type: other

text:
Ефектът от съдебното решение по чл. 135 ЗЗД спрямо висящото принудителното изпълнение върху недвижим имот | грамада
 Ефектът от съдебното решение по чл. 135 ЗЗД спрямо висящото принудителното изпълнение върху недвижим имот[1].
 Искът по чл. 135 ЗЗД, наречен в доктрината „Отменителен” или „Павлов”, а в практиката „Иск на заспалия кредитор”, е средство, чрез което предявилият го необезпечен кредитор цели да бъде прогласена от съда относителната недействителност на извършена от неговия длъжник разпоредителна сделка с недвижим имот, за да може да насочи принудителното изпълнение върху същия този недвижим имот. В практиката на органите по принудително изпълнение се наблюдават множество случаи, при които кредиторът с изпълнителен лист предявява иск по чл. 135 ЗЗД, тъй като длъжникът е успял да прехвърли своя недвижим имот, от който кредиторът цели да се удовлетвори, преди върху него да бъде вписана възбрана[2]. Също така, често се наблюдават течащи изпълнителни производства спрямо длъжник, провеждани от кредитор с вписано обезпечение – ипотека, залог на търговско предприятие или възбрана, преди прехвърлителната сделка, при което конкуриращия кредитор, който се е снабдил със съдебно решение по чл. 135 ЗЗД, но без да има изпълнителен лист, претендира права спрямо имота, върху който се провежда изпълнението. В този смисъл проблемите пред органите по принудителното изпълнение са свеждат до следните значими правни въпроси: какъв е ефектът на съдебното решение по чл. 135 ЗЗД спрямо висящото принудително изпълнение при разгледаните по-горе две хипотези, съответно може ли този кредитор да се счита за присъединен по смисъла на чл. 459, ал.1 ГПК спрямо изпълнението върху имота, чиито прехвърляне е прогласено за относително недействително?
 Какъв е ефектът на съдебното решение по чл. 135 ЗЗД спрямо висящото принудително изпълнение?
 Цялото имущество на длъжника служи за общо обезпечение на неговите кредитори, които имат еднакво право да се удовлетворят от него, ако няма законни основания за предпочитане – чл. 133 ЗЗД. Длъжникът може да се опита да осуети тази възможност с цел увреждане на кредиторите си, като извърши разпоредителни сделки със своето недвижимо имущество и така затрудни тяхното удовлетворяване. За да защити правото си да се удовлетвори от цялото длъжниково имущество, всеки кредитор има право да предяви иск по чл. 135 ЗЗД, за да бъде обявена извършената от длъжника разпоредителна сделка с недвижимото му имущество за относително недействителна. Последицата от обявяването на относителната недействителност на сделката се изразява в това, че кредиторът получава възможност да проведе принудително изпълнение върху имота независимо, че той е прехвърлен в полза на трето лице[3].
 Необходимо е исковата молба по предявения иск да бъде вписана в службата по вписванията – чл. 114а ЗС във връзка с чл.4, „л” ПВ и чл. 135, ал.1 ЗЗД[4], непосредствено след разпоредителната сделка извършена от длъжника и преди третото лице приобретател на свой ред да е вписало права върху това имущество или да го е отчуждило, тъй като титулярът на вписаното право, съответно новият приобретател, би имал противопоставими права спрямо предявилия иска по чл. 135 ЗЗД кредитор и удовлетворяването на последния би било значително затруднено, ако не и невъзможно. Изключение е случаят, в който разпоредителната сделка е извършена преди вписването на исковата молба, но е безвъзмездна – например отказ от право, дарение или завет. При такава сделка дори тя да е извършена преди вписването на исковата молба и третото лице да е добросъвестно, относителната недействителност се разпростира и върху нея, тъй като разпореждането е безвъзмездно – по аргумент на противното от чл.135, ал.1, изр.3 ЗЗД[5].
 Упражняваното от кредитора право по чл. 135 ЗЗД е преобразуващо, а характера на иска конститутивен.
 Съдебното решение по предявен отменителен иск няма сила на присъдено нещо относно вземането на кредитора[6], като последиците му ползват само този, който го е предявил.
 Съдебното решение прогласяващо относителната недействителност по смисъла на чл. 135 ЗЗД няма осъдителен характер и не може да служи като основание на ищеца да образува изпълнително производство срещу длъжника, за да събере вземането си.
 За всички трети лица извън страните по процеса, атакуваната сделка е валидна и поражда правните си последици.
 – ефект на съдебното решение по чл. 135 ЗЗД в хипотезата, при която ищецът се е снабдил с изпълнителен лист срещу длъжника, чието разпореждане е обявено за относително недействително.
 В хипотезата, при която насочването на изпълнението върху недвижим имот, чрез вписване на възбрана, не е извършено преди вписването на разпоредителната сделка с него от длъжника, съдебният изпълнител би постановил отказ от изпълнение. При това положение кредиторът би могъл да предяви иск по чл. 135 ЗЗД срещу длъжника и приобретателя. С влизането в сила на съдебното решение, което постановява относителната недействителност на извършената от длъжника сделка и при условие, че исковата молба по предявения иск е вписана в службата по вписванията преди разпореждането (при безвъзмездно разпореждане редът на вписване е без значение), кредиторът ще може да насочи принудителното изпълнение и да поиска от съдебния изпълнител вписването на възбрана върху имота, съответно извършването на всички последващи действия водещи до изнасянето му на публична продан. При реализирането на проданта, кредиторът по Павловия иск ще се удовлетвори като хирографарен, тъй като в разглеждания случай той не притежава обезпечение осигуряващо привилегия, а само вписана в негова полза възбрана. Ако съществуват кредитори с обезпечения върху имота – ипотека, особен залог на търговско предприятие, чиито елемент е имота, удостоверено от съд право на задържане, които са вписани в службата по вписванията преди разпоредителната сделка на длъжника, съответно правото на задържане е удостоверено със съдебно решение, чиято дата е преди разпоредителната сделка, тези кредитори ще се считат за присъединени по право – чл. 459, ал. 2 ГПК и чл. 10, ал. 3 ЗОЗ. Поради това те биха се удовлетворили преди кредитора, в чиято полза е съдебното решение по чл. 135 ЗЗД, тъй като исковата молба по чл. 135 ЗЗД ще е вписана след гореизброените обезпечения.
 – ефект на съдебното решение по чл. 135 ЗЗД в хипотезата, при която друг кредитор (обезпечен) провежда принудително изпълнение върху имота предмет на обявената за относително недействителна сделка
 При тази хипотеза кредитор на длъжника – ипотекарен или заложен, се е снабдил с изпълнителен лист и е насочил изпълнението върху недвижим имот, независимо от извършеното прехвърляне, тъй като обезпечението му е вписано преди прехвърлителната сделка. В същото време, извършената разпоредителна сделка е предмет на предявен от друг кредитор на този длъжник иск по чл. 135 ЗЗД. При снабдяване със съдебното решение обаче, кредиторът все още не притежава изпълнителен лист срещу длъжника, а както уточнихме, решението по чл. 135 ЗЗД няма сила на присъдено нещо спрямо наличието на вземане на кредитора от длъжника и не съдържа в себе си осъдителен диспозитив и изпълнителна сила за това вземане, което не му позволява да образува изпълнително производство, съответно да се присъединява към вече образуваното изпълнение по реда на чл. 456 ГПК. Тук се задава въпроса как кредиторът би могъл да предяви правата си в провежданото от конкуриращия го кредитор принудително изпълнение върху имота собственост на техния общ длъжник? В литературата се споделя становището, че de lege lata на ищецът по чл.135 ЗЗД, следва да се признае качеството на присъединен по право взискател по смисъла на чл. 459, ал.1 ГПК[7]. Това становище не може да бъде споделено de lege lata[8] поради следните съображения изложени по – долу, но следва да се сподели de lege ferenda.
 Вярно е, че ефектът на влязлото в сила съдебно решение по чл.135 ЗЗД, с което се прогласява относителна недействителност на разпоредителна сделка с недвижим имот, е същият, като този на вписана върху имота възбрана. И в двата случая кредиторът подготвя принудителното изпълнение върху този имот за удовлетворяване на вземанията си от неговия собственик, като последиците на извършените след вписаната искова молба/възбрана сделки са, че те са относително недействителни спрямо него. Въпреки това, разпоредбата на чл. 459, ал.1 ГПК е ясна, точна и безпротиворечива. В нея изчерпателно е посочено, че само кредитор, в чиято полза е допуснато обезпечение чрез налагане на запор или възбрана, следва да се счита за присъединен по право взискател, когато изпълнението е насочено върху предмета на обезпечението. Разпоредбата е императивна и спрямо нея не може да се прилага разширително тълкуване[9].
 Преди постановяването на ТР No 2 от 26.06.2015г. по т.д. 2/2013г. на ВКС, съществуваше противоречива практика относно това дали само кредиторите, в чиято полза са допуснати запор/възбрана в обезпечително производство попадат под предметния обхват на чл. 459, ал.1 ГПК, или разпоредбата намира приложение и за тези кредитори, в чиято полза са наложени запори и възбрани в изпълнително производство. Тълкувателното решение прие, че разпоредбата касае всички кредитори, в чиято полза са наложени запори/възбрани, независимо дали налагането им е станало по силата на обезпечителна заповед, или акт подлежащ на изпълнение по смисъла на чл.426 ГПК. С това становище ВКС не приложи разширително тълкуване, а уточни, че в текста на разпоредбата на чл. 459, ал.1 ГПК се имат предвид всички кредитори, в чиято полза са наложени запори/възбрани, като е без значение производството, по което те са наложени – обезпечителен или изпълнителен процес. Никъде в тълкувателното решение не са коментирани друг тип обезпечения, освен запора и възбраната, а разпоредбата на чл. 459, ал.1 ГПК визира именно тях. За останалите обезпечения – ипотека, реален залог и право на задържане, съответно особен залог, са предвидени разпоредбите на чл. 459, ал. 2 ГПК и чл. 10, ал.3 ЗОЗ. Никъде в посочените законови текстове не се говори за кредитори предявили права по чл. 134 и 135 ЗЗД, които искове се третират в доктрината като искове осигуряващи обезпечение[10]. Пример за такова посочване е разпоредбата на чл. 136, т.1 ЗЗД, която указва, че вземанията за разноски относно исковете по чл. 134 и 135 ЗЗД – от стойността на имота, за който са направени, се ползват с право на предпочтително удовлетворение.
 Въпреки, че с оглед техните последици, Павловият иск и възбраната са сходни, не може да става и дума за тяхното отъждествяване, съответно вмъкването на иска по чл. 135 ЗЗД под понятието възбрана, посочено в чл. 459, ал.1 ГПК. Възбрана се налага в обезпечително или изпълнително производство, като функцията и е да забрани разпореждането на длъжника с недвижимия си имот, докато той още е в неговия патримониум. Освен това, възбраната е началото на принудителното изпълнение върху недвижим имот, като вписването и от съдебния изпълнител е задължително условие, за да може да се пристъпи към всички последващи действия водещи до осребряването му – опис, оценка, публична продан. От своя страна, Павловият иск се предявява в исково производство. Възбраната е обезпечение на процесуалното гражданско право, докато правото по чл. 135 ЗЗД е материално.
 Извън гореизложените съображения, смисълът на иска по чл. 135 ЗЗД не е да създаде възможност за упражнилия го кредитор да се присъедини като взискател при висящо принудително изпълнение насочено върху имота, а да осигури бъдещото принудително изпълнение върху него независимо в чии патримониум се намира той. Това следва от факта, че след вписаната искова молба по чл. 135 ЗЗД, всички последващи прехвърляния са непротивопоставими на вписалия я кредитор. В допълнение на казаното, дори и имотът да бъде изнесен на публична продан и кредиторът по чл. 135 ЗЗД да не бъде включен в разпределението, съответно интересът му да не бъде удовлетворен чрез плащане, или охранен чрез заделяне на припадащата му се сума, той може да проведе последващо принудително изпълнение и отново да изнесе имота на публична продан, като третото лице купувач на предходната продажба ще претърпи евикция. Разбира се това не важи във всички случай, а само тогава, когато третото лице приобретател е придобило своите права след проведено изпълнение от взискател, чиито права са непротивопоставими на ищеца по чл. 135 ЗЗД, поради по-рано вписаната му искова молба.
 Чл. 175 ЗЗД постановява погасяване по силата на закона на всички ипотеки вписани след първата ипотека, както и на всички вещни права, но никъде не се споменава за други права, включително права възникващи от вписани искови молби и следващите ги съдебни решения. Правата по вписаната искова молба не може да се погасят поради провеждането на публична продан и при евентуално уважаване на иска по чл. 135 ЗЗД, кредиторът може да насочи изпълнението спрямо имота, тъй като неговите права ще са противопоставими на правата на взискателя по изпълнителното дело по аргумент от чл. 496, ал.2, изр 2 ГПК.
 Тъй като предявеният отменителен иск няма сила на присъдено нещо относно наличието на вземане на кредитора и неговия размер, ако се приеме тезата, че този кредитор е присъединен по право, не става ясно за каква сума ще го присъедини съдебният изпълнител и на какво основание.
 Така стоят нещата de lege lata. De lege ferenda обаче, следва да се подкрепи становището изразено в доктрината, че кредитор с вписана искова молба по чл. 135 ЗЗД, следва да се счита за присъединен по право взискател по смисъла на чл.459, ал. 1 ГПК, с уговорката, че разпоредбата трябва да бъде променена, чрез посочването на този кредитор в обхвата и. Нуждата от такава промяна е продиктувана от факта, че в хипотезата, при която е проведено принудително изпълнение върху недвижим имот от обезпечен кредитор – например ипотекарен, чието обезпечение е вписано преди исковата молба на ищеца по чл. 135 ЗЗД, е възможно след последната да има вписани други обезпечения – възбрани, ипотеки или залози на търговско предприятие. Ако кредиторът по чл. 135 ЗЗД не се счита за присъединен по право взискател и вземането на първият по ред кредитор – в случая ипотекарният, бъде удовлетворено от продажната цена и остане сума за разпределяне, обезпечените кредитори считани за присъединени по право ще получат остатъка въпреки, че исковата молба по чл. 135 ЗЗД е вписана преди техните обезпечения. Така този кредитор ще бъде ощетен, тъй като третото лице приобретател по публичната продан ще има противопоставими нему права, поради това, че ипотеката на взискателя провел принудителното изпълнение е била вписана преди исковата молба, съответно кредиторът по чл. 135 ЗЗД няма да може да насочи изпълнението срещу третото лице и съдебното решение ще се окаже безполезно. Именно поради изложеното в последните редове, Отменителният иск като вид обезпечение, следва да бъде включено в обхвата на чл. 459, ал.1 ГПК[11], но не и да се счита, че поради сходните му последици с тези на възбраната, чл. 459, ал.1 ГПК, трябва да се прилага пряко спрямо него в сегашния и вид. Ако приемем, че последното е вярно, би излязло, че вписаната искова молба буквално следва да се квалифицира като възбрана, и при бъдещото принудително изпълнение, съдебният изпълнител ще може да пристъпи директно към опис и публична продан, без да вписва възбрана. Подобно явление е непознато в доктрината като опция, а и не би следвало да се допуска. Последиците на вписаната възбрана са сходни с тези на положителното съдебно решение по предявен отменителен иск, но това не прави вписаната искова молба по чл.135 ЗЗД възбрана, а и никъде в законодателството – ЗЗД, ГПК, ЗС не е предвидено такова отъждествяване. Възбрана може да не се вписва в изпълнителното производство единствено, когато същата е вписана по-рано в обезпечително производство.
 Ефектът на съдебното решение по чл. 135 ЗЗД спрямо принудителното изпълнение има две проявления. Когато изпълнителното производство е с взискател ищецът по този иск, положителното съдебно решение му осигурява възможност да насочи принудителното изпълнение върху имота на длъжника, който е бил прехвърлен от последния преди вписването а възбрана в полза на кредитора. Когато изпълнителното производство е с взискател обезпечен кредитор, положителното съдебно решение на конкуриращия го кредитор и ищец по чл. 135 ЗЗД, не създава задължение за съдебния изпълнител да го счита за присъединен по право, по смисъла на чл. 459, ал. 1 ГПК, а осигурява възможност за провеждане на принудително изпълнение върху имота, в чиито и патримониум да се намира той, но само в случай, че обезпеченият кредитор не е с вписано обезпечение преди исковата молба по чл. 135 ЗЗД. В противен случай третото лице приобретател по извършената публична продан ще има противопоставими права спрямо титуляра на съдебното решение по чл. 135 ЗЗД и няма да подлежи на евикция, съответно титуляра ще бъде ощетен и съдебното му решение ще се окаже безполезно.
 De lege ferenda кредиторът вписал искова молба по реда на чл. 135 ЗЗД трябва да бъде включен в предметния обхват на разпоредбата на чл. 459, ал.1 ГПК, като бъде предвидено, че освен кредитори, в чиято полза са наложени запори/възбрани, присъединени по право следва да са и тези кредитори, които са вписали искови молби по предявени отменителни искове.
 [1] Статията е публикувана за първи път в сп. Търговско и облигационно право, 2017, No3.
 [2] Тук става въпрос за случаите, при които кредиторът по чл. 135 ЗЗД няма учредена ипотека, залог на търговско предприятие, чиито елемент е имотът, или право на задържане върху него.
 [3]Тълкувателно решение от 29.12.2014г. по т.д. No 5/2013г. на ВКС.
 [4]Вписването на исковата молба има оповестително-защитно действие – Тълкувателно решение от 14.03.2014г. по т.д. No 6/2013г. на ВКС.
 [5]Дали сделката е безвъзмездна и е извършена преди вписването на исковата молба по чл. 135 ЗЗД, съответно следва ли относителната недействителност да бъде прогласена в тази хипотеза, са въпроси, които следва да се разрешават в исковото производство. Под никакъв предлог съдебният изпълнител няма компетентност да преценява настъпили по смисъла на разпоредбата на чл. 135 ЗЗД факти, съответно да извършва проверки относно това дали атакуваната сделка е възмездна или безвъзмездна, както и да преценява относителната недействителност по смисъла на тази разпоредба, тъй като тя има материалноправен характер. Единствената преценка, която съдебният изпълнител прави при наличие на вписана искова молба и отбелязано към нея съдебно решение по иска е относно реда на вписванията и дали той позволява насочването на изпълнението върху имота, предмет на обявената за относително недействителна сделка.
 [6]Решение No 639 от 06.10.2010г. по гр.д. No 754/2009г. на ВКС; Решение No 552 от 15.07.2010г. по гр.д. No 171/2009г. на ВКС.
 [7]Машев, К. Присъединен кредитор ли е ищецът, предявил иск с правно основание чл. 135 ЗЗД, по чл. 459, ал. 1 ГПК. – Търговско и облигационно право, 2017, No1, стр. 36-40.
 [8]Така и Решение No 102 от 07.02.2017г. по в.гр.д. No 117/2017г. на Бургаски окръжен съд, в което правилно е прието, че, цитирам – „не е налице правна норма, която да сочи, че присъединен взискател по право във висящо изпълнително производство е лице , което е вписало искова молба относно спор за имоти, предмет на висящото изпълнително производство. Разпоредбите на чл.456, ал.1 и чл.459 ГПК са императивни правни норми, поради което е недопустимо по пътя на разширителното им тълкуване да бъде увеличен кръга от правоимащи лица. Логични са аргументите относно възможните усложнения във връзка със собствеността върху недвижимите имоти, ако те бъдат продадени на публична продан и при уважаване на предявените искове по чл.135 ЗЗД с влезли в сила съдебни решения, но както частният съдебен изпълнител, така и съдът нямат правомощия да създават закони, а само ги прилагат.
 [9]Определение No 498 от 21.07.2014г. по ч.т.д. No 1701/2014г. на Върховен касационен съд; В литературата – Голева, П. Прекъсва ли подаването на молба за издаване на изпълнителен лист на несъдебно основание погасителната давност. – Норма, 2014, No 8 и Велинов, Л. Погасителна давност по българското частно право, С., Фенея, 2008, с. 21.
 [10]В Решение No 48 от 21.02.2014 по гр.д. No 4321/2013г. на ВКС е посочено, че спецификата на Павловия иск е да служи за обезпечение за удовлетворяване на вземанията на кредитора.
 [11]В Решение No 356 от 20.12.2008г. по в.ч.г.д. No 745/2008г. на Апелативен съд Велико Търново неправилно е прието, че вземането на кредитор по чл. 135 ЗЗД е с право на предпочтително удовлетворение, което е с предимство пред всички вземания по чл. 136, т.3-6, позовавайки си на чл. 136, т.1 ЗЗД, където пък е предвидени предпочтително удовлетворение на разноските по отменителния иск. Предпочтителното удовлетворение е само за разноските по иска, но не и за вземането на кредитора. Съдът вероятно е искал да каже, че предпочтителното удовлетворение на кредитора по чл. 135 ЗЗД е спрямо кредиторите на приобретателя, който е придобил имота от длъжника чрез обявената за относително недействителна сделка, макар че и това квалифициране не е коректно, тъй като кредиторът по чл. 135 ЗЗД не влиза в конкуренция с кредиторите на приобретателя поради това, че става въпрос за различни длъжници.
 Спира ли се изпълнението спрямо приобретател на възбранен недвижим имот в хипотезата на чл. 638, ал. 1 ТЗ? Конкуренция между апорт и особен залог на търговско предприятие във връзка с придобиване на правa върху недвижим имот Някои въпроси на продажбата на недвижим имот по реда на Закона за особените залози За симбиозата между правата по чл. 19, ал. 3 ЗЗД и чл. 135, ал. 1 ЗЗД ЗАЛИЧАВАНЕ НА ВЪЗБРАНИТЕ СЛЕД ПУБЛИЧНАТА ПРОДАН НА НЕДВИЖИМ ИМОТ
 « Срокът по чл. 147, ал. 1 ЗЗД в практиката на Върховния Касационен съд
 КОЙ МОЖЕ ДА БЪДЕ УПРАВИТЕЛ НА ЧУЖДА РАБОТА БЕЗ ВЪЗЛАГАНЕ СПОРЕД БЪЛГАРСКОТО ОБЛИГАЦИОННО ПРАВО? (ЧАСТ I)* »


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 23.3.2013
 SL
 Uradni list Evropske unije
 C 86/16
 Sklep Splošnega sodišča z dne 29. januarja 2013 – Unindustria in drugi proti Komisiji
 (Zadeva T-273/00) (1)
 (Ničnostna tožba - Državne pomoči - Zmanjšanje prispevkov za socialno varnost v korist podjetij s sedežem na območju Benetk in Chioggie - Odločba Komisije, s katero je shema pomoči razglašena za nezdružljivo s skupnim trgom in naloženo vračilo izplačanih pomoči - Tožba, ki je očitno brez pravne podlage)
 2013/C 86/25
 Jezik postopka: italijanščina
 Stranke
 Tožeče stranke: Unione degli industriali della provincia di Venezia (Unindustria) (Benetke, Italija); Comitato „Venezia vuole vivere“ (Benetke); Siram SpA (Milano, Italija); Fiorital Srl (Benetke); Jesurum di M. e A. Levi Morenos Sas (Benetke); Grafiche Veneziane Srl (Benetke); Cantiere navale De Poli SpA (Pellestrina, Italija); Aive Srl (Marcon, Italija); Bortoli Ettore Srl (Benetke); Tessuti Artistici Fortuny SpA (Benetke); Lorenzo Rubelli SpA (Benetke); Tecnomare SpA (Benetke); in Arsenale Venezia SpA (Benetke) (zastopniki: A. Vianello, M. Merola in A. Sodano, odvetniki)
 Tožena stranka: Evropska komisija (zastopnika: V. Di Bucci, zastopnik, skupaj s A. Dal Ferro, odvetnik)
 Intervenientka v podporo tožečih strank: Italijanska republika (zastopniki: sprva U. Leanza, nato I. Braguglia, nato R. Adam in na koncu I. Bruni, zastopniki, skupaj z G. Aiello in P. Gentili, avvocati dello Stato)
 Predmet
 Predlog za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2000/394/ES z dne 25. novembra 1999 o ukrepih pomoči v korist podjetij s sedežem na območju Benetk in Chioggie, določenih z zakonoma št. 30/1997 in št. 206/1995 o zmanjšanju prispevkov za socialno varnost (UL L 150, str. 50)
 Izrek
 1.
 Ugovor nedopustnosti Evropske komisije se obravnava v okviru vsebinske obravnave.
 2.
 Tožba se zavrne kot očitno brez pravne podlage.
 3.
 Unione degli industriali della provincia di Venezia (Unindustria), Comitato „Venezia vuole vivere“, Siram SpA, Fiorital Srl, Jesurum di M. e A. Levi Morenos Sas, Grafiche Veneziane Srl, Cantiere navale De Poli SpA, Aive Srl, Bortoli Ettore Srl, Tessuti Artistici Fortuny SpA, Lorenzo Rubelli SpA, Tecnomare SpA in Arsenale Venezia SpA poleg svojih stroškov nosijo stroške Komisije.
 4.
 Italijanska republika nosi svoje stroške.
 (1) UL C 355, 9.12.2000.


type: legislation

text:
 IL-KUMMISSJONI EWROPEA
 Brussell, 24.6.2019
 COM(2019) 297 final/2 – DOWNGRADED on 16.7.2019
 2019/0142(NLE)
 Proposta għal
 DEĊIŻJONI TAL-KUNSILL
 dwar il-konklużjoni ta’ ftehim mal-Istati Uniti tal-Amerka dwar l-Allokazzjoni lill-Istati Uniti ta’ Sehem fil-Kwota Tariffarja prevista fir-Regolament (KE) Nru 617/2009 tat-13 ta’ Lulju 2009 li jiftaħ kwota tariffarja awtonoma għall-importazzjonijiet ta’ laħam taċ-ċanga ta’ kwalità għolja
 MEMORANDUM TA’ SPJEGAZZJONI
 1.KUNTEST TAL-PROPOSTA
 •Raġunijiet u għanijiet tal-proposta
 Skont ir-Regolament (KE) Nru 617/2009, l-Unjoni Ewropea fetħet kwota tariffarja annwali
 1
 għal-Laħam taċ-Ċanga ta’ Kwalità Għolja f’konformità mal-Memorandum ta’ Qbil bejn il-Kummissjoni Ewropea u l-Istati Uniti u l-verżjoni riveduta tiegħu, jiġifieri l-Memorandum ta’ Qbil Rivedut mal-Istati Uniti tal-Amerika Rigward l-Importazzjoni taċ-Ċanga ġejja minn Annimali li Ma Jkunux Ġew Ittrattati b’Ċerti Ormoni tat-Tkabbir u Rigward id-Dazji Ogħla Applikati mill-Istati Uniti għal ċerti prodotti tal-Unjoni Ewropea tal-21 ta’ Ottubru 2013 (aktar ’il quddiem imsejjaħ it-“TRQ”). Fl-14 ta’ April 2014, il-Memorandum ta’ Qbil rivedut ġie kkomunikat mill-Unjoni u l-Istati Uniti lill-Korp għas-Soluzzjoni tat-Tilwim tad-WTO.
 F’Diċembru tal-2016, l-Istati Uniti ħadu passi biex jerġgħu jdaħħlu dazji ogħla fuq ċerti prodotti tal-UE b’rabta mat-tilwima tad-WTO KE – Miżuri li Jikkonċernaw il-Laħam u l-Prodotti tal-Laħam (Ormoni) (DS26) (“KE-Ormoni”). Il-proċedura għad-dħul mill-ġdid tad-dazji nfetħet fuq talba tal-industrija taċ-ċanga tal-Istati Uniti li qajmet tħassib dwar l-implimentazzjoni tat-TRQ.
 Bil-ħsieb li jevitaw l-introduzzjoni mill-ġdid tad-dazji ogħla fuq ċerti prodotti tal-UE, l-Unjoni Ewropea u l-Istati Uniti wettqu konsultazzjonijiet rigward it-tħaddim tal-Memorandum ta’ Qbil rivedut skont l-Artikolu IV.1(b) tiegħu, li fihom l-Istati Uniti talbu l-allokazzjoni ta’ sehem mill-kwota tariffarja miftuħa skont il-Memorandum ta’ Qbil rivedut.
 Huwa fl-interess tal-Unjoni li talloka sehem mill-kwota tariffarja lill-Istati Uniti sabiex eventwalment iż-żewġ Partijiet jilħqu soluzzjoni bi qbil reċiproku għat-tilwima tad-WTO fil-każ DS26 li għandha tiġi notifikata lill-Korp għas-Soluzzjoni tat-Tilwim tad-WTO.
 Fid-19 ta’ Ottubru 2018, il-Kunsill awtorizza lill-Kummissjoni tiftaħ negozjati f’isem l-Unjoni mal-Istati Uniti tal-Amerka rigward it-tħaddim tat-TRQ, bil-ħsieb li fit-TRQ jiġi allokat sehem lill-Istati Uniti, bil-għan li tintlaħaq riżoluzzjoni definittiva għat-tilwima tad-WTO fil-każ DS26. Dawn in-negozjati ġew konklużi b’suċċess.
 Barra minn hekk, il-Kunsill awtorizza lill-Kummissjoni tfittex il-qbil ta’ pajjiżi fornituri sostanzjali oħra fir-rigward tal-allokazzjoni tal-pajjiżi tat-TRQ, f’konformità mar-regoli applikabbli tad-WTO, sa fejn ikun meħtieġ. Fil-fatt, sabiex ikun hemm konformità mal-Artikolu XIII:2 tal-GATT, meta jkun hemm allokazzjoni ta’ kwota tariffarja fost il-pajjiżi fornituri, il-parti li talloka l-kwota tariffarja jenħtieġ li tfittex qbil mal-fornituri sostanzjali kollha fir-rigward tal-allokazzjoni tal-ishma fil-kwota tariffarja. Sabiex jiġi żgurat li l-allokazzjoni tal-pajjiżi mill-kwota tariffarja preżenti tkun konformi mal-obbligi tad-WTO tal-UE, l-UE trid tara li tilħaq ftehim mal-fornituri sostanzjali l-oħra skont it-TRQ (jiġifieri mal-Awstralja, mal-Urugwaj u mal-Arġentina). Għaldaqstant, il-Kummissjoni fittxet il-qbil tal-pajjiżi fornituri sostanzjali u kisbet il-kunsens bil-miktub tagħhom għall-allokazzjoni ta’ sehem fit-TRQ lill-Istati Uniti fil-forma ta’ ittri ta’ aċċettazzjoni li waslulha fl-10, fl-20 u fil-31 ta’ Mejju 2019.
 •Konsistenza mad-dispożizzjonijiet eżistenti fil-qasam ta’ politika
 Mhux applikabbli.
 •Konsistenza ma’ politiki oħra tal-Unjoni
 Mhux applikabbli.
 2.BAŻI ĠURIDIKA, SUSSIDJARJETÀ U PROPORZJONALITÀ
 •Bażi ġuridika
 L-Artikolu 207(3) u l-ewwel subparagrafu tal-Artikolu 207(4), flimkien mal-punt (a)(v) tat-tieni subparagrafu tal-Artikolu 218(6) tat-TFUE,
 •Sussidjarjetà (għall-kompetenza mhux esklużiva)
 Mhux applikabbli, peress li l-kompetenza tal-Unjoni fil-qasam tal-politika kummerċjali komuni hija esklużiva (l-Artikolu 3(1)(e) tat-TFUE).
 •Proporzjonalità
 Mhux applikabbli.
 •Għażla tal-istrument
 L-istrument xieraq għall-allokazzjoni ta’ sehem mit-TRQ lill-Istati Uniti huwa ftehim internazzjonali.
 3.RIŻULTATI TAL-EVALWAZZJONIJIET EX POST, TAL-KONSULTAZZJONIJIET MAL-PARTIJIET IKKONĊERNATI U TAL-VALUTAZZJONIJIET TAL-IMPATT
 •Evalwazzjonijiet ex post/kontrolli tal-idoneità tal-leġiżlazzjoni eżistenti
 Mhux applikabbli.
 •Konsultazzjonijiet mal-partijiet ikkonċernati
 Mhux applikabbli.
 •Ġbir u użu tal-għarfien espert
 Mhux applikabbli.
 •Valutazzjoni tal-impatt
 Mhux applikabbli.
 •Idoneità regolatorja u simplifikazzjoni
 Mhux applikabbli.
 •Drittijiet fundamentali
 Mhux applikabbli.
 4.IMPLIKAZZJONIJIET BAĠITARJI
 L-ebda implikazzjoni.
 2019/0142 (NLE)
 Proposta għal
 DEĊIŻJONI TAL-KUNSILL
 dwar il-konklużjoni ta’ ftehim mal-Istati Uniti tal-Amerka dwar l-Allokazzjoni lill-Istati Uniti ta’ Sehem fil-Kwota Tariffarja prevista fir-Regolament (KE) Nru 617/2009 tat-13 ta’ Lulju 2009 li jiftaħ kwota tariffarja awtonoma għall-importazzjonijiet ta’ laħam taċ-ċanga ta’ kwalità għolja
 IL-KUNSILL TAL-UNJONI EWROPEA,
 Wara li kkunsidra t-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea, u b’mod partikolari l-Artikolu 207(3) u l-ewwel subparagrafu tal-Artikolu 207(4), flimkien mal-punt (a)(v) tat-tieni subparagrafu tal-Artikolu 218(6) tiegħu,
 Wara li kkunsidra l-proposta tal-Kummissjoni Ewropea,
 Wara li kkunsidra l-kunsens tal-Parlament Ewropew,
 Billi:
 (1)F’konformità mad-Deċiżjoni tal-Kunsill 2019/XXX/UE, il-ftehim mal-Istati Uniti tal-Amerka rigward l-Allokazzjoni lill-Istati Uniti ta’ Sehem fil-Kwota Tariffarja għal-Laħam taċ-Ċanga ta’ Kwalità Għolja msemmija fil-Memorandum ta’ Qbil Rivedut bejn l-Istati Uniti tal-Amerka u l-Unjoni Ewropea Rigward l-Importazzjoni taċ-Ċanga ġejja minn Annimali li Ma Jkunux Ġew Ittrattati b’Ċerti Ormoni tat-Tkabbir u Rigward id-Dazji Ogħla Applikati mill-Istati Uniti għal Ċerti Prodotti tal-Unjoni Ewropea (tal-2014) ġie ffirmat fi XXXXX, soġġett għall-konklużjoni tiegħu f’data aktar tard.
 (2)Jenħtieġ li l-ftehim jiġi approvat f’isem l-Unjoni,
 ADOTTA DIN ID-DEĊIŻJONI:
 Artikolu 1
 Il-ftehim mal-Istati Uniti tal-Amerka rigward l-Allokazzjoni lill-Istati Uniti ta’ Sehem fil-Kwota Tariffarja għal-Laħam taċ-Ċanga ta’ Kwalità Għolja msemmija fil-Memorandum ta’ Qbil Rivedut bejn l-Istati Uniti tal-Amerka u l-Unjoni Ewropea Rigward l-Importazzjoni taċ-Ċanga li ġejja minn Annimali li Ma Jkunux Ġew Ittrattati b’Ċerti Ormoni tat-Tkabbir u Rigward id-Dazji Ogħla Applikati mill-Istati Uniti għal Ċerti Prodotti tal-Unjoni Ewropea (tal-2014) huwa b’dan konkluż f’isem l-Unjoni.
 It-test tal-ftehim huwa mehmuż ma’ din id-Deċiżjoni.
 Artikolu 2
 Din id-Deċiżjoni għandha tidħol fis-seħħ fl-ewwel jum wara dak tal-pubblikazzjoni tagħha f’Il-Ġurnal Uffiċjali tal-Unjoni Ewropea.
 Magħmul fi Brussell,
 Għall-Kunsill
 Il-President
 (1)
 Ir-Regolament tal-Kunsill (KE) Nru 617/2009 tat-13 ta’ Lulju 2009 li jiftaħ kwota tariffarja awtonoma għall-importazzjonijiet tal-laħam taċ-ċanga ta’ kwalità għolja (ĠU L 182, 15.7.2009, p. 1)
 ---documentbreak---
 IL-KUMMISSJONI EWROPEA
 Brussell, 24.6.2019
 COM(2019) 297 final/2 – DOWNGRADED on 16.7.2019
 ANNESS
 ta'
 Proposta għalDEĊIŻJONI TAL-KUNSILL
 dwar il-konklużjoni ta’ ftehim mal-Istati Uniti tal-Amerka dwar l-Allokazzjoni lill-Istati Uniti ta’ Sehem fil-Kwota Tariffarja prevista fir-Regolament (KE) Nru 617/2009 tat-13 ta’ Lulju 2009 li jiftaħ kwota tariffarja awtonoma għall-importazzjonijiet ta’ laħam taċ-ċanga ta’ kwalità għolja
 ANNESS
 FTEHIM BEJN
 L-ISTATI UNITI TAL-AMERKA
 U L-UNJONI EWROPEA
 DWAR L-ALLOKAZZJONI LILL-ISTATI UNITI TA’ SEHEM FIL-KWOTA TARIFFARJA GĦAL-LAĦAM TAĊ-ĊANGA TA’ KWALITÀ GĦOLJA MSEMMI
 FIL-MEMORANDUM TA’ QBIL RIVEDUT
 RIGWARD L-IMPORTAZZJONI TAĊ-ĊANGA ĠEJJA MINN ANNIMALI LI MA JKUNUX ĠEW ITTRATTATI B’ĊERTI ORMONI TAT-TKABBIR U RIGWARD ID-DAZJI OGĦLA APPLIKATI MILL-ISTATI UNITI GĦAL ĊERTI PRODOTTI TAL-UNJONI EWROPEA (2014)
 L-Istati Uniti tal-Amerka u l-Unjoni Ewropea, il-Partijiet tal-Memorandum ta’ Qbil Rivedut bejn l-Istati Uniti tal-Amerka u l-Unjoni Ewropea Rigward l-Importazzjoni taċ-Ċanga ġejja minn Annimali li Ma Jkunux Ġew Ittrattati b’Ċerti Ormoni tat-Tkabbir u Rigward id-Dazji Ogħla Applikati mill-Istati Uniti għal ċerti prodotti tal-Unjoni Ewropea tal-21 ta’ Ottubru 2013 (minn hawn ’il quddiem “il-MtQ tal-2014”), qablu kif ġej:
 Artikolu 1
 Għanijiet
 L-għanijiet ta' dan il-Ftehim huma li:
 1.jiġi allokat sehem tal-kwota tariffarja awtonoma (“TRQ”) lill-Istati Uniti għal Ċanga ta’ Kwalità Għolja b’piż tal-prodott ta’ 45 000 tunnellata metrika kif imsemmi fl-Artikolu II.4, l-Artikolu II.5 u l-Artikolu VI tal-MtQ tal-2014; kif ukoll
 2.jiġu kkumplimentati jew immodifikati ċerti drittijiet u obbligi tal-Partijiet imsemmija fl-Artikoli III, IV, V, VII u VIII tal-MtQ tal-2014.
 Artikolu 2
 Allokazzjonijiet fil-kwota
 1.L-Unjoni Ewropea għandha talloka lill-Istati Uniti 35 000 tunnellata metrika mill-kwota tariffarja metrika ta’ 45 000 tunnellata metrika msemmija fl-Artikolu 1. Il-kwantità ta’ 10 000 tunnellata metrika li jifdal għandha tkun disponibbli għall-pajjiżi l-oħra. L-allokazzjonijiet għandhom jiddaħħlu gradwalment fuq perjodu ta’ seba’ snin (minn hawn ’il quddiem “il-perjodu ta’ implimentazzjoni”) kif ġej:
 L-Istati Uniti
 L-oħrajn kollha
 Sena 1
 18 500 tunnellata metrika
 26 500 tunnellata metrika
 Sena 2
 23 000 tunnellata metrika
 22 000 tunnellata metrika
 Sena 3
 25 400 tunnellata metrika
 19 600 tunnellata metrika
 Sena 4
 27 800 tunnellata metrika
 17 200 tunnellata metrika
 Sena 5
 30 200 tunnellata metrika
 14 800 tunnellata metrika
 Sena 6
 32 600 tunnellata metrika
 12 400 tunnellata metrika
 Sena 7 u s-snin sussegwenti
 35 000 tunnellata metrika
 10 000 tunnellata metrika
 2.Għall-finijiet taċ-ċertezza, l-obbligi ewlenin fl-Artikolu II(1) tal-MtQ tal-2014, fosthom ir-rata ta’ żero (0)% fi ħdan il-kwota tariffarja, japplikaw għall-porzjon tat-TRQ allokat lill-Istati Uniti.
 3.Il-volum annwali tat-TRQ għandu jinqasam b’mod ugwali bejn erba’ subperjodi trimestrali. Is-sena tal-kwota għandha tibda fl-1 ta' Lulju u tispiċċa fit-30 ta' Ġunju.
 Jekk dan il-Ftehim jidħol fis-seħħ f’data li ma tkunx l-1 ta’ Lulju, is-Sena 1 tal-perjodu ta’ implimentazzjoni għandha tibda fl-ewwel jum tas-subperjodu li jmiss tas-sena tal-kwota u għandha ddum erba’ subperjodi konsekuttivi
 1
 . Kwalunkwe kwantitajiet li ma jintużawx mis-subperjodi preċedenti, f’dik is-sena tal-kwota, għandhom jiżdiedu fl-ewwel jum tas-Sena 1 mal-kwantitajiet disponibbli fl-ewwel subperjodu tas-Sena 1 tal-perjodu ta’ implimentazzjoni. Dawn il-kwantitajiet għandhom jiżdiedu mal-kwantitajiet allokati lill-Istati Uniti u lill-pajjiżi l-oħrajn kollha b’mod proporzjonali mal-ishma tagħhom fil-volum globali tat-TRQ.
 Artikolu 3
 Ġestjoni tal-kwota
 Is-sehem tat-TRQ għal-Laħam taċ-Ċanga ta’ Kwalità Għolja allokat lill-Istati Uniti għandu jiġi amministrat mill-Unjoni Ewropea fuq bażi ta’ min jiġi l-ewwel jinqeda l-ewwel. L-Unjoni Ewropea għandha tagħmel kull sforz biex tamministra s-sehem tat-TRQ allokat lill-Istati Uniti b’mod li jippermetti lill-importaturi jagħmlu użu minnu b’mod sħiħ. Dan l-Artikolu jissostitwixxi l-Artikolu III tal-MtQ tal-2014.
 Artikolu 4
 Tilwima KE-Ormoni
 1.Ir-Rappreżentant tal-Kummerċ tal-Istati Uniti għandu jikkonkludi l-proċediment mibdi f’Diċembru 2016, skont is-Sezzjoni 306(c) tal-Att dwar il-Kummerċ tal-1974, kif emendat, b’determinazzjoni li ma jerġax jintroduċi azzjoni biex jeżerċita l-awtorizzazzjoni f’WT/DS26/21. L-Istati Uniti għandhom jippubblikaw id-determinazzjoni tagħhom sa mhux aktar tard mid-data tad-dħul fis-seħħ tal-allokazzjoni tal-kwota speċifika għall-pajjiż li ġiet speċifikata għas-Sena 1 fl-Artikolu 2.
 2.Matul il-perjodu ta’ implimentazzjoni msemmi fl-Artikolu 2(1), il-perjodu ta’ reviżjoni msemmi fl-Artikolu 4(3) u sakemm tiġi nnotifikata s-soluzzjoni bi qbil reċiproku msemmija fl-Artikolu 4(3):
 (a)il-Partijiet ma għandhomx jitolbu l-istabbiliment ta’ panel skont l-Artikolu 21.5 tal-Qbil dwar ir-Regoli u l-Proċeduri li Jirregolaw is-Soluzzjoni tat-Tilwim tad-WTO (minn hawn 'il quddiem id-“DSU”) fil-każ “Komunitajiet Ewropej – Miżuri li jikkonċernaw il-laħam u l-prodotti tal-laħam (Ormoni)” (WT/DS26) (“KE — Ormoni");
 (b)l-Istati Uniti ma għandhomx jissospendu l-applikazzjoni għall-Unjoni Ewropea tal-konċessjonijiet tariffarji u tal-obbligi relatati magħhom kif awtorizzati mill-Korp għas-Soluzzjoni tat-Tilwim tal-Organizzazzjoni Dinjija tal-Kummerċ fil-każ KE — Ormoni, Rikors mill-Istati Uniti għall-Artikolu 22.7 tal-Korp għas-Soluzzjoni tat-Tilwim WT/DS26/21.
 3.Mhux aktar tard minn għaxar (10) snin wara d-dħul fis-seħħ ta’ dan il-Ftehim, l-Istati Uniti u l-UE għandhom jiltaqgħu biex jirrieżaminaw l-operat tat-TRQ bil-għan li jilħqu soluzzjoni bi qbil reċiproku li għandha tiġi nnotifikata lill-Korp għas-Soluzzjoni tat-Tilwim tad-WTO skont l-Artikolu 3.6 tad-DSU sa tmiem ir-rieżami. Ir-rieżami għandu jitlesta mhux aktar tard minn 11-il sena wara d-dħul fis-seħħ ta’ dan il-Ftehim. Din id-dispożizzjoni tissostitwixxi l-Artikolu IV tal-MtQ tal-2014.
 4.Jekk il-Partijiet jonqsu milli jinnotifikaw b’mod konġunt tali soluzzjoni bi qbil reċiproku lill-Korp għas-Soluzzjoni tat-Tilwim tad-WTO fi żmien 11-il sena wara d-dħul fis-seħħ ta’ dan il-Ftehim, kull Parti tista’ tirtira minn dan il-Ftehim f’konformità mal-Artikolu 6.1.
 Artikolu 5
 Verifiki fuq il-post
 Il-Kummissjoni tista’ titlob lill-Gvern tal-Istati Uniti biex jawtorizza lir-rappreżentanti tal-Kummissjoni biex iwettqu verifiki fuq il-post fl-Istati Uniti sakemm dawn il-verifiki fuq il-post jitwettqu fuq bażi mhux diskriminatorja fir-rigward ta’ fornituri ta’ pajjiżi oħra. Dawn il-verifiki għandhom jitwettqu b’mod konġunt mal-awtoritajiet kompetenti tal-Istati Uniti.
 Artikolu 6
 Irtirar u Effetti
 1.Kwalunkwe Parti tista’ tirtira minn dan il-Ftehim billi tipprovdi notifika bil-miktub lill-Parti l-oħra. Dan il-Ftehim għandu jintemm sitt xhur mid-data li fiha l-Parti l-oħra tirċievi n-notifika. L-irtirar minn dan il-Ftehim ma għandux jikkostitwixxi rtirar mill-MtQ tal-2014 sakemm il-Partijiet ma jiddikjarawx espressament tali intenzjoni.
 2.L-irtirar mill-MtQ tal-2014 skont l-Artikolu V.4 tiegħu għandu jimplika l-irtirar minn dan il-Ftehim. Il-Partijiet għandhom jirrispettaw l-obbligi ewlenin elenkati fl-Artikolu II tal-MtQ tal-2014 matul il-perjodu ta’ sitt xhur mid-data li fiha ngħatat in-notifika ta’ rtirar imsemmija fl-Artikolu V.4.
 3.Fin-nuqqas ta’ notifika lill-Korp għas-Soluzzjoni tat-Tilwim tad-WTO ta’ soluzzjoni bi qbil reċiproku skont l-Artikolu 4(3), xejn f’dan il-Ftehim ma għandu jiġi interpretat b’tali mod li jibdel id-drittijiet jew l-obbligi rispettivi ta’ kwalunkwe parti taħt id-DSU fir-rigward tal-KE — Ormoni.
 4.Xejn f'dan il-Ftehim ma għandu jiġi interpretat li jagħti lil persuni drittijiet jew jimponi fuqhom obbligi li mhumiex drittijiet jew obbligi stabbiliti bejn il-Partijiet infushom, jew li jippermetti li dan il-Ftehim jiġi invokat direttament quddiem il-qrati u fl-ordinamenti ġuridiċi interni tal-Partijiet.
 5.Dan il-Ftehim għandu jidħol fis-seħħ fl-ewwel jum wara d-data li fiha ż-żewġ Partijiet jinnotifikaw lil xulxin bit-tlestija tal-proċeduri interni li huma meħtieġa biex tiġi żgurata l-konformità mal-obbligi tal-Partijiet skont l-Artikolu 2 u l-Artikolu 4(1).
 B’XHIEDA TA’ DAN, is-sottoskritti, wara li ġew awtorizzati kif xieraq mill-Gvernijiet rispettivi tagħhom, iffirmaw dan il-Ftehim.
 MAGĦMUL F’<LOCATION> illum <DATE>, b’duplikat fil-lingwa Ingliża, li huwa t-test awtentiku ta’ dan il-Ftehim.
 Għall-Istati Uniti tal-Amerka
 Għall-Unjoni Ewropea
 (1)
 Għal-aktar ċarezza, jekk dan il-Ftehim jidħol fis-seħħ fil-bidu tas-subperjodu n tas-sena tal-kwota, il-volum tas-Sena 1 għandu jkun disponibbli għal erba’ subperjodi konsekuttivi, u jinqasam b’mod indaqs bejn dawk is-subperjodi, li jibdew mis-subperjodu n ta’ dik is-sena tal-kwota, u jispiċċaw fis-subperjodu n-1 tas-sena tal-kwota sussegwenti. Il-volumi mis-Sena 2 ’il quddiem għandhom ikunu disponibbli għal erba’ subperjodi konsekuttivi, u jinqasmu b’mod indaqs bejn dawk is-subperjodi, li jibdew mis-subperjodu n tas-sena ta’ kwota sussegwenti.


text:
 23.3.2013
 PT
 Jornal Oficial da União Europeia
 C 86/12
 Pedido de decisão prejudicial apresentado pelo Tribunale di Napoli (Itália) em 17 de janeiro de 2013 — Mascolo/Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca
 (Processo C-22/13)
 2013/C 86/20
 Língua do processo: italiano
 Órgão jurisdicional de reenvio
 Tribunale di Napoli
 Partes no processo principal
 Recorrente: Raffaella Mascolo
 Recorrido: Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca
 Questões prejudiciais
 1.
 O quadro normativo do setor do ensino, tal como é descrito, constitui uma medida legal equivalente na aceção do artigo 5.o da Diretiva 1999/70/CE (1)?
 2.
 Quando deve entender-se que uma relação laboral constitui uma prestação de serviços ao «Estado», na aceção da cláusula 5 da Diretiva 1999/70/CE, designadamente também da referência a «setores e/ou categorias de trabalhadores específicos» e que, portanto, pode implicar consequências diferentes das relações de trabalho privadas?
 3.
 Tendo em conta as explicações do artigo 3.o, n.o 1, alínea c), da Diretiva 2000/78/CE (2) e do artigo 14.o, n.o 1, alínea c), da Diretiva 2006/54/CE, no conceito de condições de emprego previstas na cláusula 4 da Diretiva 1999/70/CE (3) estão abrangidas também as consequências da interrupção ilegal da relação laboral? Em caso de resposta afirmativa à questão anterior, está justificada com base na cláusula 4 a diferença existente nas consequências normalmente previstas no ordenamento interno para a interrupção ilegal da relação laboral por tempo indeterminado e por tempo determinado?
 4.
 Num processo prejudicial de interpretação no Tribunal de Justiça da União Europeia, um Estado está proibido de, por força do princípio da cooperação leal, expor um quadro normativo interno que intencionalmente não corresponde ao verdadeiro, e o juiz é obrigado, na falta de outra interpretação do direito interno que respeite igualmente as obrigações decorrentes do facto de pertencer à União Europeia, a interpretar, na medida do possível, o direito interno em conformidade com a interpretação feita pelo Estado?
 5.
 Entre as condições aplicáveis ao contrato ou à relação laboral previstas pela Diretiva 91/533/CEE (4), designadamente pelo seu artigo 2.o, n.os 1 e 2, alínea e), estão incluídos os casos em que o contrato de trabalho por tempo determinado pode converter-se num contrato por tempo indeterminado?
 6.
 Em caso de resposta afirmativa à questão anterior, é contrária ao artigo 8.o, n.o 1, da Diretiva 91/533/CEE e às finalidades da Diretiva 91/533/CEE e, em especial, ao seu segundo considerando, uma alteração, com efeitos retroativas, do quadro normativo que não garanta ao trabalhador assalariado a possibilidade de fazer valer os seus direitos decorrentes da diretiva, ou o respeito das condições de trabalho indicadas no documento de admissão?
 (1) Diretiva 1999/70/CE do Conselho de 28 de junho de 1999 respeitante ao acordo-quadro CES, UNICE e CEEP relativo a contratos de trabalho a termo (JO L 175, p. 43).
 (2) Diretiva 2000/78/CE do Conselho, de 27 de novembro de 2000, que estabelece um quadro geral de igualdade de tratamento no emprego e na atividade profissional (JO L 303, p. 16).
 (3) Diretiva 2006/54/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 5 de julho de 2006, relativa à aplicação do princípio da igualdade de oportunidades e igualdade de tratamento entre homens e mulheres em domínios ligados ao emprego e à atividade profissional (reformulação) (JO L 204, p. 23).
 (4) Diretiva 91/533/CEE do Conselho, de 14 de outubro de 1991, relativa à obrigação de a entidade patronal informar o trabalhador sobre as condições aplicáveis ao contrato ou à relação de trabalho (JO L 288, p. 32).


type: wikipedia

text:
Prin software (/'sʌf ' tué:r/), soft sau rareori și „logicial” se înțelege un sistem de programe pentru calculatoare incluzând procedurile lor de aplicare, sistem furnizat odată cu calculatorul respectiv sau creat ulterior de către utilizator sau și cumpărat din comerț de-a gata. Prin contrast, cuvântul hardware desemnează partea fizică a calculatorului sau a sistemului informatic respectiv. În general, pentru a funcționa, un sistem informatic are nevoie de ambele componente, în plus și de datele care trebuiesc prelucrate. Uneori și aceste date sunt considerate a face parte din software.
 Componenta software poate include toată gama de produse de programare, uzual formată din sistem de operare, drivere și programe de aplicație. În anumite cazuri speciale părți din software se înglobează din construcție în hardware - prin folosirea de circuite integrate preprogramate.
 În unele domenii, prin software se înțeleg în primul rând datele cu care lucrează aparatele sau calculatoarele, cum ar fi imaginile digitalizate, sunete și piese muzicale, jocurile pentru calculator, filme digitalizate, clipuri video și multe alte date asemănătoare. În caz extrem, până și purtătorii fizici de date sau "mediile" sunt considerate a fi "software", ca de exemplu discurile optice de tip CD și DVD, casetele video VHS și miniDV, casetele audio ș.a.
 Un termen înrudit dar distinct este firmware-ul, numit și microprogram sau microcod.
 Pirateria de software
 Pirateria de software se referă la copierea programelor de calculator fără respectarea drepturilor de autor. În România, pirateria software a scăzut în ultimii ani, de la 74% în 2004, la 68% în 2008. Doar valoarea licențelor ilegale de sisteme de operare Windows din România este de peste 150 milioane dolari (decembrie 2008).
 Vezi și
 Proiectare de program
 Program (informatică)
 Listă de companii de software
 Software liber
 Jocuri video
 Inginerie software
 Listă de tipuri de software
 Note
 Legături externe
 Cat costa bug -urile. Vezi un top al erorilor software care au dus la pierderi de vieti si miliarde de dolari, 5 august 2012, wall-street.ro


type: contracts

text:
 2.8.2012
 NL
 Publicatieblad van de Europese Unie
 L 207/36
 BESLUIT VAN HET GEMENGD COMITÉ VAN DE EER
 Nr. 56/2012
 van 30 maart 2012
 tot wijziging van bijlage XIII (Vervoer) bij de EER-overeenkomst
 HET GEMENGD COMITÉ VAN DE EER,
 Gezien de Overeenkomst betreffende de Europese Economische Ruimte, gewijzigd bij het Protocol tot aanpassing van de Overeenkomst betreffende de Europese Economische Ruimte, hierna „de Overeenkomst” genoemd, en met name artikel 98,
 Overwegende hetgeen volgt:
 (1)
 Bijlage XIII bij de Overeenkomst werd gewijzigd bij Besluit nr. 27/2012 van het Gemengd Comité van de EER van 10 februari 2012 (1).
 (2)
 Uitvoeringsbesluit 2011/453/EU van de Commissie van 13 juli 2011 houdende vaststelling van richtsnoeren voor de verslaglegging door de lidstaten uit hoofde van Richtlijn 2010/40/EU van het Europees Parlement en de Raad (2) dient in de Overeenkomst te worden opgenomen,
 BESLUIT:
 Artikel 1
 In bijlage XIII bij de Overeenkomst wordt na punt 17ka (Besluit 2011/C 135/03 van de Commissie) het volgende punt ingevoegd:
 „17kb.
 32011 D 0453: Uitvoeringsbesluit 2011/453/EU van de Commissie van 13 juli 2011 houdende vaststelling van richtsnoeren voor de verslaglegging door de lidstaten uit hoofde van Richtlijn 2010/40/EU van het Europees Parlement en de Raad (PB L 193 van 23.7.2011, blz. 48).”.
 Artikel 2
 De in het EER-supplement bij het Publicatieblad van de Europese Unie bekend te maken teksten in de IJslandse en de Noorse taal van Uitvoeringsbesluit 2011/453/EU zijn authentiek.
 Artikel 3
 Dit besluit treedt in werking op 31 maart 2012, op voorwaarde dat alle in artikel 103, lid 1, van de Overeenkomst bedoelde kennisgevingen aan het Gemengd Comité van de EER hebben plaatsgevonden (3).
 Artikel 4
 Dit besluit wordt bekendgemaakt in het EER-gedeelte van en in het EER-supplement bij het Publicatieblad van de Europese Unie.
 Gedaan te Brussel, 30 maart 2012.
 Voor het Gemengd Comité van de EER
 De waarnemend voorzitter
 Gianluca GRIPPA
 (1) PB L 161 van 21.6.2012, blz. 33.
 (2) PB L 193 van 23.7.2011, blz. 48.
 (3) Geen grondwettelijke vereisten aangegeven.


text:
Furlanija-Julijska krajina (talijanski: Friuli-Venezia Giulia, furlanski: Friûl Vignesie Julie, slovenski: Furlanija-Julijska krajina, njemački: Friaul-Julisch Venetien) je autonomna regija u sjeveroistočnoj Italiji. Regija graniči sa Slovenijom, Austrijom, te s talijanskom regijom Veneto. Južna granica regije je sjeverna obala Jadrana. Regija je sa sjevera omeđena Alpama.
 Povijest
 Regija Furlanija-Julijska krajina je u potpunosti stvorena pripajanjem Zone A Italiji 1954. godine. Republika Italija je 1963. godine, odlučila spojiti svoj dio bivšeg Slobodnog teritorija Trsta s Furlanijom koju su do tada činile pokrajine Udine i Gorica. Pokrajina Pordenone stvorena je tek 1968. godine odvajanjem od pokrajine Udine. Novostvorena regija je ovim dobila i određenu autonomiju. Budući da je ovim spajanjem stvorena regija s raznolikim stanovništvom različite kulture i povijesti, regiju je karakterizirala nesloga.
 Odluku da se Trst proglasi glavnim gradom regije, popratilo je neslaganje furlanskog stanovništva koje se i danas u velikom broju protivi toj odluci, smatrajući Udine boljim rješenjem.
 Zemljopis
 Regija Furlanija-Julijska krajina sastoji se od Furlanije koja čini oko 90% teritorija (s povijesnim glavnim mjestom Udine) i dijela tzv. Julijske krajine koja je ostala dio Italije nakon Drugog svjetskog rata. Ne postoji jasna granica između ova dva teritorija, neki kao granicu smatraju rijeku Timavu, dok drugi smatraju da bi granica trebala biti rijeka Soča.
 Regija graniči s:
 na sjeveru - Austrija (Koruška)
 na istoku - Slovenija (Goriška i Obalno-kraška)
 na zapadu - Veneto
 na jugu - Jadransko more
 Reljef regije je većinom planinski, planine čine 42,5% ukupnog teritorija, ravnice 38,1%, a brežuljci 19,3%.
 Gospodarstvo
 Ova tablica prikazuje BDP i BDP per capita u Furlaniji-Julijskoj krajini od 2000. do 2006. godine:
 </div>
 Poljoprivreda
 Reljef regije ne dopušta veliki razvoj poljoprivrede. Najviše se uzgajaju kukuruz i šećerna repa, dok je u brdovitim područjima razvijeno vinogradarstvo. Uzgoj stoke, pogotovo goveda, premašuje regijonalne zahtjeve i izvozi se u druge regije. Ministarstvo poljoprivrede priznalo je 120 proizvoda u Furlaniji-Julijskoj krajini kao "tradicionalna".
 Industrija
 Industrijalizacija u Furlaniji-Julijskoj krajini počela je razvojem velike osnovne industrije na obali. Razvoj ove teške industrije je danas u opadanju, a zamjenjuju je mala i srednja obrtništva. Među granama koje su najviše u razvoju su mehanička (posebno u Pordenoneu) i tekstilna industrija, te proizvodnja namještaja. U Udinskoj pokrajini, tercijarni sektor zapošljava oko dvije trećine radno aktivnog stanovništva. Teška industrija koja je prije bila snažno zastupljena u Udinama je danas maknuta u druge krajeve.
 Stanovništvo
 Furlanija-Julijska krajina sastoji se od dva povijesno i kulturno različita dijela, Furlanije (pokrajine Pordenone i Udine) i Julijske krajine (pokrajine Gorica i Trst). Iako je u prošlosti postojala velika razlika između lučki orijentiranog napučenog Trsta i poljoprivredno orijentirane Furlanije, danas je situacija izmijenjena: u pokrajinama Udine i Pordenone živi oko 70% stanovništva regije i te regije su danas gospodarski najznačajnije. Iako veliki broj stanovništva živi u velikim urbanim središtima, većina živi u mjestima manje i srednje veličine, dok su planine slabo naseljene.
 Ovo je jedna od regija koju je najviše pogodila emigracija izazvana gospodarskim padom, posljedicama rata, teritorijalnim promjenama i potresom 1976. godine. Najveći broj stanovništva odselio se u Argentinu i SAD. Ovaj fenomen smanjen je tek 1970-ih, zahvaljujući gospodarskom rastu i potresu koji je izazvao veliku obnovu u Furlaniji.
 Rast stanovništva je danas zanemariv; nizak natalitet (8,2‰ 2003. godine, naspram stope mortaliteta od 12,4‰) nadoknađuje se uvozom brojnih imigranata.
 Općine u regiji s više od 10.000 stanovnika su (podaci ISTAT-a 31. prosinca 2006.)
 Uprava
 Autonomna regija Furlanija-Julijska krajina podijeljena je u četiri pokrajine i 219 općina.
 U regiji su oformljene četiri gorske zajednice (Comunità montana; Gorska skupnost).
 Kultura
 Jezici
 Udio po pokrajinama:
 Veliki dio stanovništva Furlanije govore ili barem razumiju furlanski jezik koji je široko raširen i zaštićen u regiji.
 Druga značajna jezična zajednica je slovenska koja ima oko 60.000 govornika. Slovenski jezik je raširen u Goričkoj i Tršćanskoj pokrajini (koje su dvojezične) i djelomično u Udinskoj pokrajini.
 Postoje i manje zajednice govornika njemačkog jezika u Kanalskoj dolini (Val Canale) i Karniji (Carnia) u općinama Sauris i Timau.
 Venetski jezik, u njegovim lokalnim oblicima, raširen je uz obalu.
 Sport
 Najveći sportski objekti u regiji su:
 Stadio Friuli u Udinama
 Stadio Nereo Rocco u Trstu
 Stadio Giuseppe Grezar u Trstu
 Neki od nogometnih klubova su: Udinese Calcio (Serie A), Triestina (Serie B), Pordenone Calcio, Associazione Calcio Monfalcone i dr.
 Galerija fotografija
 Izvori
 Vanjske poveznice
 Stranica regionalnog vijeća
 Službeni turistički portal pokrajine
 Turističke informacije o regiji
 Zračna luka Furlanije-Julijske krajine
 Vrijeme u regiji
 Regionalni parkovi i prirodni rezervati
 Dvorci u regiji