (5) || 1 852,576 || 2 001,902 || 2 051,252 || 2 170,595 || 2 249,836 || 2 349,252 || 2 498,583 || 15 173,996
  Eriprogrammide vahenditest rahastatavad haldusassigneeringud KOKKU || (6) || 47,424 || 48,098 || 48,748 || 49,405 || 50,164 || 50,748 || 51,417 || 346,004
 Mitmeaastase finantsraamistiku rubriigi <4> assigneeringud KOKKU || Kulukohustused || =4+ 6 || 2 228,500 || 2 395,400 || 2 457,700 || 2 550,800 || 2 687,900 || 2 857,700 || 3 004,300 || 18 182,300
 Maksed || =5+ 6 || 1 900,000 || 2 050,000 || 2 100,000 || 2 220,000 || 2 300,000 || 2 400,000 || 2 550,000 || 15 520,000
 Mitmeaastase finantsraamistiku rubriik || 5 || Halduskulud
 miljonites eurodes (kolm kohta pärast koma)
 || || || Aasta N 2014 || Aasta N+1 2015 || Aasta N+2 2016 || Aasta N+3 2017 || Aasta N+4 2018 || Aasta N+5 2019 || Aasta N+6 2020 || KOKKU
 <.......> peadirektoraat ||
  Personalikulud || 37,036 || 36,662 || 36,289 || 35,919 || 35,919 || 35,919 || 35,919 || 253,662
  Muud halduskulud || 2,244 || 2,192 || 2,173 || 2,155 || 2,155 || 2,155 || 2,155 || 15,227
 <...> peadirektoraat KOKKU || Assigneeringud || 39,279 || 38,854 || 38,462 || 38,073 || 38,073 || 38,073 || 38,073 || 268,889
 Mitmeaastase finantsraamistiku rubriigi 5 assigneeringud KOKKU || (Kulukohustuste kogusumma = maksete kogusumma) || 39,279 || 38,854 || 38,462 || 38,073 || 38,073 || 38,073 || 38,073 || 268,889
 || || || || || || || || ||
 || || || || || || || || ||
 miljonites eurodes (kolm kohta pärast koma)
 || || || Aasta N 2014 || Aasta N+1 2015 || Aasta N+2 2016 || Aasta N+3 2017 || Aasta N+4 2018 || Aasta N+5 2019 || Aasta N+6 2020 || KOKKU
 Mitmeaastase finantsraamistiku rubriikide 1–5 assigneeringud KOKKU || Kulukohustused || 2 267,779 || 2 434,254 || 2 496,162 || 2 588,873 || 2 725,973 || 2 895,773 || 3 042,373 || 18 451,189
 Maksed || 1 939,279 || 2 088,854 || 2 138,462 || 2 258,073 || 2 338,073 || 2 438,073 || 2 588,073 || 15 788,889
 3.2.2 Hinnanguline mõju
 tegevusassigneeringutele
 –
 ̈ Ettepanek/algatus ei hõlma tegevusassigneeringute kasutamist
 –
 ý Ettepanek/algatus hõlmab tegevusassigneeringute kasutamist,
 mis toimub järgmiselt:
 kulukohustuste assigneeringud miljonites eurodes (kolm
 kohta pärast koma)
 Täpsustada eesmärgid ja väljundid ò || || || Aasta N || Aasta N+1 || Aasta N+2 || Aasta N+3 || Lisage vajalik arv aastaid, et kajastada kogu finantsmõju kestust (vt punkt 1.6) || KOKKU
 VÄLJUNDID
 Väljundi liik[30] || Väl-jundi kesk-mine kulu || Kulu || Kulu || Kulu || Kulu || Kulu || Kulu || Kulu || Kulu kokkut
 Geograafilised programmid[31] || 2 072,023 || 2 229,937 || 2 288,504 || 2 376,325 || 2 505,849 || 2 666,605 || 2 805,238 || 16 944,481
 Piiriülese koostöö programmid[32]... || 109,054 || 117,365 || 120,448 || 125,070 || 131,887 || 140,348 || 147,644 || 891,815
 KULUD KOKKU || 2 181,076 || 2 347,302 || 2 408,952 || 2 501,395 || 2 637,736 || 2 806,952 || 2 952,883 || 1 7836,296
 3.2.3 Hinnanguline mõju haldusassigneeringutele
 3.2.3.1 Ülevaade
 –
 ̈ Ettepanek/algatus ei hõlma haldusassigneeringute kasutamist
 –
 X Ettepanek/algatus hõlmab
 haldusassigneeringute kasutamist, mis toimub järgmiselt:
 miljonites eurodes
 (kolm kohta pärast koma)
 || Aasta N 2014[33] || Aasta N+1 2015 || Aasta N+2 2016 || Aasta N+3 2107 || Aasta N+4 2018 || Aasta N+5 2019 || Aasta N+6 2020 || KOKKU
 Mitmeaastase finantsraamistiku RUBRIIK 5 || || || || || || || ||
 Personalikulud || 37,036 || 36,662 || 36,289 || 35,919 || 35,919 || 35,919 || 35,919 || 253,662
 Muud halduskulud || 2,244 || 2,192 || 2,173 || 2,155 || 2,155 || 2,155 || 2,155 || 15,227
 Mitmeaastase finantsraamistiku RUBRIIK 5 kokku || 39,279 || 38,854 || 38,462 || 38,073 || 38,073 || 38,073 || 38,073 || 268,889
 Mitmeaastase finantsraamistiku RUBRIIGIST 5 välja jäävad kulud[34] || || || || || || || || ||
 Personalikulud || 46,898 || 47,534 || 48,170 || 48,806 || 49,441 || 50,077 || 50,713 || 341,639 ||
 Muud halduskulud || 0,525 || 0,564 || 0,578 || 0,600 || 0,723 || 0,671 || 0,705 || 4,366 ||
 Mitmeaastase finantsraamistiku RUBRIIGIST 5 välja jäävad kulud kokku || 47,424 || 48,098 || 48,748 || 49,405 || 50,164 || 50,748 || 51,417 || 346,004 ||
 KOKKU || 86,703 || 86,952 || 87,211 || 87,479 || 88,238 || 88,821 || 89,491 || 614,894
 3.2.3.2 Hinnanguline personalivajadus
 –
 ̈ Ettepanek/algatus ei hõlma personali kasutamist
 –
 X Ettepanek/algatus hõlmab personali
 kasutamist, mis toimub järgmiselt:
 hinnanguline väärtus täisarvuna (või
 maksimaalselt ühe kohaga pärast koma)
 || || Aasta N || Aasta N+1 || Aasta N+2 || Aasta N+3 || Aasta N+4 2018 || Aasta N+5 2019 || Aasta N+6 2020
  Ametikohtade loeteluga ette nähtud ametikohad (ametnikud ja ajutised töötajad) ||
 || XX 01 01 01 (komisjoni peakorteris ja esindustes) || 137,8 || 136,4 || 135,1 || 133,7 || 133,7 || 133,7 || 133,7 ||
 || XX 01 01 02 (delegatsioonides) || 78,4 || 77,6 || 76,8 || 76,0 || 76,0 || 76,0 || 76,0 ||
 || XX 01 05 01 (kaudne teadustegevus) || || || || || || ||
 || 10 01 05 01 (otsene teadustegevus) || || || || || || ||
 ||  Kooseisuväline personal (täistööajale taandatud töötajad)[35] ||
 || XX 01 02 01 (üldvahenditest rahastatavad lepingulised töötajad, riikide lähetatud eksperdid ja renditööjõud) || 9,3 || 9,2 || 9,1 || 9,0 || 9,0 || 9,0 || 9,0
 || XX 01 02 02 (lepingulised töötajad, kohalikud töötajad, riikide lähetatud eksperdid, renditööjõud ja noored eksperdid delegatsioonides) || || || || || || ||
 || XX 01 04 yy[36] || - peakorteris[37] || 93,3 || 91,4 || 89,6 || 87,9 || 86,2 || 84,5 || 82,8 ||
 || - delegatsioonides || 468,1 || 475,3 || 482,4 || 489,6 || 496,7 || 503,9 || 511,0 ||
 || XX 01 05 02 (lepingulised töötajad, riikide lähetatud eksperdid ja renditööjõud kaudse teadustegevuse valdkonnas) || || || || || || ||
 || 10 01 05 02 (lepingulised töötajad, riikide lähetatud eksperdid ja renditööjõud otsese teadustegevuse valdkonnas) || || || || || || ||
 || Muud eelarveread (täpsustage) || || || || || || ||
 || KOKKU || 786,9 || 790,0 || 793,1 || 796,2 || 801,6 || 807,1 || 812,6
 XX osutab asjaomasele
 poliitikavaldkonnale või eelarvejaotisele.
 Personalivajadused kaetakse juba meedet haldavate
 peadirektoraadi töötajatega ja/või töötajate ümberpaigutamise teel
 peadirektoraadi siseselt. Vajaduse korral võidakse personali täiendada meedet
 haldavale peadirektoraadile iga-aastase vahendite eraldamise menetluse käigus,
 arvestades olemasolevate eelarvepiirangutega.
 3.2.4 Kooskõla mitmeaastase
 finantsraamistikuga 2014–2020
 –
 X Ettepanek/algatus
 on kooskõlas mitmeaastase finantsraamistikuga 2014–2020
 –
 ̈ Ettepanekuga/algatusega kaasneb mitmeaastase finantsraamistiku
 asjaomase rubriigi ümberplaneerimine
 Selgitage ümberplaneerimist, osutades asjaomastele
 eelarveridadele ja summadele.
 –
 ̈ Ettepanekuga/algatusega seoses on vajalik
 paindlikkusinstrumendi kohaldamine või mitmeaastase finantsraamistiku läbivaatamine[38].
 Selgitage vajalikku toimingut, osutades asjaomastele
 rubriikidele, eelarveridadele ja summadele.
 3.2.5 Kolmandate isikute rahaline
 osalus
 –
 Ettepanek/algatus ei hõlma kolmandate isikute
 poolset kaasrahastamist
 –
 X Ettepanek/algatus
 hõlmab kaasrahastamist, mille hinnanguline summa on järgmine:
 Algatuse raames on kaasrahastamine lubatud, kuid konkreetseid arve ei ole kindlaks määratud.
 assigneeringud miljonites eurodes (kolm kohta pärast
 koma)
 || Aasta N || Aasta N+1 || Aasta N+2 || Aasta N+3 || Lisage vajalik arv aastaid, et kajastada kogu finantsmõju kestust (vt punkt 1.6) || Kokku
 Täpsustage kaasrahastav asutus || Ei ole kohalda-tav || || || || || || || –
 Kaasrahastatavad assigneeringud KOKKU || Ei ole kohalda-tav || || || || || || || –
 3.3 Hinnanguline mõju tuludele
 – ý Ettepanekul/algatusel puudub finantsmõju tuludele. – MÄRKUS. Marginaalseid eelarvetulusid (võrreldes vahendi üldise suurusega) võib tekkida koostöös rahvusvaheliste finantseerimisasutustega tehtud riskikapitalitehingute tagasimaksete tulemusel.
 - ̈ Ettepanekul/algatusel on järgmine finantsmõju:
 - ̈ omavahenditele
 - ̈ mitmesugustele tuludele
 miljonites eurodes (kolm kohta pärast koma)
 Tulude eelarverida || Jooksva aasta eelarves kättesaadavad assigneerin-gud || Ettepaneku/algatuse mõju[39]
 Aasta N || Aasta N+1 || Aasta N+2 || Aasta N+3 || Lisage vajalik arv aastaid, et kajastada kogu finantsmõju kestust (vt punkt 1.6)
 Artikkel ............. || || || || || || || ||
 Mitmesuguste
 sihtotstarbeliste tulude puhul täpsustage, milliseid kulude eelarveridasid
 ettepanek mõjutab.
 Täpsustage tuludele
 avalduva mõju arvutusmeetod.
 [1] Energiavarustuse kindlust ja rahvusvahelist koostööd
 käsitlev komisjoni teatis: „ELi
 energiapoliitika: koostöö ELi-väliste partneritega”, KOM(2011)
 539, 7. september 2011.
 [2] Transpordialast koostööd käsitlev komisjon teatis: "EL ja selle naaberpiirkonnad: uuendatud lähenemine
 transpordialasele koostööle”, KOM (2011)
 415, 7. juuli 2011.
 [3] Väikesed ja keskmise suurusega ettevõtted
 [4] Info- ja kommunikatsioonitehnoloogia
 [5] Sealhulgas inimväärse töö tagamise suunised
 [6] Sealhulgas ühise teadmiste ja innovatsiooniruumi
 arendamine
 [7] EL edendab ja toetab tõhusalt kliimameetmeid oma
 naabruskonnas, et saavutada kliimamuutustele vastupidavam ja kasvuhoonegaaside
 vähendamise eesmärki kandev areng.
 [8] S.o rahu ja julgeolek, vaesuse vähendamine, humanitaarabi,
 investeerimine stabiilsusesse ning majanduskasv kandidaatriikides ja
 naaberriikides, globaalsete probleemidega tegelemine, ELi ja rahvusvaheliste
 standardite ja väärtuste edendamine, majanduskasvu ja konkurentsivõime
 toetamine välisriikides.
 [9] Ametlik arenguabi
 [10] Euroopa Liidu toimimise leping
 [11] ELT L ....
 [12] ELT C , , lk
 [13] ELT C , , lk
 [14] ELT L 310, 9. 11.2006, lk 1.
 [15] ELT L ....
 [16] ELT L 55, 28.2.2011, lk 13.
 [17] ELT L
 [18] ELT L
 [19] ABM – tegevuspõhine juhtimine; ABB – tegevuspõhine
 eelarvestamine.
 [20] Vastavalt finantsmääruse artikli 49 lõike 6 punktile a või
 b.
 [21] KOM(2011) 200, 8.3.2011.
 [22] Info- ja kommunikatsioonitehnoloogia teenuste ja
 infrastruktuuride kasutamise ning interneti mõju majanduskasvule, vabadusele ja
 demokraatlike väärtuste järgimisele ei saa alahinnata.
 [23] Eelarve täitmise viise selgitatakse koos viidetega
 finantsmäärusele veebisaidil BudgWeb: http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_en.html
 [24] Määratletud finantsmääruse artiklis 185.
 [25] Liigendatud assigneeringud / liigendamata assigneeringud.
 [26] EFTA: Euroopa Vabakaubanduse Assotsiatsioon.
 [27] Kandidaatriigid ja vajaduse korral Lääne-Balkani
 potentsiaalsed kandidaatriigid.
 [28] Aasta, mil alustatakse ettepaneku/algatuse rakendamist.
 [29] Tehniline ja/või haldusabi ning ELi programmide ja/või
 meetmete rakendamiseks antava toetusega seotud kulud (endised B..A read),
 otsene teadustegevus, kaudne teadustegevus.
 [30] Väljunditena käsitatakse tarnitavaid tooteid ja
 osutatavaid teenuseid (nt rahastatud üliõpilasvahetuste arv, ehitatud teede
 pikkus kilomeetrites jms).
 [31] Selline jagunemine on viiteline. Programme ja vahendite
 eraldamist reguleerib käesoleva määruse raames põhimõte, mille kohaselt oleneb
 osutatav toetus tehtud edusammudest („more for more” põhimõte).
 [32] Euroopa Regionaalarengu Fondi määrusega eraldatakse samasugused
 summad piiriülese koostöö programmide toetamiseks.
 [33] Aasta, mil alustatakse ettepaneku/algatuse rakendamist.
 [34] Tehniline ja/või haldusabi ning ELi programmide ja/või
 meetmete rakendamiseks antava toetusega seotud kulud (endised B..A read), otsene
 teadustegevus, kaudne teadustegevus.
 [35] Lepingulised töötajad, kohalikud töötajad, riikide
 lähetatud eksperdid, renditööjõud, noored eksperdid delegatsioonides.
 [36] Tegevusassigneeringutest rahastatavate koosseisuväliste
 töötajate ülempiiri arvestades (endised B..A read).
 [37] Peamiselt struktuurifondid, Euroopa Maaelu Arengu
 Põllumajandusfond ja Euroopa Kalandusfond.
 [38] Vt institutsioonidevahelise kokkuleppe punktid 19
 ja 24.
 [39] Traditsiooniliste omavahendite (tollimaksud ja
 suhkrumaksud) korral peab märgitud olema netosumma, s.t brutosumma pärast 25 %
 sissenõudmiskulude mahaarvamist.