type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 6.10.2007
 RO
 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
 C 235/22
 Acțiune introdusă la 31 iulie 2007 — Evropaïki Dynamiki/Comisia Comunităților Europene
 (Cauza T-300/07)
 (2007/C 235/40)
 Limba de procedură: engleza
 Părțile
 Reclamantă: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia) (reprezentant: N. Korogiannakis, lawyer)
 Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
 Concluziile reclamantei
 —
 anularea deciziei Direcției Generale de Informatică a Comisiei de respingere a ofertei reclamantei, depusă ca urmare a cererii de ofertă deschisă ENTR/05/078 — EUROPA TA Lotul 1 (lucrări editoriale și de traducere) pentru „Gestiunea și întreținerea portalului Europa ta” (JO 2006/S 143-153057) comunicată reclamantei prin scrisoarea din 21 mai 2007 („decizia privind Lotul 1”) și de atribuire a contractelor contractantului selectat;
 —
 anularea deciziei Comisiei (DIGIT) de a respinge oferta reclamantei depusă ca urmare a cererii de ofertă deschisă ENTR/05/078 — EUROPA TA Lotul 2 (gestiunea infrastructurii) pentru „Gestiunea și întreținerea portalului Europa ta” (JO 2006/S 143-153057) comunicată reclamantei prin scrisoarea din 13 iulie 2007 („decizia privind Lotul 2”) și de atribuire a contractelor contractanților selectați;
 —
 obligarea Comisiei (DIGIT) la repararea prejudiciului suferit de reclamantă din cauza procedurii de atribuire în cauză, în cuantum de 1 125 000 euro pentru Lotul 1 și 825 000 euro pentru Lotul 2;
 —
 obligarea Comisiei (DIGIT) la plata tuturor cheltuielilor de judecată și a altor cheltuieli efectuate de reclamantă în legătură cu prezenta acțiune, chiar dacă aceasta este respinsă.
 Motivele și principalele argumente
 În susținerea pretențiilor sale, reclamanta afirmă că, în cadrul procedurii de atribuire ENTR/05/078 — EUROPA TA Lotul 1 (lucrări editoriale și de traducere) pentru „Gestiunea și întreținerea portalului Europa ta” (JO 2006/S 143-153057) și ENTR/05/078 — EUROPA TA Lotul 2 (gestiunea infrastructurii) pentru „Gestiunea și întreținerea portalului Europa ta” (JO 2006/S 143-153057), autoritatea contractantă, DG DIGIT a Comisiei Europene, nu și-a îndeplinit obligațiile prevăzute de regulamentul financiar (1), de normele de aplicare ale acestuia și de Directiva 2004/18/CE (2), precum și de principiile transparenței și egalității de tratament.
 Reclamanta mai susține că autoritatea contractantă a săvârșit mai multe erori vădite de apreciere care au condus la respingerea ofertei sale. Mai mult, autoritatea contractantă și-ar fi încălcat obligația de a-și motiva decizia și, în special, de a informa reclamanta cu privire la avantajele relative ale ofertantului selectat.
 Reclamanta solicită, prin urmare, anularea deciziei Comisiei Europene de respingere a ofertei sale și de atribuire a contractului ofertantului selectat și obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată în legătură cu procedura, chiar și în cazul în care acțiunea este respinsă. În subsidiar, dacă la momentul adoptării hotărârii Curții, contractul a fost deja executat sau dacă nu mai este posibilă anularea deciziei, reclamanta solicită o compensație financiară (daune-interese) de 1 125 000 euro pentru Lotul 1 și de 825 000 euro pentru Lotul 2, potrivit articolelor 235 CE și 288 CE.
 (1) Regulamentul Consiliului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO L 248, p. 1).
 (2) Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116).


type: wikipedia

text:
Aaby Sogn er et sogn i Århus Vestre Provsti (Århus Stift).
 I 1800-tallet var Aaby Sogn anneks til Vor Frue Sogn i Aarhus købstad. Aaby Sogn hørte til Hasle Herred i Aarhus Amt. Aaby var en selvstændig sognekommune, som ved kommunalreformen i 1970 blev indlemmet i Aarhus Kommune.
 Geografi
 Aaby Sogn ligger 4 km vest for Aarhus bys centrum og rummer to af byens bydele: Åby og Åbyhøj. Sognet grænser til Brabrand, Hasle, Midtbyen og Viby.
 Den ældste bydel Åby ligger i den sydlige del af sognet og har navn efter Aarhus Å, som løber gennem Brabrand Sø. Søens østlige ende ligger i sognet. Adgangen til naturområdet begrænses noget af at jernbanen Aarhus-Randers afgrænser bydelen mod syd. Et industrikvarter omkring Viby Ringvej mellem jernbanen og åen har ikke noget officielt bydelsnavn.
 Kirker
 Aaby Sogn har 2 kirker. I Åby findes Gammel Åby Kirke, der blev nyopført i 1872 af granitkvadre fra den oprindelige Middelalderkirke, som ikke kunne restaureres. I den nyere bydel Åbyhøj findes Åbyhøj Kirke fra 1945.
 Historie
 Åby var bebygget i tiden før 800. Det er den ældste havn i Aarhus-dalen, men da fjordindløbet sandede til, blev havnen lagt ved åens udmunding i Aarhus Bugt. Åby omtales første gang i biskop Skjalm Vognsens gavebrev. Han arvede gods i Aaby efter sin bror, og skænkede dette omkring 1210 til Aarhus Domkapitel. Bønderne i Middelalderens Aaby var derfor fæstere under aarhusbispen. En del af deres landgilde var en årlig leverance af laks fanget i den dengang meget rene Aarhus Å.
 Et gyldent krucifiks fra den gamle Aaby Kirke er fra ca. 1050 og er Danmarks ældste. Det befinder sig nu på Nationalmuseet, men kopier findes i Gammel Åby Kirke og i Sct. Nicolaj Kryptkirke under Vor Frue Kirke i Aarhus.
 Bydelen Åbyhøj strækker sig op over ådalens nordlige skråning og ligger op til 60 meter højere end Åby. Åbyhøj opstod i 1870'erne og 1880'erne på begge sider af landevejen Aarhus-Silkeborg, som blev anlagt i 1854. I begyndelsen kaldte man stedet for "Valby" ligesom bydelen i København, men i 1902 vedtog sognerådet, at det skulle hedde "Åbyhøj" .
 I det 20. århundrede havde sognet jernstøberi, værktøjsfabrik, møbelfabrik, konvolutfabrik, rammefabrik og ikke mindst Frichs fabrikker siden 1912. Der var biograf og folkebibliotek og sognet havde eget gasværk og renseværk. I årene under og efter 2. verdenskrig tjente et stort område ved åen som kuldepot for DSB ("kulgården").
 I dag bruges kvarteret mest til beboelse, transportvirksomhed og handel. Der findes dog også helt moderne IT-virksomheder, som er samlet i og omkring "Frichsparken", de tidligere Frichs fabrikker. I sognet findes to folkeskoler, Åby Skole og Gammelgårdsskolen.
 Noter
 Eksterne kilder/henvisninger
 Schmidt, August F., Aaby Sogns Historie I-II, Aaby Kommune 1941-1943
 H/F Enghave Kolonihaveforening i Åbyhøj, som ligger på menighedsrådet grund nord for Åbyhøj Kirke
 Lundskovs netsted
 Aaby Sogns Hjemmeside
 Aaby-Aabyhøj Lokalhistoriske Forening
 Sogne i Aarhus Kommune
 Sogne i Århus Stift
 Bydele i Aarhus
 Sogne i Hasle Herred


type: contracts

text:
 Avis juridique important
 |
 11994N/PRO/10
 AKTE betreffende de toetredingsvoorwaarden voor het Koninkrijk Noorwegen, de Republiek Oostenrijk, de Republiek Finland en het Koninkrijk Zweden en de aanpassing van de Verdragen waarop de Europese Unie is gegrond, Protocol nr. 10 - inzake gebruik van specifieke Oostenrijkse termen binnen de Duitse taal in het kader van de Europese Unie
 Publicatieblad Nr. C 241 van 29/08/1994 blz. 0370
 Protocol nr. 10inzake het gebruik van specifieke Oostenrijkse termen binnen de Duitse taal in het kader van de Europese UnieIn het kader van de Europese Unie geldt het volgende: 1. De specifieke Oostenrijkse termen binnen de Duitse taal die zijn opgenomen in het Oostenrijks rechtsstelsel en die in de bijlage bij dit Protocol worden genoemd hebben dezelfde status en dezelfde rechtsgevolgen als de daarmee overeenkomende, in Duitsland gebruikte termen die in die bijlage worden genoemd. 2. In de Duitse taalversie van nieuwe rechtshandelingen worden de in de bijlage bij dit Protocol genoemde specifieke Oostenrijkse termen in de juiste vorm toegevoegd aan de daarmee overeenkomende, in Duitsland gebruikte termen. ANNEXE>TABLE>


type: legislation

text:
 6.8.2014
 DE
 Amtsblatt der Europäischen Union
 L 233/28
 BESCHLUSS DES RATES
 vom 30. Juli 2014
 zur Ernennung eines deutschen Mitglieds des Europäischen Wirtschafts- und Sozialausschusses
 (2014/519/EU)
 DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION —
 gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union, insbesondere auf Artikel 302,
 auf Vorschlag der deutschen Regierung,
 nach Stellungnahme der Europäischen Kommission,
 in Erwägung nachstehender Gründe:
 (1)
 Der Rat hat am 13. September 2010 den Beschluss 2010/570/EU, Euratom zur Ernennung der Mitglieder des Europäischen Wirtschafts- und Sozialausschusses für den Zeitraum vom 21. September 2010 bis zum 20. September 2015 (1) angenommen.
 (2)
 Infolge des Ablaufs der Amtszeit von Frau Michaela ROSENBERGER ist der Sitz eines Mitglieds des Europäischen Wirtschafts- und Sozialausschusses frei geworden —
 HAT FOLGENDEN BESCHLUSS ERLASSEN:
 Artikel 1
 Herr Peter SCHMIDT, Geschäftsführer der Gewerkschaft Nahrung-Genuss-Gaststätten, Region Allgäu, wird für die verbleibende Amtszeit, d. h. bis zum 20. September 2015, zum Mitglied des Europäischen Wirtschafts- und Sozialausschusses ernannt.
 Artikel 2
 Dieser Beschluss tritt am Tag seiner Annahme in Kraft.
 Geschehen zu Brüssel am 30. Juli 2014.
 Im Namen des Rates
 Der Präsident
 S. GOZI
 (1) ABl. L 251 vom 25.9.2010, S. 8.


text:
 29.11.2014
 SL
 Uradni list Evropske unije
 L 344/10
 IZVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) št. 1271/2014
 z dne 28. novembra 2014
 o odobritvi zvišanja mejnih vrednosti za obogatitev vina, proizvedenega iz grozdja, potrganega v letu 2014 z nekaterih sort vinske trte na nekaterih vinorodnih območjih ali v delu teh območij
 EVROPSKA KOMISIJA JE –
 ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
 ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1308/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o vzpostavitvi skupne ureditve trgov kmetijskih proizvodov in razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 922/72, (EGS) št. 234/79, (ES) št. 1037/2001 in (ES) št. 1234/2007 (1) ter zlasti člena 91 Uredbe,
 ob upoštevanju naslednjega:
 (1)
 Priloga VIII k Uredbi (EU) št. 1308/2013 v točki A.3 dela I določa, da lahko države članice v letih z izjemno neugodnimi vremenskimi razmerami zahtevajo, da se mejne vrednosti za povečanje volumenskega deleža alkohola v vinu (obogatitev) zvišajo za največ 0,5 %.
 (2)
 Belgija, Bolgarija, Češka, Nemčija, Francija, Hrvaška, Italija, Madžarska, Avstrija, Romunija, Slovenija in Slovaška so zahtevale takšna zvišanja omejitev za obogatitev vina, proizvedenega iz grozdja, potrganega v letu 2014, ker so bile vremenske razmere med rastno sezono izjemno neugodne. Takšne zahtevke so vložile Bolgarija, Češka, Hrvaška, Madžarska, Avstrija, Romunija, Slovenija in Slovaška za vsa svoja vinorodna območja. Belgija je vložila zahtevek za eno območje, Nemčija za nekatera območja in dele območij Mozele in Saale-Unstrut, Francija za nekatere občine v departmajih Aude in Hérault, Italija pa za nekatera območja severne in osrednje Italije ter na območju ZOP na območjih Umbrije in Lacija. Belgija, Francija in Italija so zahtevale zvišanja mejnih vrednosti za obogatitev za vse vino, pridelano iz sort vinske trte, ki se gojijo na območjih, ki so utrpela škodo zaradi izjemno neugodnih vremenskih razmer. Nemčija je zahtevala povečanje obogatitve samo za vino, pridelano iz posebnih sort vinske trte, ki so jih prizadele vremenske razmere, na območjih Baden, Württemberg in Mecklenburger Landwein ter zadevnem delu območja Saale-Unstrut.
 (3)
 Zaradi izjemno slabih vremenskih razmer v letu 2014 omejitve za povečanje naravnega volumenskega deleža alkohola, ki ga določa točka A.2 dela I Priloge VIII k Uredbi (EU) št. 1308/2013, na nekaterih vinorodnih območjih ali v delu teh območij ne omogočajo proizvodnje vina z ustreznim skupnim volumenskim deležem alkohola, za katerega bi sicer obstajalo tržno povpraševanje.
 (4)
 Ob upoštevanju namena dela I Priloge VIII k Uredbi (EU) št. 1308/2013, namreč preprečevanja in omejevanja obogatitve vina, in glede na izjemno naravo odstopanja iz točke A.3 navedenega dela bi bilo treba dovoljenja za obogatitev vina dodeliti le za vinorodna območja ali dele teh območij in sorte vinske trte, ki so jih prizadele neugodne vremenske razmere. Zato bi bilo treba v Belgiji dovoljenje dodeliti le območju Valonije, ki so ga prizadele takšne vremenske razmere. V Nemčiji se dovoljenje lahko dodeli samo za vino iz sort vinske trte Blauer Spätburgunder, Schwarzriesling, Blauer Gutedel, Weißer Gutedel in Blauer Trollinger, ki so jih prizadele takšne vremenske razmere na območju Baden; za vina iz vseh rdečih sort vinske trte, ki so jih prizadele takšne vremenske razmere na območjih Hessische Bergstraße in Rheingau; iz vseh rdečih sort vinske trte in belih sort vinske trte Bacchus, Blauer Silvaner, Cabernet Blanc, Grüner Silvaner, Johanniter, Müller-Thurgau, Ruländer, Sauvignon Blanc, Scheurebe, Weißer Elbling, Weißer Gutedel, Weißer Riesling in Weißer Burgunder, ki so jih prizadele takšne vremenske razmere v delu območja Saale-Unstrut; iz bele sorte vinske trte Blauer Trollinger, ki so jo prizadele takšne vremenske razmere na območju Württemberg; iz sort vinske trte Phoenix, Müller-Thurgau, Elbling in Regent, ki so jih prizadele takšne vremenske razmere na območju Mecklenburger Landwein; in iz vseh sort vinske trte na območjih Ahr, Mittelrhein, Nahe, Pfalz in Rheinhessen ter v delu območja Mozele, ki so jih prizadele takšne vremenske razmere. V Franciji bi bilo treba dovoljenje dodeliti samo za omejeno število občin v departmajih Aude in Hérault, ki so jih prizadele takšne vremenske razmere. V Italiji bi bilo treba dovoljenje dodeliti le območjem Benečije, Furlanije – Julijske krajine, avtonomne pokrajine Trento, avtonomne pokrajine Bolzano, Lombardije, Piemonta, Emilije–Romanje, Toskane, Abrucev in Apulije ter območju zaščitene označbe porekla „Orvieto“ na območjih Umbrije in Lacija, ki so jih prizadele takšne vremenske razmere.
 (5)
 Zato bi bilo primerno odobriti zvišanje omejitev za obogatitev vina, proizvedenega iz vseh ali nekaterih sort vinske trte, obranih v letu 2014, na vinorodnih območjih Belgije, Bolgarije, Češke, Nemčije, Francije, Hrvaške, Italije, Madžarske, Avstrije, Romunije, Slovenije in Slovaške ali v delu teh območij.
 (6)
 Ukrepi iz te uredbe so v skladu z mnenjem Upravljalnega odbora za skupno ureditev kmetijskih trgov –
 SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
 Člen 1
 Z odstopanjem od točke A.3 dela I Priloge VIII k Uredbi (EU) št. 1308/2013 v vinorodnih območjih ali delu teh območij, navedenih v Prilogi k tej uredbi in za vse ali nekatere sorte vinske trte, določene v navedeni prilogi, povečanje naravnega volumenskega deleža alkohola v svežem grozdju, potrganem v letu 2014, grozdnem moštu, delno prevretem grozdnem moštu, mladem vinu, ki je še v vrenju, in vinu, proizvedenem z uporabo grozdja, potrganega v letu 2014, ne sme preseči naslednjih omejitev:
 (a)
 3,5 vol. % v vinorodni coni A iz Dodatka I k Prilogi VII k Uredbi (EU) št. 1308/2013;
 (b)
 2,5 vol. % v vinorodni coni B iz Dodatka I k Prilogi VII k Uredbi (EU) št. 1308/2013;
 (c)
 2 vol. % v vinorodni coni C iz Dodatka I k Prilogi VII k Uredbi (EU) št. 1308/2013.
 Člen 2
 Ta uredba začne veljati tretji dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
 Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
 V Bruslju, 28. novembra 2014
 Za Komisijo
 Predsednik
 Jean-Claude JUNCKER
 (1) UL L 347, 20.12.2013, str. 671.
 PRILOGA
 Sorte vinske trte in vinorodna območja ali del teh območij, na katerih je na podlagi člena 1 dovoljeno povečanje omejitve za obogatitev
 Država članica
 Vinorodna območja ali del teh območij (vinorodna cona)
 Sorte
 Belgija
 Vinorodna območja v Valoniji (cona A)
 Vse odobrene sorte vinske trte
 Bolgarija
 Vsa vinorodna območja (cona C)
 Vse odobrene sorte vinske trte
 Češka
 Vsa vinorodna območja (coni A in B)
 Vse odobrene sorte vinske trte
 Nemčija
 Vinorodno območje v Ahru
 Vse odobrene sorte vinske trte
 Vinorodno območje v Badnu (cona B)
 Sorte vinske trte: Blauer Spätburgunder, Schwarzriesling, Blauer Gutedel, Weißer Gutedel in Blauer Trollinger
 Vinorodno območje v Hessische Bergstraße (cona A)
 Vse odobrene rdeče sorte vinske trte
 Vinorodno območje v Mittelrheinu (cona A)
 Vse odobrene sorte vinske trte
 Vinorodno območje v Mozeli, razen območja Perl, Oberperl, Nennig in Sehndorf (cona A)
 Vse odobrene sorte vinske trte
 Vinorodno območje v Nahe (cona A)
 Vse odobrene sorte vinske trte
 Vinorodno območje v Pfalzu (cona A)
 Vse odobrene sorte vinske trte
 Vinorodno območje v Rheingau (cona A)
 Vse odobrene rdeče sorte vinske trte
 Vinorodno območje v Rheinhessenu (cona A)
 Vse odobrene sorte vinske trte
 Vinorodno območje v Saale-Unstrutu razen območja Potsdam-Mittelmarka (cona A)
 Vse odobrene rdeče sorte vinske trte in bele sorte vinske trte: Bacchus, Blauer Silvaner, Cabernet Blanc, Grüner Silvaner, Johanniter, Müller-Thurgau, Ruländer, Sauvignon Blanc, Scheurebe, Weißer Elbling, Weißer Gutedel, Weißer Riesling in Weißer Burgunder
 Vinorodno območje v Württembergu (cona A)
 Sorta vinske trte Blauer Trollinger
 Vinorodno območje v Mecklenburger Landweinu (cona A)
 Sorte vinske trte: Phoenix, Müller-Thurgau, Elbling in Regent
 Francija
 Naslednje občine (območje C):
 —
 v departmaju Aude: Aigues Vives, Alairac, Antugnac, Argeliers, Argens Minervois, Arzens, Azille, Badens, Bagnoles, Baraigne, Bellegarde du Razès, Belvèze du Razès, Bize Minervois, Blomac, Bouilhonnac, Brezilhac, Brugairolles, Cailhau, Calhavel, Cambieure, Camplong d'Aude, Canet, Carcassonne, Castelnaudary, Castelnau d'Aude, Caunes Minervois, Caux et Sauzens, Conques sur Orbiel, Escales, Escueillens et Saint Just de Bélangard, Espéraza, Fabrezan, Fa, Fanjeaux, Fenouillet du Razès, Ferran, Fleury d'Aude, Fontiès d'Aude, Ginestas, Gourvieille, Gramazie, Grèzes, Gruissan, Herminis, Homps, Hounoux, La Courtete, Lafage, La Force, La Redorte, Lasbordes, La Serpent, Lasserre de Prouille, Laure Minervois, Lavalette, Les Casses, Lezignan, Limousis, Mailhac, Malves en Minervois, Maquens, Mas Stes Puelles, Marcorignan, Marseillette, Mazerolles du Razes, Mirepeisset, Molleville, Montazels, Montbrun les Corbières, Montferrand, Montgradail, Montquiers, Montmaur, Montreal, Montseret, Moussoulens, Narbonne, Orsans, Ouveillan, Paraza, Plavilla, Pennautier, Pepieux, Peyriac Minervois, Pouzols Minervois, Puicheric, Raissac d'Aude, Ribouisse, Ricaud, Rieux Minervois, Roquecourbe-Minervois, Roubia, Roullens, Rouvenac, Rustiques, Saint Couat d'Aude, Saint Frichoux, Saint Gauderic, Saint Laurent de la Cabrerisse, Saint Marcel sur Aude, Saint Martin Lalande, Saint Michel de Lanes, Saint Nazaire d'Aude, Saint Papoul, Sainte Valiere, Salleles Cabardes, Salleles d'Aude, Salsigne, Seignalens, Thezan des Corbieres, Tournissan, Tourouzelle, Trausse Minervois, Ventenac Minervois, Villalbe, Villalier, Villarzel Cabardes, Villautou, Villedaigne, Villedubert, Villegly, Villemoustaussou, Villeneuve Minervois, Villeneuve les Montreal in Villesiscle,
 —
 v departmaju Hérault: Beaufort, Montels, Olonzac in Oupia.
 Vse odobrene sorte vinske trte
 Hrvaška
 Vsa vinorodna območja (coni B in C)
 Vse odobrene sorte vinske trte
 Italija
 Vinorodna območja Benečije, Furlanije – Julijske krajine, avtonomne pokrajine Trento, avtonomne pokrajine Bolzano, Lombardije, Piemonta, Emilije–Romanje, Toskane, Abrucev in Apulije ter območje zaščitene označbe porekla „Orvieto“ (cona C)
 Vse odobrene sorte vinske trte
 Madžarska
 Vsa vinorodna območja (cona C)
 Vse odobrene sorte vinske trte
 Avstrija
 Vsa vinorodna območja (cona B)
 Vse odobrene sorte vinske trte
 Romunija
 Vsa vinorodna območja (coni B in C)
 Vse odobrene sorte vinske trte
 Slovenija
 Vsa vinorodna območja (coni B in C)
 Vse odobrene sorte vinske trte
 Slovaška
 Vsa vinorodna območja (coni B in C)
 Vse odobrene sorte vinske trte


type: other

text:
VS00008086
 Pravosodni bilten (PB) št. 3/2016, str. 175
 Evropsko sodišče za človekove pravice (ESČP) - pristojnost in sestava sodišča - dostop do sodnega varstva - sodbe evropskega sodišča za človekove pravice (ESČP) - sodbe ESČP zoper Republiko Slovenijo
 SLOVENIJA PRED ESČP - Kratek pregled za obdobje 1994?2016(1)
 Namen tega prispevka, sicer pripravljenega za Šolo evropskega prava 10. maja 2016 v Portorožu, je na kratko predstaviti Evropsko sodišče za človekove pravice (v nadaljevanju: Sodišče) in zadnje reforme njegovega nadzornega mehanizma, pa tudi celosten pregled pomembnejših zadev, ki jih je Sodišče doslej izdalo proti Sloveniji. Gre za pilotne in "kvazipilotne" sodbe, večje skupine zadev ter za pomembnejše sodbe in nekatere druge odločitve predvsem s civilnega in upravnega področja. Kratek opis sodb ali odločitev vsebuje le najpomembnejše poudarke ter omogoča identifikacijo sodne prakse, izdane na posameznem področju. V samih besedilih odločitev je seveda mogoče najti veliko več zanimivih pravnih vidikov obravnavanih problemov in podrobnosti.
 Organizacija Sodišča in zadnje reforme nadzornega mehanizma EKČP
 Republika Slovenija je Evropsko konvencijo o človekovih pravicah (v nadaljevanju: EKČP ali Konvencija) podpisala 14. maja 1993 in ratificirala 13. junija 1994. Veljati je začela 28. junija 1994, kar je pomembno za časovno pristojnost Sodišča.
 Nadzorni organ EKČP je stalno Sodišče, ki šteje 47 sodnikov, kolikor je držav pogodbenic EKČP in članic Sveta Evrope. Sodniki zasedajo v petih oddelkih. Oddelki so sestavljeni uravnoteženo: sodniki z daljšim in krajšim stažem, sodniki različnih profilov (prej sodniki, tožilci, odvetniki, profesorji itd.) in specializacij (strokovnjaki za civilno, kazensko, mednarodno, upravno, delovno pravo ...), iz držav severne in južne, zahodne, srednje in vzhodne Evrope, moški in ženske itd. Vsak oddelek ima svojega predsednika.
 Slovenski sodnik Marko Bošnjak, ki je nasledil Petra Jambreka in Boštjana M. Zupančiča, je član četrtega oddelka. Do nedavnega je bil sodnik posameznik za Slovenijo francoski sodnik André Potocki, letos ga je nasledil litvnski sodnik Egidijus K?ris.
 Sodišče zaseda v sestavi senata sedmih sodnikov, odbora treh sodnikov in sodnika posameznika, ki so formirane v okviru enega od petih oddelkov. Zadeve obravnava tudi veliki senat sedemnajstih sodnikov, ki ga sestavljajo predsednik Sodišča, podpredsednika, predsedniki vseh oddelkov, nacionalni sodnik ter sodniki, ki niso bili udeleženi v obravnavi v oddelku (peti odstavek 26. člena Konvencije). Sodišče zaseda tudi v plenumu, ki je namenjen organizacijskim zadevam (25. člen) in razpravlja tudi o sodni politiki. Sodno pisarno sestavljajo pravni oddelki, v kateri sodnikom pomagajo pri obravnavi primerov, Sodišče pa sestavljajo še direktorat Pravnega svetovalca (Juriskonzula), služba za stike z javnostjo in druge službe (24. člen).
 Izjemna preobremenjenost Sodišča in z njo povezan strah pred kolapsom nadzornega sistema sta v zadnjih letih vodila do več reform, namenjenih večji učinkovitost Sodišča. Štiri medvladne konference, v Interlaknu, Izmiru, Brightonu in marca lani še v Bruslju so pomembni mejniki v preobrazi nadzornega sistema. Sprejeti so bili Protokoli št. 14, št. 15 in št. 16, pri čemer je do zdaj začel veljati le Protokol št.14. Poudarek je na deljeni odgovornosti (angl. shared responsibility) med Sodiščem in državami članicami na vseh ravneh pri izvajanju Konvencije. Govorimo o obdobju subsidiarnosti, ki udejanja načelo subsidiarnosti, v okviru katerega je poudarjena vloga domačih organov, predvsem sodišč, pri uporabi sodne prakse od prve stopnje dalje.
 Načelo subsidiarnosti poudarja odgovornost držav za uveljavljanje konvencijskih jamstev, vključno z zagotavljanjem učinkovitih pravnih sredstev. Države morajo v skladu s 1. členom Konvencije o obveznosti držav pogodbenic spoštovati človekove pravice, vzpostaviti pravne strukture in postopke, ki bodo zagotavljali učinkovito varstvo človekovih pravic in temeljnih svoboščin, kot predvidevata 6. (pravica do poštenega sojenja) in 13. člen (pravica do učinkovitega pravnega sredstva). Ti dve pravici sta temeljni.
 Postopkovna jamstva in učinkovita pravna sredstva morajo biti na voljo pritožnikom glede vseh pravic, ki jih Konvencija varuje. Sodišče je ugotovilo številne kršitve izključno zaradi nespoštovanja postopkovnih jamstev - gre predvsem za 2. (pravica do življenja) in 3. člen (prepoved mučenja ter nečloveškega ali ponižujočega ravnanja), v katerih sta materialni in postopkovni vidik pogosto ločeno obravnavana; podobno razlikovanje pa bi lahko našli tudi v drugih členih Konvencije.
 Druga plat načela subsidiarnosti je, da mora Sodišče strogo spoštovati merila dopustnosti po 35. členu. Poglavitno postopkovno merilo dopustnosti je prav predhodno izčrpanje domačih pravnih sredstev, kot vsebinsko subsidiarnost pa Sodišče poudarja uporabo konvencijskih meril presoje s strani domačih sodišč. To torej pomeni prenos reševanja konvencijskih problemov v prvih fazah reševanja sporov doma, in ne šele po izčrpanju domačih sodnih poti pred Sodiščem v Strasbourgu.
 Najpomembnejše spremembe, ki jih je prinesel Protokol št. 14, ki se uporablja od leta 2009, najprej kot Protokol št. 14bis, so uvedba sestave sodnika posameznika in poročevalcev iz sodne pisarne v pomoč pri delu sodnikov posameznikov ter nove pristojnosti odbora treh sodnikov. Le-ta zdaj lahko izda tudi sodbo, kadar je temeljno vprašanje v tovrstni zadevi, ki se nanaša na razlago ali uporabo Konvencije ali njenih protokolov, že del uveljavljene sodne prakse Sodišča (angl. well-established case law oziroma s kratico WECL). Namen teh sprememb je bila razbremenitev glavnih senatov in optimizacija sodnikovega dela. Uveden je bil tudi nov pogoj nedopustnosti (točka b tretjega odstavka 35. člena), kadar za vlagatelja ni nastal znatno neugodnejši položaj, razen če spoštovanje človekovih pravic, opredeljenih v Konvenciji in njenih protokolih, vendarle zahteva obravnavo take pritožbe. Na tej podlagi ni mogoče zavrniti nobene zadeve, ki je ni predtem ustrezno obravnavalo domače sodišče.
 Po teh reformah je tipologija zadev naslednja: zadeve sodnika posameznika; zadeve za odbor treh sodnikov; zadeve za senat sedmih sodnikov, kjer gre za zahtevne sodbe ali odločitve; najzahtevnejše zadeve za veliki senat. Poznavanje tipologije zadev je nujno za razumevanje delovanja Sodišča in njegovih statistik. Kot zanimivost velja dodati, da je v Strasbourgu, v primerjavi s Sodiščem Evropske unije v Luksemburgu, identiteta sodnika poročevalca zaupne narave, lahko je nacionalni sodnik ali kateri koli drug sodnik iz sestave.
 Sodnik posameznik lahko odloči, da je posamezna pritožba nedopustna zaradi neizpolnjevanja osnovnih pogojev po 35. členu, ali jo črta s seznama zadev Sodišča, če se taka odločitev lahko sprejme brez dodatne presoje (26. in 27. člen). Ta sestava pomeni izjemo od pravila, da mora o zadevi vedno odločati nacionalni sodnik (četrti odstavek 26. člena). Sodnik posameznik lahko nacionalnega sodnika vpraša za mnenje. Kadar odloča Sodišče v sestavi sodnika posameznika, mu pomagajo poročevalci, ki delujejo pod vodstvom predsednika Sodišča. Pred uvedbo Protokola št. 14 je o takih zadevah odločal odbor treh sodnikov.
 Odbor treh sodnikov soglasno odloča o tem, ali je zadeva nedopustna ali jo črta s seznama zadev (28. člen). Poleg tega lahko tudi odloči, da je zadeva dopustna in hkrati izda sodbo o njej, če je temeljno vprašanje, ki se nanaša na razlago ali uporabo Konvencije ali njenih protokolov, že del uveljavljene sodne prakse Sodišča (WECL).
 Senat sedmih sodnikov odloča o dopustnosti in vsebini tehtnih pritožb. Lahko pa seveda najprej ločeno odloči o dopustnosti pritožbe, čeprav je to dandanes bolj redko. Tudi taka skupna odločitev je sprememba politike odločanja z namenom poenostavitve sodnega postopka.
 Po reformi nadzornega mehanizma s Protokolom št. 14 je delo senatov torej rezervirano za zahtevnejše zadeve, vložene po 34. členu s strani posameznikov ali pravnih oseb, nevladnih organizacij in skupin posameznikov. Meddržavne zadeve (33. člen) so vedno v pristojnosti senata. V takih zadevah se odločitve o dopustnosti praviloma sprejemajo ločeno.
 Veliki senat sedemnajstih sodnikov je pristojen za obravnavo zadev v treh primerih: če mu je zadevo prepustil senat (30. člen) ali kot neke vrste druga stopnja, po zahtevi ene od strank za predložitev velikemu senatu v treh mesecih po izdaji sodbe senata (31. člen) ali pa na zahtevo Odbora ministrov. Postopek pred velikim senatom je najzahtevnejši in poteka v obeh uradnih jezikih. Praviloma se opravi javna obravnava, kar je pred senati bolj redko.
 Senat zadevo odstopi velikemu senatu, če načenja pomembno vprašanje v zvezi z razlago Konvencije ali njenih protokolov ali če bi rešitev vprašanja lahko privedla do protislovja s predhodno izrečeno sodbo Sodišča. Gre torej za najpomembnejši mehanizem usklajevanja sodne prakse. Stranki se morata z odstopom zadeve za zdaj strinjati (30. člen).
 Po izreku sodbe senata lahko stranke v treh mesecih zaprosijo za predložitev zadeve v ponovno obravnavo velikemu senatu (43. člen). Svet petih sodnikov zahtevo sprejme, če se zastavlja pomembno vprašanje v zvezi z razlago ali uporabo Konvencije ali če gre za vprašanje splošnega pomena (drugi odstavek 43. člena). In nazadnje, tudi Odbor ministrov lahko zaprosi veliki senat za svetovalno mnenje (47. člen) ali za ugotovitev, da država pogodbenica ne spoštuje končne sodbe (četrti odstavek 46. člena), za zdaj pa ti dve možnosti še nista bili uporabljeni.
 Vse odločitve velikega senata, senata ter odbora treh sodnikov so dostopne na spletni strani Sodišča z uporabo iskalnika HUDOC (http://hudoc.echr.coe.int). Prav tako so po nekaj urah na spletišču ESČP dostopni posnetki obravnav in napovedi javnih obravnav z uradnimi dokumenti Sodišča in izjavami za javnost (www.echr.coe.int/).
 Sporočila za javnost pod posamezno sodbo omogočajo hiter pregled njene vsebine. Osnovne informacije za starejše sodbe je mogoče najti v dokumentu "Podatki o zadevi" (angl. Case details). Odločitve sodnika posameznika niso objavljene na spletni strani Sodišča. O tovrstnih odločitvah so pritožniki obveščeni pisno.
 Večje spremembe v delu Sodišča bosta prinesla tudi Protokola št. 15 in 16, ki še nista začela veljati. Protokol št. 15 prinaša pomembne vsebinske spremembe, in sicer sklicevanje na načelo subsidiarnosti in doktrino prostega polja presoje v preambuli Konvencije. V odločitvah je že zaslediti konceptualne spremembe sodne prakse glede teh vprašanj. Poleg tega bo rok, v katerem morajo stranke vložiti pritožbo na Sodišče, skrajšan s sedanjih šestih na štiri mesece. Med drugim bo odpravljena tudi pravica stranke, da nasprotuje obravnavi zadeve pred velikim senatom na predlog senata.
 Protokol št. 16, tako imenovani protokol dialoga, prinaša najvišjim nacionalnim sodiščem držav pogodbenic možnost zastavljanja vprašanj Sodišču z namenom pridobitve svetovalnega mnenja. Pri tem bo imelo Sodišče diskrecijsko pravico odločiti, ali bo na vprašanje odgovorilo ali ne. Zastavljeno vprašanje se bo moralo nanašati na tolmačenje pravic in temeljnih svoboščin iz EKČP ali njenih protokolov. Svetovalna mnenja ne bodo zavezujoča. Protokol št. 16 je Slovenija podpisala in ratificirala med prvimi. Začel bo veljati, ko ga bo podpisalo in ratificiralo deset držav.
 Na pobudo nekdanjega predsednika Sodišča Deana Spielmanna so oktobra lani začeli sodelovati ESČP in najvišji sodišči države gostiteljice, Francije, Cour de cassation in Conseil d'État, in sicer v okviru vzpostavljanja mreže najvišjih sodišč (angl. network of superior courts), ki je še v preskusni fazi. Namen vzpostavljanja mreže je pretok informacij o sodni praksi in drugih informacij, ki naj bi državam pogodbenicam olajšal učinkovito izvajanje Konvencije, pa tudi obogatil ESČP. Vrhovno sodišče Republike Slovenije je ESČP uradno izrazilo interes za vključitev v mrežo, ki bo hkrati do določene mere pomenila tudi podporo Protokolu št. 16, ko bo začel veljati.
 Poleg reform nadzornega mehanizma je Sodišče tudi navznoter opravilo veliko samoizpraševanja in prilagodilo delovne metode pri obravnavi različnih tipov zadev, od najtežjih do zadev sodnika posameznika. Uvedena je bila začetna triaža zadev s takojšnjim obravnavanjem tistih, ki ne izpolnjujejo kriterijev dopustnosti po 35. členu. Lansko leto je bil tako odpravljen zaostanek zadev sodnika posameznika, ki so pred petimi leti precej dušile nadzorni sistem, saj je bilo leta 2011 samo tovrstnih zadev odprtih več kot 100.000 (40.000 samo proti Ruski federaciji). Za primer: leta 2012 je sodnik posameznik za Slovenijo sprejel odločitev v 1314 zadevah, leta 2013 v 845, leta 2014 v 352 in leta 2015 v 224.
 Od 1. januarja 2014 dalje so v veljavi tudi strožji formalni pogoji dostopa k Sodišču na podlagi spremenjenega 47. člena Poslovnika Sodišča. Vlogo je treba predložiti na novem obrazcu, izpolniti vsa polja, priložiti vse potrebne dokumente in izpolniti druge formalnosti. Zdaj šele pravilno vložena vloga prekine potek šestmesečnega roka za pristop k Sodišču, prej je bilo upoštevano že prvo pismo pritožnikov. Posledica neupoštevanja strožjih meril je, da vloga ni dodeljena nobenih sodniški sestavi in se spis uniči. V mejnih primerih odloči sam predsednik Sodišča in prostor je tudi za izjeme.
 Dosedanje sodbe, izdane proti Republiki Sloveniji
 Na podlagi statističnih podatkov, dostopnih na spletni strani Sodišča, je bilo do 1. maja 2016 izdanih 338 sodb proti Republiki Sloveniji. Od tega je Sodišče v 318 sodbah ugotovilo, da je prišlo do najmanj ene kršitve EKČP.
 Podatki o kršitvah po posameznih členih EKČP so naslednji:
 2 sodbi - 2. člen (zaradi pomanjkanja učinkovite preiskave glede pravice do življenja),
 21 sodb - 3. člen (prepoved mučenja ter nečloveškega ali ponižujočega ravnanja),
 6 sodb - 3. člen (zaradi pomanjkanja učinkovite preiskave glede prepovedi mučenja ter nečloveškega ali ponižujočega ravnanja),
 6 sodb - 5. člen (pravica do svobode in varnosti),
 19 sodb - 6. člen (pravica do poštenega sojenja, drugo kot spodaj),
 262 sodb - 6. člen (prekomerno trajanje postopkov),
 10 sodb - 8. člen (pravica do spoštovanja zasebnega in družinskega življenja),
 1 sodba - 10. člen (svoboda izražanja),
 265 sodb - 13. člen (pravica do spoštovanja zasebnega in družinskega življenja),
 1 sodba - 14. člen (prepoved diskriminacije),
 2 sodbi - 1. člen Prvega protokola (varstvo premoženja).
 Statistike za leto 2015 so naslednje: izdanih je bilo 15 sodb in 248 nedopustnih ali črtanih zadev, od tega 224 zadev sodnika posameznika.
 Konec leta 2015 je bilo 1650 odprtih zadev proti Sloveniji, kar je 2,5 % vseh odprtih zadev pred Sodiščem. Število trenutno odprtih zadev se giblje v podobnih okvirih. Slovenija je tako med desetimi državami z največ odprtimi zadevami, predvsem na račun dveh velikih skupin, ki skupaj štejeta približno 1470 zadev, povezanih z večjim številom pritožnikov. O njih pozneje, pri opisu pilotnih sodb velikega senata proti Sloveniji.
 Trenutno je pred Sodiščem odprtih tudi približno 120 zadev, ki so dodeljene senatu in zadevajo različne zatrjevane kršitve (predvsem po 6. členu Konvencije in 1. členu Prvega protokola). Od tega je bilo približno 40 zadev že poslanih Vladi RS v odgovor. Preostalo so zadeve sodnika posameznika in odbora treh sodnikov.
 Prve sodbe proti Republiki Sloveniji
 Leta 2000 je Sodišče v zadevi Majarič proti Sloveniji, št. 28400/95, 8. februar 2000, ugotovilo, da je prišlo do kršitve 6. člena zaradi pretirane dolžine kazenskega postopka. To kršitev je leta 1998 že ugotovila Evropska komisija za človekove pravice,(2) ki je bila ukinjena z reformo nadzornega mehanizma po Protokolu št. 11. Ta protokol je vzpostavil stalno delujoče Sodišče v Strasbourgu.
 Prav tako leta 2000 je Sodišče izdalo odmevno sodbo Rehbock proti Sloveniji, št. 29462/95, 28. november 2000, v kateri je ugotovilo, da je bila podana kršitev 3. člena Konvencije zaradi ravnanja, ki ga je bil pritožnik deležen med policijskim odvzemom prostosti, ne pa med bivanjem v priporu. Prav tako je prišlo do kršitve 5. člena, ki zagotavlja pravico do svobode in varnosti, ter 8. člena zaradi neupravičenega nadzora pritožnikovega dopisovanja s tedanjo Komisijo.
 Leta 2001 je Sodišče v zadevi Tričković proti Sloveniji, št. 39914/98, 12. junij 2001, prisluhnilo argumentom slovenske vlade in ugotovilo, da ni prišlo do prekomernega trajanja v postopku pred Ustavnim sodiščem o izplačilu akontacij izplačil vojaških pokojnin medicinskemu tehniku, ki je bil prej zaposlen v Jugoslovanski ljudski armadi. Postopek je trajal malo več kot dve leti in sedem mesecev.
 Leta 2001 je na področju prekomernega trajanja domačih postopkov v odločitvi o dopustnosti v zadevi Belinger proti Sloveniji(3) (odl.), št. 42320/98, 2. oktober 2001, Sodišče zavrnilo argumente vlade o učinkovitosti tožbe v upravnem sporu in ustavne pritožbe. Ta zadeva se je končala s prijateljsko poravnavo med pritožnikom in slovensko vlado leta 2002.
 Odločitvi Belinger je leta 2005 sledila prelomna "kvazipilotna" zadeva Lukenda proti Sloveniji, št. 23032/02, ESČP 2005 X, kjer je Sodišče ugotovilo kršitev 6. in 13. člena Konvencije. Tedanje trajanje sodnih postopkov in neučinkovitost pravnih sredstev je opredelilo kot sistemski problem. Na podlagi 46. člena Konvencije je Slovenijo pozvalo, da bodisi spremeni obstoječo pravno ureditev bodisi uvede nova pravna sredstva za učinkovito uveljavljanje pravice do sojenja v razumnem roku v skladu s konvencijskimi standardi. Tedaj je bilo pred Sodiščem odprtih približno 500 primerov s tega področja. Omeniti velja, da je sodba Lukenda sovpadala z odločitvijo Ustavnega sodišča U-I-65/05. Kot odgovor na ti sodbi je Ministrstvo za pravosodje RS konec leta 2005 pripravilo projekt na področju odprave sodnih zaostankov, ki ga je poimenovalo projekt Lukenda. Najpomembnejši del tega projekta je bilo sprejetje Zakona o varstvu pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja (ZVPSBNO).
 Med prve odmevnejše sodbe spada tudi Matko proti Sloveniji, št. 43393/98, 2. november 2006. Sodišče je odločilo, da je Slovenija kršila 3. člen s tem, da ni zagotovila učinkovite preiskave pritožnikovih navedb o neprimernem ravnanju policije. Navedbe so bile podkrepljene z zdravniškimi izvidi. Policijska preiskava ni izpolnjevala zahtev nepristranskosti, prav tako državni tožilec ni izvedel neodvisnih ukrepov, ki bi bili namenjeni preverjanju policijskih sklepov.
 Sodbe velikega senata proti Republiki Sloveniji
 Veliki senat sedemnajstih sodnikov je doslej obravnaval štiri zadeve proti Sloveniji. Tri zadeve spadajo med tako imenovane tranzicijske zadeve, in sicer Kovačić in ostali proti Sloveniji [VS], št. 44574/98, 45133/98 in 48316/99, 3. oktober 2008, Ališić in ostali proti Bosni in Hercegovini, Hrvaški, Srbiji, Sloveniji in Makedoniji [VS], št. 60642/08, 16. julij 2014, v katerih je šlo za varčevalce Ljubljanske banke izven Slovenije, ter Kurić in ostali proti Sloveniji [VS], št. 26828/06, ESČP 2012, o izbrisanih. V tej zadevi je veliki senat izdal dve sodbi, glavno leta 2012 in o pravičnem zadoščenju leta 2014 (Kurić in ostali proti Sloveniji (pravično zadoščenje) [VS], št. 26828/06, ESČP 2014).
 V zadevi Kovačić in drugi proti Sloveniji so se trije hrvaški varčevalci Ljubljanske banke pritoževali zaradi nezmožnosti razpolaganja s starimi deviznimi prihranki, ki so jih vložili pri zagrebški podružnici stare Ljubljanske banke pred razpadom Socialistične federativne republike Jugoslavije (SFRJ). Slovenija je trdila, da je prevzem državnega varstva za preostale devizne vloge vprašanje nasledstva po SFRJ, pritožniki in Hrvaška pa so trdili, da gre za civilnopravno razmerje med vlagatelji in banko. Ker sta bila med postopkom dva pritožnika poplačana iz premoženja zagrebške podružnice, je Sodišče menilo, da je, upoštevaje posebne okoliščine zadeve, utemeljeno tudi od tretjega pritožnika pričakovati, da se obrne na hrvaška sodišča, ter zadeve zbrisalo s seznama zadev. Poleg tega je zaradi razsežnosti problematike in velikega števila odprtih zadev Sodišče kot obiter dictum vse države naslednice pozvalo, naj v medsebojnih pogajanjih čim prej rešijo odprta vprašanja jamstva za devizne vloge.
 Nekaj let pozneje, leta 2014, je v pilotni sodbi Ališić in ostali proti Bosni in Hercegovini, Hrvaški, Srbiji, Sloveniji in Makedoniji, ki se je nanašala na neizplačilo starih deviznih vlog v podružnici Ljubljanske banke v Sarajevu in podružnici Invest banke Beograd v Tuzli, Sodišče ugotovilo, da gre za sistemski problem ter da sta Slovenija in Srbija kršili 1. člen Prvega protokola in 13. člen Konvencije. Sodišče se je pri tem oprlo na dejstvo, da je stara Ljubljanska banka pod nadzorom države, določena dokazila, da je bila večina finančnih sredstev prenešena iz Sarajeva v Ljubljano, kjer so tudi končala, ter na odločitve slovenskih sodišč po odpravi prekinitve postopkov, da je stara Ljubljanska Banka odgovorna za nekdanje podružnice. Ni se strinjalo s Slovenijo in Srbijo, da bi moral biti dolg v nasledstvenih pogajanjih razdeljen v skladu s teritorialnim načelom, temveč je menilo, da bi bilo treba uporabiti načelo "enakovrednih deležev". Poudarilo je, da so za preostale stare devizne vloge našli rešitve, tudi če so nasledstvena pogajanja še trajala. Pritožniki v tej zadevi pa so čakali predolgo in trpeli nesorazmerno breme. Sodišče je prav tako odločilo, da preostale države, ki so bile stranke v postopku, niso kršile Konvencije in njenih protokolov.
 Sodišče je Sloveniji in Srbiji naložilo izplačilo nematerialne škode in stroškov. Glede materialne škode je Sloveniji naložilo, da mora v enem letu in pod nadzorom Odbora ministrov sprejeti vse potrebne ukrepe, vključno s spremembami zakonodaje, ki bodo pritožnikom in vsem drugim, ki so v enakem položaju, omogočili izplačilo starih deviznih vlog pod enakimi pogoji kakor varčevalcem, ki so imeli take vloge v domačih podružnicah slovenskih bank. Podobno je naložilo Srbiji. To pa ne velja za tiste varčevalce, ki so že bili poplačani. Odložilo je tudi obravnavanje vseh podobnih vlog.
 22. junija 2015 je Državni zbor RS sprejel Zakon o načinu izvršitve sodbe Evropskega sodišča za človekove pravice v zadevi številka 60642/08 (Ališić in ostali), ki je vzpostavila posebno odškodninsko shemo za izplačilo starih deviznih vlog in postopek. Ta pilotna zadeva je v Strasbourgu še vedno odprta. Eno od dveh prej omenjenih velikih skupin zadev proti Sloveniji tvorijo zadeve, ki so jih vložili bosanski in hrvaški varčevalci Ljubljanske banke. Trenutno je takih zadev približno 1400, pri čemer je nekaj vlog vložilo več sto pritožnikov.
 Prav tako je pilotna že omenjena zadeva Kurić in ostali proti Sloveniji. Veliki senat je leta 2012 potrdil sodbo senata, da je Slovenija z zakonodajno rešitvijo, s katero nekdanji državljani SFRJ s stalnim prebivališčem v Sloveniji pred razglasitvijo neodvisnosti niso mogli predvideti posledic nevložitve prošnje za slovensko državljanstvo, z izbrisom iz registra stalnega prebivalstva, ki je temu sledil, ter njegovimi posledicami kakor tudi brez posamičnega obveščanja teh oseb kršila njihove pravice po 8. in 13. členu Konvencije. Poleg tega je veliki senat ugotovil tudi kršitev 14. člena, ki govori o prepovedi diskriminacije, saj so bili izbrisani kot nekdanji državljani SFRJ obravnavani manj ugodno kot tisti, ki so imeli status tujca. Z devetimi glasovi proti osmim pa je razsodilo, da to ne velja za dva pritožnika, ki nista niti poskušala pridobiti dovoljenja za prebivanje.
 Sodišče je Sloveniji naložilo, da v enem letu vzpostavi domačo odškodninsko shemo, in zadržalo odločanje o premoženjski škodi. Pritožnikom, ki so uspeli s pritožbo, je odredilo izplačilo nepremoženjske škode, in sicer v višini 20.000 evrov posameznemu pritožniku, in stroškov postopka.
 Ker je bil Zakon o povračilu škode osebam, ki so bile izbrisane iz registra stalnega prebivalstva, sprejet 21. novembra 2013, torej po poteku enoletnega roka, ki ga je Sodišče naložilo Sloveniji, je veliki senat leta 2014 razsodil o višini materialne odškodnine za šest preostalih pritožnikov. Sodišče njihovim zahtevam ni ugodilo v celoti, po temelju (ne pa tudi po višini) pa je ugodilo njihovim zahtevkom iz naslova socialne pomoči in otroških dodatkov. Zavrnilo je zahtevke iz naslova dodatka za najemnino, izpada dohodka in izgubljenih pokojnin. Pritožnikom je dodelilo zneske v višini mesečnega pavšala 150 evrov od 28. junija 1994, ko je Konvencija začela veljati v Sloveniji, do ponovne pridobitve pravnega statusa. Dvema pritožnikoma je dodelilo tudi mesečni pavšal 80 evrov za otroke od njihovega rojstva oziroma 28. junija 1994 do polnoletnosti oziroma ponovne pridobitve statusa ustreznega pritožnika.
 Drugo omenjeno večjo skupino odprtih zadev proti Sloveniji tvori približno 70 zadev, ki jih je vložilo več kot tisoč pritožnikov.
 Poleg opisanih tranzicijskih zadev je veliki senat leta 2009 obravnaval zadevo Šilih proti Sloveniji [VS], št. 71463/01, 9. april 2009, kjer je bila pod vprašaj postavljena učinkovitost slovenskega sodnega sistema v primeru domnevnih smrti zaradi zdravniške malomarnosti. Sin pritožnikov je umrl v bolnišnici po prejemu injekcije proti alergiji. Starša sta kot subsidiarna tožilca sprožila kazenski pregon zoper zdravnico in v pravdnem postopku vložila odškodninsko tožbo. Sodišče je poudarilo, da v primerih domnevne zdravniške malomarnosti po 2. členu Konvencije od držav ne zahteva, da sprožijo kazenski postopek; zadostna bi bila bodisi civilna bodisi kazenska učinkovita pravna pot. V tem primeru je bil kazenski postopek predolg, civilni postopek pa vmes prekinjen, čakajoč na izid kazenskega postopka. Poleg tega se je v civilnem postopku zvrstilo večje število sodnikov na prvi stopnji. Sodišče je ugotovilo, da domači organi zadeve niso obravnavali s potrebno skrbnostjo in da je bil 2. člen kršen.
 Ta zadeva je prelomna, saj je Sodišče z njo razširilo svojo časovno pristojnost z "oddvojljivostjo" (angl. detachability) postopkovnih obveznosti v primerih, kjer je prišlo do sumljive smrti, preden je Konvencija začela veljati v posamezni državi pogodbenici. To pristojnost je omejilo samo na procesna dejanja in/ali opustitve, do katerih je prišlo po pomembnem datumu. Poleg tega mora obstajati pristna povezava (angl. genuine connection) spora med smrtjo in začetkom veljavnosti Konvencije za toženo državo.
 Po Lukendi
 Zadevi Lukenda je leta 2006 sledilo večje število sodb, s katerimi je Sodišče ugotovilo, da sta bila 6. in 13. člen kršena zaradi prekomernega trajanja domačih postopkov. Kmalu po začetku uporabe ZVPSBNO 1. januarja 2007 je Sodišče izdalo načelne odločitve, s katerimi se je izreklo o učinkovitosti nove ureditve. Zakon je imel tudi prehodni 25. člen za primer zadev, ki so že bile vložene v Strasbourgu in pri katerih so se domači postopki že končali. Izrecno je bil predviden postopek poravnave po posredovanju zadev vladi.
 V zadevi Grzinčič proti Sloveniji, št. 26867/02, ESČP 2007 V (izvlečki), je Sodišče odločilo, da skupek pravnih sredstev po ZVPSBNO načeloma ustreza kriterijem učinkovitosti, kadar gre za postopke na prvi in drugi stopnji, ter da jih morajo izčrpati tudi posamezniki, ki so do tedaj že vložili pritožbo na ESČP. Drugače je odločilo v zadevah, ki so bile že poslane vladi v odgovor. Več sodb je bilo izdanih za to drugo kategorijo zadev. Za že omenjeno prvo kategorijo zadev pa je tej sodbi sledila odločitev o nedopustnosti Korenjak proti Sloveniji (odl.), št. 463/03, 15. maj 2007.
 V zadevi Žunič proti Sloveniji (odl.), št. 24342/04, 18. oktober 2007, je pritožnik uporabil pospešitvena sredstva zaradi trajanja tedaj pendentnega postopka pred prvo stopnjo. Sodišče je vlogo razglasilo za nedopustno, opozorilo pa je, da mora država posameznikom, ki so uspešno izčrpali pospešitvena sredstva, omogočiti hiter dostop do uveljavljanja odškodninskega zahtevka.
 V zadevi Tomažič proti Sloveniji, št. 38350/02, 13. december 2007, ki je zadevala prekomerno trajanje postopka pred Ustavnim sodiščem, je Sodišče ugotovilo, da se ZVPSBNO ne uporablja za postopke pred Ustavnim sodiščem in da je prišlo do kršitve Konvencije. V zadevi Robert Lesjak proti Sloveniji, št. 33946/03, 21. julij 2009, pa je Sodišče prav tako menilo, da tedanja zakonodajna rešitev ne predvideva učinkovitih pravnih sredstev za pospešitev postopkov pred Vrhovnim sodiščem. To je bilo spremenjeno z novelo zakona.
 Sodišče je tudi pri drugih odločitvah obravnavalo nekatere vidike uporabe ZVPSBNO, večinoma pa je sledilo precedensom, vzpostavljenim z zgornjimi primeri, ter o zadevah bodisi odločilo s sodbo bodisi z odločitvijo o nedopustnosti. Veliko takih odločitev je sprejel sodnik posameznik. V nekaj zadevah je bila sklenjena prijateljska poravnava med pritožnikom in vlado ter so bile zbrisane s seznama zadev.
 Vse do leta 2012 Sodišče ni ugotovilo kršitve 6. in 13. člena zaradi prekomernega trajanja postopkov, za katere je bil ZVPSBNO razglašen za učinkovitega. V zadevi Jama proti Sloveniji, št. 48163/08, 19. julij 2012, pa je Sodišče prvič ugotovilo, da v primeru še trajajočega postopka, kjer je posameznik uspešno uporabil pospešitvena sredstva, pa kljub temu ni prišlo do bistvenega napredka v postopku, ni dopustno, da pritožniku ni bil omogočen hiter dostop do zahtevka za pravično zadoščenje. V zadevah Sedminek proti Sloveniji, št. 9842/07, 24. oktober 2013, in Zavodnik proti Sloveniji, št. 53723/13, 21. maj 2015, je Sodišče ugotovilo, da ZVPSBNO ni učinkovit glede prekomerne dolžine stečajnih postopkov.
 V več zadevah je Sodišče ugotovilo kršitev konvencijskih pravic zaradi zakonske meje višine odškodnine 5.000 evrov v primerih izredno dolgih postopkov, zaradi nezadostne odškodnine, dodeljene doma, ali zaradi trajanja postopkov po ZVPSBNO, kakor npr. v zadevah Madžarević proti Sloveniji, št. 38975/05, 15. maj 2012, Bubnik proti Sloveniji, št. 72072/12, 16. oktober 2014, Hajrudinović proti Sloveniji, št. 69319/12, 21. maj 2015, ter Stibilj proti Sloveniji, št. 1446/07 in 5667/07, 6. oktober 2015.
 Vsekakor so sodbe s tega področja v zadnjih letih redkejše, zahvaljujoč domačim sredstvom, ki jih je vzpostavil ZVPSBNO, domačim odškodninam in seveda ukrepom, sprejetim v pravosodju, za odpravo problema prekomernega trajanja sodnih postopkov.
 Skupina zadev o pripornih pogojih v slovenskih zaporih
 V zadevah Mandić in Jović proti Sloveniji, št. 5774/10 in 5985/10, 20. oktober 2011, ter Štrucl in ostali proti Sloveniji, št. 5903/10, 6003/10 in 6544/10, 20. oktober 2011, je Sodišče obravnavalo razmere in pogoje prestajanja pripora in kazni zapora v Zavodu za prestajanje kazni zapora Ljubljana. Pritožniki so zatrjevali kršitev pravice do prepovedi mučenja oz. ponižujočega in nečloveškega ravnanja iz 3. člena, pravice do zasebnega in družinskega življenja iz 8. člena ter pravice do učinkovitega pravnega sredstva iz 13. člena Konvencije. Senat je leta 2011 ugotovil, da sta bili vsem kršeni pravici iz 3. in 13. člena, zatrjevana kršitev pravice iz 8. člena EKČP pa je bila v delu očitno neutemeljena, v delu pa so bile trditve o kršitvah podane izven šestmesečnega roka iz prvega odstavka 35. člena.
 Tema, vodilnima sodbama so v letih 2012 in 2014 sledile sodbe Praznik proti Sloveniji, št. 6234/10, 28. junij 2012, Štrukelj proti Sloveniji, št. 6011/10, 27. februar 2014, in Četić proti Sloveniji, št. 7054110, 27. februar 2014. Vse so zadevale pogoje v Zavodu za prestajanje kazni zapora Ljubljana. Podobno zadevo, Lalić in ostali proti Sloveniji (odl.), št. 5711/10, 27. september 2011, ki je zadevala pogoje v zaprtem oddelku zapora na Dobu, je Sodišče zavrnilo leta 2011.
 Vzorcem, vzpostavljenim z zgoraj naštetimi zadevami, je sledilo večje število zadev, ki jih je obravnaval sodnik posameznik ali druge sestave Sodišča. Posamezne zadeve s tega področja obravnavajo nove vidike vprašanja ustreznosti pripornih in zapornih pogojev ter kaznovalnih režimov.(4)
 Omeniti velja tudi zadevo Bizjak proti Sloveniji, št. 25516/12, 8. julij 2014, v kateri je Sodišče odločilo, da je odškodninska zahteva po 179. členu Obligacijskega zakonika, kot jo tolmačijo domača sodišča, postala učinkovito pravno sredstvo za pritožbe zapornikov, ki so že odpuščeni s prestajanja kazni.
 Postopkovne garancije po 6. členu - neodvisnost in nepristranskost sodišč
 Sodišče je obravnavalo več zadev proti Sloveniji, v katerih je ugotovilo kršitev načela nepristranskosti po 6. členu, in sicer Švarc in Kavnik proti Sloveniji, št. 75617/01, 8. februar 2007, Pečnik proti Sloveniji, št. 44901/05, 27. september 2012, ter Peruš proti Sloveniji, št. 35016/05, 27. september 2012, kakor tudi HIT, d. d., Nova Gorica proti Sloveniji, št. 50996/08, 5. junij 2014. V vseh teh zadevah je šlo za vprašanje predhodne vpletenosti sodnikov v domačih postopkih oziroma njihovih vlog v predhodnih fazah postopka. V zadevi Gaspari proti Sloveniji, št. 21055/03, 21. julij 2009, je šlo za kršitev načela kontradiktornosti zaradi nevročitve pisanj nasprotni stranki v postopku pred Ustavnim sodiščem.
 Leta 2015 je Sodišče izdalo tudi sodbo Adžajić proti Sloveniji, št. 71872/12, 8. oktober 2015, v povezavi s katero so domača sodišča izdala zamudno sodbo zoper pritožnico, ki je neuspešno izpodbijala nepravilno vročitev tožbe. Pritožnica tudi ni uspela s predlogom za vrnitev v prejšnje stanje, ker je zamudila objektivni rok. Sodišče je presojalo, ali sta bili pritožnici omogočena pravica do obojestranskega zaslišanja in zagotovljena enakost orožij. Strinjalo se je z vlado, da je bila pritožnica malomarna, vendar pa so bile posledice nesorazmerne in je bil 6. člen kršen.
 V drugačnih okoliščinah je Sodišče v prej omenjeni zadevi Zavodnik proti Sloveniji leta 2015 odločilo, da pritožnik ni bil pravilno obveščen o obravnavi v njegovem primeru. Prav tako je v prvi letošnji sodbi, Perak proti Sloveniji, št. 37903/09, 1. marec 2016, Sodišče odločilo, da je prišlo do kršitve 6. člena, saj pritožnik ni imel možnosti sodelovanja v postopkih pred Vrhovnim sodiščem.
 V zadevi Korošec proti Sloveniji, št. 77212/12, 8. oktober 2015, je šlo za možnost izpodbijanja izsledkov izvedenskega mnenja invalidske komisije Zavoda invalidskega in pokojninskega zavarovanja v domačem postopku. Sodišče je poudarilo, da je v primerih, ko je odločitev domačega sodišča v bistvenem odvisna od izvedenskega mnenja kot ključnega dokaza, potrebna posebna skrbnost, da ga izdela nepristranski izvedenec. Upoštevaje odločilne kriterije je ugotovilo, da je bilo v tem primeru kršeno načelo enakosti orožij.
 8. člen - družinsko in/ali zasebno življenje
 Sodišče je obravnavalo tudi več zadev, kjer so se očetje po 8. členu Konvencije pritoževali, da jim slovenske oblasti niso zagotovile stikov z otroki, ki so živeli z materami, ter pogosto tudi zaradi zamud v sodnih postopkih za določitev skrbništva in stikov. V zadevah Eberhard in M. proti Sloveniji, št. 8673/05 in 9733/05, 1. december 2009, K. proti Sloveniji, št. 41293/05, 7. julij 2011, X. proti Sloveniji, št. 40245/10, 28. junij 2012, ter S. I. proti Sloveniji, št. 45082/05, 13. oktober 2012, je Sodišče ugotovilo, da Slovenija ni izpolnila pozitivnih obveznosti po 8. členu Konvencije in da je bil ta člen kršen.
 V zadevah Trdan in Ć. proti Sloveniji, št. 28708/06, 7. december 2010, ter Z. proti Sloveniji, št. 43155/05, 30. november 2011, kakor tudi Gobec proti Sloveniji, št. 7233/04, 3. oktober 2013, pa je Sodišče ugotovilo, da ni česa očitati delovanju slovenskih oblasti in da 8. člen ni bil kršen. Zadevo Golob proti Sloveniji, št. 42158/06, 14. junij 2011, je razglasilo za nedopustno.
 Posebej velja omeniti zadevo Furman proti Sloveniji in Avstriji, št. 16608/09, 5. februar 2015, ki je odprla vprašanja uporabe uredbe Bruselj IIbis ter Haaške konvencije o civilnopravnih vidikih mednarodne ugrabitve otrok. Pritožnikova zunajzakonska partnerica se je s hčerko na skrivaj preselila v Gradec in pritožnik s hčerko ni mogel imeti stikov navkljub postopkom pred centrom za socialno delo in domačimi sodišči. Materi je bilo nemogoče vročiti odločitve o stikih. Sodišče je ugotovilo kršitev 8. člena zaradi neučinkovitosti domačih postopkov. Sam pritožnik pa ni uporabil Haaške konvencije, kar je tudi omenjeno v obrazložitvi skupaj z dejstvom, da domači organi dolgo časa niso uporabili mednarodnih mehanizmov, ki so jih imeli na voljo. Ni pa sprejelo vladnih argumentov, da domačim sodiščem ni bilo treba uporabiti uredbe Bruselj IIbis. Ugotovilo je tudi, da so pritožbe proti Avstriji očitno neutemeljene.
 V zadevi V. proti Sloveniji, št. 26971/07, 1. december 2011, je Sodišče obravnavalo odvzem dveh otrok in njuno oddajo v rejništvo po sprožitvi kazenskega postopka proti staršema zaradi sumljive smrti tretjega otroka. Prav tako so bili omejeni stiki pritožnikov z otrokoma. Kazensko sodišče je oba pritožnika spoznalo za kriva zaradi povzročitve smrti iz malomarnosti in pritožnico zaradi povzročitve hudih telesnih poškodb tretjemu otroku. Ob upoštevanju začetnih razlogov za omejevanje stikov pritožnikov z otrokoma ter ukrepov domačih organov za olajšanja stikov in morebitne združitve družine je Sodišče ugotovilo, da do kršitve 8. člena ni prišlo.
 V zadevi X. proti Sloveniji, št. 40245/10, 28. junij 2012, je Sodišče obravnavalo odvzem dveh otrok in njuno namestitev v rejniško družino zaradi kazenskega postopka proti pritožniku in njegovi ženi, ki sta bila obtožena zanemarjanja in zlorabe otrok. Prav tako so bile stiki med otroki in starši začasno prepovedani ter vložen predlog za odvzem roditeljske pravice staršema. Sodišče je ugotovilo, da je 8. člen kršen, predvsem zaradi zamud v postopkih in nekaterih pomanjkljivosti.
 V zadevi L. M. proti Sloveniji, št. 32863/05, 12. junij 2014, je Sodišče obravnavalo prisilno pridržanje v psihiatrični bolnišnici v Idriji in Ljubljani. Po 5. členu Konvencije je pritožnica trdila, da ni bila obveščena o razlogih za svoje pridržanje in da ni imela na voljo učinkovitega pravnega sredstva v zvezi z obema obdobjema pridržanja ter nikakršne možnosti za pridobitev odškodnine zaradi nezakonitega odvzema prostosti. Po 8. členu Konvencije se je pritoževala, da so prisilno jemanje zdravil in drugi terapevtski postopki prerasli v grdo ravnanje ali pomenili vsaj poseg v njeno telesno in moralno celovitost, ki jo Konvencija varuje. Sodišče je ugotovilo kršitev 5. člena glede prisilnega pridržanja pritožnice v zaprtih oddelkih psihiatričnih bolnišnic v Idriji in Ljubljani ter v odprtem oddelku Psihiatrične bolnišnice Ljubljana. Prav tako je bil kršen 8. člen, saj je tedanja domača zakonodaja vsebovala zelo malo pravil, ki bi posebej urejala medicinsko obravnavo ljudi s težavami v duševnem zdravju. Pritožnici ni bilo omogočeno ustrezno pravno varstvo proti arbitrarnemu posegu v njeno telesno in moralno celovitost. Na voljo ni imela nobene učinkovite postopkovne možnosti, sodne ali drugačne, da bi vplivala na potek svojega zdravljenja ali da bi to zdravljenje proučil neodvisni organ.
 V zadevi Y. proti Sloveniji, št. 41107/10, 28. maj 2015, je Sodišče obravnavalo tožbo pritožnice Y., ki je bila rojena v Ukrajini, glede poteka kazenskega postopka proti družinskemu prijatelju. Obtožila ga je, da jo je večkrat spolno napadel. Pritoževala se je, da je postopek trajal predolgo, in sicer sedem let od vložitve prijave do prvostopenjske sodbe. Trdila je tudi, da ji je bila med kazenskim postopkom kršena osebna integriteta in da je bila to zanjo travmatična izkušnja, ker jo je med sojenjem zasliševal sam obtoženec.
 Mati tožnice je vložila prijavo proti družinskemu prijatelju in ga obtožila, da je njeno hčer, ki je bila takrat stara 14 let, prisilil v spolne odnose. Družinski prijatelj, ki je bil takrat star 55 let, je vse obtožbe zanikal. Pristojni so med preiskavo in sojenjem zaslišali Y., njenega domnevnega napadalca in vrsto prič ter določili izvedence, ki naj bi razjasnili nasprotujoča si pričanja. Dve ginekološki izvedenski mnenji nista ne potrdili ne zanikali obtožb tožnice, preostala dva izvedenca pa sta prav tako prišla do nasprotujočih si sklepov. Slovenska sodišča so domnevnega napadalca oprostila. Sodišče je ugotovilo kršitev 3. člena,(5) ker oblasti niso zagotovile hitre preiskave in pregona, ter 8. člena, sklicujoč se na mednarodnopravne standarde o položaju žrtev v kazenskih postopkih, ker oblasti niso zaščitile osebne integritete tožnice med kazenskim postopkom.
 10. člen ? svoboda izražanja
 Sodišče je doslej obravnavalo nekaj zadev s področja svobode izražanja. V tovrstnih zadevah gre najpogosteje za kolizijo svobode izražanja s pravico do zasebnosti po 8. členu. Slovenija je bila do zdaj enkrat obsojena zaradi kršitve 10. člena, in sicer gre za zadevo Mladina, d. d., proti Sloveniji, št. 20981/10, 17. april 2014.
 Domača sodišča so odločila, da mora tednik Mladina takratnemu poslancu Srečku Prijatelju, poslancu SNS-a, plačati odškodnino zaradi razžalitve časti in ugleda. Ta je v državnem zboru ob sprejemanju zakona o istospolnih partnerskih skupnostih izjavil: "Predstavljajte si otroka v šoli, po katerega bi prišel oče, ki bi ga pozdravil: 'Čavči. Prišel sem pote. Si že oblečen?'" in to pospremil s kretnjami. Novinar Mladine je v komentarju med drugim poslanca Prijatelja imenoval za "cerebralnega bankrotiranca". Po mnenju Sodišča domača sodišča niso v zadostni meri upoštevala konteksta, v katerem je bila dana sporna izjava, in sloga, uporabljenega v članku. Razlogi domačih sodišč niso bili zadostno utemeljeni za tak poseg v svobodo izražanja tednika Mladine in 10. člen je bil kršen.
 V drugih zadevah, ko so se pritožniki med drugim sklicevali na 10. člen, pa je Sodišče iz različnih razlogov razsodilo, da so zadeve nedopustne. V primeru ZZB NOV in ostali proti Sloveniji (odl.), št. 53292/99, 15. maj 2003, je šlo za kolizijo "osebnostnih pravic" ZZB NOV in njenih članov s pravico do izražanja avtorja monografije Slovenija, ki je pisal o povojnih dogajanjih v Sloveniji, vključno s poboji. Domača sodišča pritožnikom niso priznala aktivne legitimacije, ESČP pa je menilo, da je bila njihova pritožba neutemeljena.
 V zadevi Hvalica proti Sloveniji (odl.), št. 25256/05, 22. maj 2012, se je Ivo Hvalica, tedaj poslanec Državnega zbora RS, pritoževal, da ni užival imunitete pred odškodninsko odgovornostjo za svoje izjave med parlamentarno razpravo. ESČP je odločilo, da je treba pritožnikove navedbe ocenjevati z vidika tolmačenja domače zakonodaje. Glede na to, da so slovenska sodišča, vključno z Ustavnim sodiščem, odločila, da pravne podlage za poslansko imuniteto v odškodninskih sporih ni, je bila v tem delu pritožba nedopustna. Poleg tega se pritožnik doma ni pritoževal zaradi nesorazmernosti posega v njegovo svobodo izražanja.
 Posebej velja omeniti zadevo Jelševar in ostali proti Sloveniji (odl.), št. 47318/07, 11. marec 2014, kjer je Sodišče dopolnilo svojo sodno prakso o svobodi umetniškega izražanja. Pritožnice so pred Sodiščem zatrjevale, da prikaz njihove družine in predvsem njihove matere v literarnem delu Ko se tam gori olistajo breze nedopustno posega v njihovo pravico do spoštovanja njihovega zasebnega in družinskega življenja. Pri koliziji 8. in 10. člena se je Sodišče oprlo na ugotovitve Ustavnega sodišča, ki so bile v skladu z načeli, ki izhajajo iz sodne prakse Sodišča. Poudarilo je, da je bila sporna knjiga napisana ne kot biografija, temveč kot fikcija, in je zato večina bralcev ne bi razumela kot portret resničnih ljudi.
 1. člen prvega protokola - pravica do mirnega uživanja premoženja
 1. člen prvega protokola ščiti pravico do mirnega uživanja svojega premoženja oziroma lastninsko pravico. Posebno poglavje v okviru tega člena so zahteve pritožnikov iz Srednje in Vzhodne Evrope za vračilo po drugi svetovni vojni zaplenjenega premoženja oziroma odškodnino zanj. Če premoženje tedaj ni bilo protipravno odvzeto, se šteje, da je lastninska pravica nekdanjih lastnikov ugasnila, njihovo upravičenje do povračila premoženja pa je odvisno od domače zakonodaje. Pri tem velja poudariti, da je dala sodna praksa državam članicam široko diskrecijsko pravico pri določitvi kroga upravičencev do povračila tako odvzetega premoženja.
 V več zadevah proti Sloveniji je Sodišče obravnavalo pritožbe, kjer je domača zakonodaja določeno kategorijo pritožnikov izključila iz kroga upravičencev. Med te štejejo Bugarski in Von Vuchetich proti Sloveniji (odl.), št. 44142/98, 3. julij 2001, Nadbiskupija Zagrebačka proti Sloveniji (odl.), št. 60376/00, 27. maj 2004, in Smiljanić proti Sloveniji (odl.), št. 481/04, 2. junij 2009, ki so bile vse razglašene za nedopustne. Na podlagi teh precedensov proti Sloveniji, ki so sledili ustaljeni sodni praksi, je sodnik posameznik večje število tovrstnih pritožb razglasil za nedopustne.
 Sodišče je večkrat ugotovilo, da je prišlo do kršitve zaradi prekomernega trajanja domačih denacionalizacijskih postopkov. To je odločilo tudi v zadevi Krisper proti Slovenji, št. 47825/99, 23. marec 2006, ter Sirc proti Sloveniji, št. 44580/98, 8. april 2008, v katerih pritožbe po 1. členu niso bile dopustne. V več zadevah leta 2008 pa je ugotovilo, da je pritožba po 1. členu prvega protokola preuranjena, kot npr. v Knez in ostali, št. 48782/99, 21. februar 2008, ter Attems in ostali (odl.) št. 48374/99, 4. januar 2008, ker so tedaj postopki še potekali pred sodišči nižje stopnje.
 V zadevi Oklešen in Pokopališko-pogrebne storitve Leopold Oklešen, s. p., proti Sloveniji, št. 35264/04, 30. november 2010, se je pritožnik pritoževal, da mu je bilo s sprejetjem občinskega odloka onemogočeno opravljanje pogrebne dejavnosti, kar je uspešno počel več let. Sodišče je ugotovilo, da do kršitve ni prišlo, saj je pritožnik vseskozi vedel, da je bilo izvajanje njegovih storitev prehodne narave, dokler ni bila sprejeta ustrezna ureditev, ter da je po domači zakonodaji izvajanje pogrebnih dejavnosti spadalo na javno področje.
 V zadevi Berger-Krall in ostali proti Sloveniji, št. 14717/04, 12. junij 2014, je Sodišče obravnavalo skupinsko pritožbo imetnikov stanovanjske pravice na stanovanjih, ki so bila pozneje v postopku denacionalizacije vrnjena denacionalizacijskim upravičencem. Zatrjevane kršitve 1. člena Prvega protokola naj bi nastale kot posledica pravne ureditve njihovega položaja po Stanovanjskem zakonu ter Zakonu o denacionalizaciji, in sicer zaradi izgube stanovanjske pravice, domnevne diskriminacije, prepovedane s 14. členom Konvencije v povezavi s 1. členom Prvega protokola, pri odkupu stanovanj v razmerju do preostalih imetnikov stanovanjske pravice, katerih stanovanja niso bila predmet denacionalizacije (razveljavitev sekundarnih načinov privatizacije s strani ustavnega sodišča), pa tudi zaradi najemnin, ki naj bi naraščale in na trgu dosegale raven tržnih najemnin, kar naj bi ogrožalo njihov socialni položaj, s tem pa tudi pravico do doma po 8. členu. Navajali so tudi nemožnost sodelovanja v postopku denacionalizacije (dostop do sodišča po 6. členu Konvencije). Nekateri pritožniki so se pritoževali tudi zaradi posebnih vidikov njihovega položaja ali odločitev domačih sodišč.
 Sodišče je presodilo, da zakonodajna izbira in poseg v pritožnikove pravice nista bila nesorazmerna, saj so imeli možnost skleniti najemno pogodbo za nedoločen čas, jo prenesti na zakonca ali osebo, s katero so živeli v dalj časa trajajoči življenjski skupnosti, in za stanovanje plačevati netržno najemnino. Ta ureditev presega običajne pravice najemnikov. Poleg tega so imeli nekaj let možnost odkupiti nadomestno stanovanje od občin po zelo ugodnih finančnih pogojih v okviru tako imenovanega tretjega modela nadomestne privatizacije, ki je ni izrabil nihče od njih. Notranji pravni red je poleg tretjega modela predvideval tudi nekaj drugih ukrepov za varovanje ranljivih najemnikov. Tudi preostalim argumentom pritožnikov Sodišče ni prisluhnilo in je menilo, da so bili domače rešitve ustrezne. Konvencija in njeni protokoli niso bili kršeni.
 V dobrih dvajsetih letih se je slika zadev proti Sloveniji, ki so odprte pred Sodiščem, občutno spremenila. Velike skupine zadev, ki so bile posledica razglasitve neodvisnosti Republike Slovenije in razpada nekdanje skupne države Jugoslavije, so v Strasbourgu dobile epilog in so v zaključnih fazah obravnavanja. Zamrznjene hranilne vloge Ljubljanske banke in vprašanje "izbrisanih" prebivalcev pa še vedno pomenijo številčno največji del odprtih zadev proti Sloveniji.
 Podobno velja, prav tako zahvaljujoč odzivu domačih oblasti, za veliko skupino zadev, katerih skupna točka je prekomerno trajanje domačih postopkov, čeprav Sodišče tu in tam še vedno obravnava kakšen nov vidik tega problema. Posebej velja omeniti problem dolgotrajnosti domačih postopkov v povezavi s kršitvami 3. in 8. člena Konvencije, kjer je poudarek na pozitivnih obveznostih države, da ustrezno organizira domače postopke.
 V preteklih letih je bilo čedalje več zadev, kjer so bili obravnavani novi vidiki kršitev pravic, ki jih varujejo Konvencija in njeni protokoli, včasih tudi sistemske narave. Nekaterih členov pa v zadevah proti Sloveniji Sodišče do zdaj sploh še ni obravnavalo. Spodbudno je dejstvo, da med pritožbami, ki trenutno prihajajo iz Slovenije v Strasbourg, ni zaznati novih sistemskih problemov.
 Upati je, da se bo- poleg dialoga med Sodiščem in domačimi oblastmi - prek izdanih sodb nadaljeval in poglobil trend uporabe strasbourške sodne prakse pri reševanju problemov v začetnih fazah doma, posebej glede novih tematik in vprašanj, o katerih je Sodišče že odločalo. Dodati velja, da ESČP išče navdih za reševanje novih vprašanj, s katerimi se ukvarja, tudi s primerjalnopravno analizo sodb, ki so jih izdala sodišča v državah članicah, torej proces izmenjave stališč poteka tudi v obratni smeri.
 (1) Pravna fakulteta v Ljubljani in College of Europe, Brugge, Belgija. Mnenja, izražena v prispevku, so avtoričina in niso stališča ustanove, v kateri je zaposlena.
 (2) Odločitve Komisije v zadevah proti Sloveniji najdete na spletni strani Sodišča HUDOC, z izbiro primernega filtra levo zgoraj.
 (3) Zadeva Belinger proti Sloveniji se je končala s prijateljsko poravnavo leta 2002.
 (4) Med večje skupine zadev sodijo tudi prekrški; glej Suhadolc proti Sloveniji (odl.), št. 57655/08, 17. maj 2011, ter Flisar proti Sloveniji, št. 3127/09, 29. september 2011, kjer je bil kršen 6. člen Konvencije, kakor tudi Berdajs proti Sloveniji (odl.), št. 10390/09, 27. marec 2012.
 (5) Glej tudi sodbe W. proti Sloveniji, št. 24125/06, 23. januar 2014, M. A. proti Sloveniji, št. 3400/07, 15. januar 2015, in N. D. proti Sloveniji, št. 16605/09, 15. januar 2015.
 Konvencija o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin (EKČP) - člen 3, 6, 8, 10, 13, 24, 25, 26, 27, 28, 30, 35, 43
 Zbornik Pravnog fakulteta u Zagrebu 5-6/2012 str. 1913
 Podjetje in delo 6-7/2010 str. 1039
 Podjetje in delo 6-7/2010 str. 1054
 P2FydC00ODU5MQ==


text:
 30.1.2010
 EL
 Επίσημη Εφημερίδα της Ευρωπαϊκής Ένωσης
 C 24/77
 Απόφαση του Δικαστηρίου Δημόσιας Διοίκησης (πρώτο τμήμα) της 30ής Νοεμβρίου 2009 — De Britto Patricio-Dias κατά Επιτροπής
 (Υπόθεση F-16/09) (1)
 (Υπαλληλική υπόθεση - Υπάλληλοι - Βαθμολογία - Έκθεση εξελίξεως σταδιοδρομίας - Περίοδος αξιολογήσεως 2007 - Παράβαση του άρθρου 43 του ΚΥΚ - Αιτιολογία - Πρόδηλη πλάνη εκτιμήσεως - Εκτίμηση της αποδοτικότητας όσον αφορά μέρος της περιόδου αναφοράς)
 2010/C 24/144
 Γλώσσα διαδικασίας: η γαλλική
 Διάδικοι
 Προσφεύγων: Jorge de Britto Patricio-Dias (Βρυξέλλες, Βέλγιο) (εκπρόσωπος: L. Massaux, δικηγόρος)
 Καθής: Επιτροπή των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων (εκπρόσωποι: C. Berardis-Kayser και G. Berscheid)
 Αντικείμενο
 Η ακύρωση της αποφάσεως περί απορρίψεως της διοικητικής ενστάσεως του προσφεύγοντος κατά της αποφάσεως περί αξιολογήσεώς του για το έτος 2007.
 Διατακτικό
 Το Δικαστήριο Δημόσιας Διοίκησης αποφασίζει:
 1)
 Απορρίπτει την προσφυγή.
 2)
 Καταδικάζει τον J. de Britto Patricio-Dias στα δικαστικά έξοδα.
 (1) EE C 90 της 18.4.2009, σ. 41.


text:
 Avis juridique important
 |
 22000D1109(19)
 Decisione del Comitato misto SEE N. 64/1999 del 28 maggio 1999 che modifica l'allegato II (regolamentazioni tecniche, norme, prove e certificazioni) dell'accordo SEE
 Gazzetta ufficiale n. L 284 del 09/11/2000 pag. 0047 - 0048
 Decisione del Comitato misto SEEN. 64/1999del 28 maggio 1999che modifica l'allegato II (regolamentazioni tecniche, norme, prove e certificazioni) dell'accordo SEEIL COMITATO MISTO SEE,visto l'accordo sullo Spazio economico europeo, modificato dal protocollo di adattamento di detto accordo, in appresso denominato "l'accordo", in particolare l'articolo 98,considerando quanto segue:(1) L'allegato II dell'accordo è stato modificato dalla decisione n. 18/1999, del Comitato misto SEE, del 26 febbraio 1999(1).(2) La 23a direttiva 98/62/CE della Commissione, del 3 settembre 1998, recante adeguamento al progresso tecnico degli allegati II, III, VI e VII della direttiva 76/768/CEE del Consiglio concernente il ravvicinamento delle legislazioni degli Stati membri relative ai prodotti cosmetici(2), dev'essere integrata nell'accordo,DECIDE:Articolo 1All'allegato II dell'accordo, al punto 1 del capitolo XVI (direttiva 76/768/CEE del Consiglio) è aggiunto il trattino seguente:"- 398 L 0062: Direttiva 98/62/CE della Commissione, del 3 settembre 1998 (GU L 253 del 15.9.1998, pag. 20)."Articolo 2I testi della direttiva 98/62/CE nelle lingue islandese e norvegese, allegati alle rispettive versioni linguistiche della presente decisione, fanno fede.Articolo 3La presente decisione entra in vigore il 29o maggio 1999, a condizione che al Comitato misto SEE siano pervenute tutte le notifiche previste all'articolo 103, paragrafo 1, dell'accordo.Articolo 4La presente decisione è pubblicata nella sezione SEE e nel supplemento SEE della Gazzetta ufficiale delle Comunità europee.Fatto a Bruxelles, il 28 maggio 1999.Per il Comitato misto SEEIl PresidenteF. Barbaso(1) GU L 148 del 22.6.2000, pag. 43.(2) GU L 253 del 15.9.1998, pag. 20.


text:
 7.4.2014
 PL
 Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej
 C 102/10
 Postanowienie Trybunału (ósma izba) z dnia 14 listopada 2013 r. (wniosek o wydanie orzeczenia w trybie prejudycjalnym złożony przez High Court of Justice (Chancery Division) – Zjednoczone Królestwo) – Glaxosmithkline Biologicals SA, Glaxosmithkline Biologicals, Niederlassung der Smithkline Beecham Pharma GmbH & Co. KG przeciwko Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks
 (Sprawa C-210/13) (1)
 ((Produkty lecznicze stosowane u ludzi - Dodatkowe świadectwo ochronne - Rozporządzenie (WE) nr 469/2009 - Pojęcia „aktywnego składnika” i „mieszaniny aktywnych składników” - Adjuwant))
 2014/C 102/13
 Język postępowania: angielski
 Sąd odsyłający
 High Court of Justice (Chancery Division)
 Strony w postępowaniu głównym
 Strona skarżąca: Glaxosmithkline Biologicals SA, Glaxosmithkline Biologicals, Niederlassung der Smithkline Beecham Pharma GmbH & Co. KG
 Strona pozwana: Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks
 Przedmiot
 Wniosek o wydanie orzeczenia w trybie prejudycjalnym – High Court of Justice (Chancery Division) – Wykładnia art. 1 lit. b) rozporządzenia Parlamentu Europejskiego i Rady (WE) nr 469/2009 z dnia 6 maja 2009 r. dotyczącego dodatkowego świadectwa ochronnego dla produktów leczniczych (Dz.U. L 152, s. 1) – Pojęcia „aktywnego składnika” i „mieszaniny aktywnych składników” – Adjuwant, który samodzielnie nie posiada efektu terapeutycznego, ale zwiększa efekt terapeutyczny antygenu
 Sentencja
 Artykuł 1 lit. b) rozporządzenia Parlamentu Europejskiego i Rady (WE) nr 469/2009 z dnia 6 maja 2009 r. dotyczącego dodatkowego świadectwa ochronnego dla produktów leczniczych należy interpretować w ten sposób, że podobnie jak adjuwant nie jest objęty pojęciem „aktywnego składnika” w rozumieniu owego przepisu, tak mieszanina dwóch substancji, z których jedna jest aktywnym składnikiem odznaczającym się właściwymi mu efektami terapeutycznymi, podczas gdy druga, będąca adjuwantem, umożliwia wzmocnienie owych efektów terapeutycznych, jednak sama nie wywołuje własnych efektów terapeutycznych, nie jest objęta pojęciem „mieszaniny aktywnych składników” w rozumieniu owego przepisu.
 (1) Dz.U. C 189 z 29.6.2013.


text:
Dumnezeu există - Mărturii.: CONSTITUTIA ROMANIEI SE VA SCHIMBA ?
 7 Decembrie 2019,ora 6,18 !
 În aceasta dimineata,ma tgrezeste un glas care spune asa:
 "Nici n-are cum, a se schimba !
 Dar un alt glas ,spune:
 Explorând situatia,viitorul continut al Constitutiei!"
 Iata dragii mei, cum putem fi martori nu peste mult timp,la schimbarea continutului Costitutiei.
 Cum va fi aceasta si ce schimbari se au in vedere?Cu siguranta vom afla impreuna.
 Pana atunci insa,sa nu uitam ca sa fim buni si milostivi,sa avem Credinta tare in Bunul Dumnezeu si-n Maicuta Domnului si sa ne iubim Aproapele ca pe noi insine.
 Anonim 7 decembrie 2019, 22:00
 Iohannis a incalcat mereu constitutia cum spunea Nistorescu,eu spun ca a facut-o PRES,inclusiv acum cind ministrii semneaza 'condica' la cotroceni.
 Un DICTATOR are nevoe de o constitutie pe masura-craciun
 Anonim 8 decembrie 2019, 03:17
 MINCINOSILOT!!!
 Tot ce scrieti despre Presedinte este ceea ce v-ati dori sa fie si nu ceea ce este real. Chiar credeti ca Dumnezeu doarme???
 Maria Ghiorghiu 8 decembrie 2019, 12:53
 Anonim8 decembrie 2019, 03:17
 Nu te grabi ca sa ne faci mincinosi !
 DA! Si eu afirm ca PRESEDINTELE IOHANNIS a calcat si calca CONSTITUTIA ROMANIEI in picioare! Este un ADEVAR !!! DUMNNEZEU nu doarme,ai dreptate!
 Anonim 8 decembrie 2019, 15:43
 Prostia in Rumenia da pe dinafara, bubuie tara asta de prostie care voteaza 67 %slugi si 33% pupincuristi.
 Absolut zero reactie din partea romanasilor contra tuturor deciziilor care distrug tara si restrang drepturile si libertatile . Mai nou nici macar animalele nu mai au dreptul sa bea apa din izvoarele si apele patriei daca detinatorii nu platesc o taxa uriasa.
 Absolut o RUSINE TOTALA TARA ASTA. Absolut groaznic intr-o tara cu un regim dictatorial pe care populatia acestei tari il slavesc. Este incredibila prostia din tara asta care se inchina cu atata sete ingradirii drepturilor si libertatilor populatiei, se inchina puscariilor( cat mai multe cat mai pline), slugi perfecte ale strainilor,toate resursele tarii distruse si vandute pe nimic.
 Ro nu mai are nici o salvare decat suferinta puternica, foamete,cutremur...astea mai sunt o sansa pt trezirea( desteptarea) romanilor.
 https://saccsiv.wordpress.com/2019/12/06/fermierii-somati-sa-plateasca-taxa-de-adapat-pentru-apa-de-izvor/
 Anonim 8 decembrie 2019, 20:25
 Maria Ghiorghiu, si la tine Dumnezeu NU DOARME!Vede toate rautatile si toate minciunile pe care le spui. Inseamna ca nu cunosti CONSTITUTIA, cucoana, daca vorbesti asa! Minciuna asta afirmata raspicat, ura pe care o versi pe motiv ca esti protejata Duhului Sfant, o alta blasfemie, o sa te coste mai scump decat ai crede! Si asa ai tras-o pana acum dar n-ai invatat nimic. Lectia se va repeta pana o inveti!Si s-ar putea sa fie si mai aspra!Mare grija!
 Anonim 8 decembrie 2019, 20:26
 Presedintele nu are cum sa incalce constitutia, dna Maria! Da-ne un exemplu de incalcare a constitutiei! Daca nu, inseamna ca ai mintit si ai incitat la ura!
 Maria Ghiorghiu 8 decembrie 2019, 20:46
 Anonim8 decembrie 2019, 20:26 Ion Cristoiu: Constituţia – târfa de serviciu a lui Klaus Iohannis ...
 https://www.mediafax.ro › stirile-zilei › ion-cristoiu-constitutia-tarfa-de-ser...
 17 oct. 2019 - Jurnalistul Ion Cristoiu are un editorial dur la adresa preşedintelui Klaus Iohannis, pe care-l acuză că a încălcat de nenumărate ori legea ...
 Klaus Iohannis, de Ziua Constituției, după ce CCR a ...
 https://www.stiripesurse.ro › klaus-iohannis-de-ziua-constitutiei-dupa-ce-cc...
 Acum 10 ore - Klaus Iohannis, de Ziua Constituției, după ce CCR a constatat că președintele a încălcat de multe ori legea fundamentală: 'Voi rămâne ...
 enatorul PSD, Şerban Nicolae, susţine că preşedintele Klaus Iohannis încalcă Constituţia prin refuzul de a numi miniştrii propuşi de premieri şi îi transmite şefului statului că, dacă constată că prin propunerea de remaniere se modifică structura politică a Guvernului, nu are decât să ceară Parlamentului să se pronunţe, informează News.ro.
 Maria Ghiorghiu 8 decembrie 2019, 20:48
 Anonim8 decembrie 2019, 20:26
 Cu siguranta nu traiesti in Romania,altfel,ai fi stiut de cate ori IOHANNIS a incalcat CONSTITUTIA ROMANIEI !
 Dancila: A mai trecut o zi de incalcare a Constitutiei. Domnule ...
 https://www.9am.ro › stiri › Politica › dancila-a-mai-trecut-o-zi-de-incalcar...
 4 oct. 2019 - Domnule Klaus Iohannis, cand puneti in aplicare decizia CCR? ... A mai trecut o zi de încălcare a Constituției de către Președintele României.
 Cum s-a transformat un conflict dintre președinte și premier ...
 https://politiknews.ro › Analiză
 18 sept. 2019 - Cu majoritate de voturi CCR a decis că președintele Klaus Iohannis ... de ministru al Justiției de către premierul Viorica Dăncilă și ținută ... Așa cum am spus încă de săptămâna trecută, șeful statului a încălcat Constituția cu cinism și ... CCR spune astăzi întregii țări că președintele Iohannis a încălcat ...
 Anonim 8 decembrie 2019, 22:12
 Latratorii de servici ai PSD nu trebuie bagati in seama. Daca se incalca constitutia de catre Iohannis, acum nu mai era presedinte. In zadar au tot latrat cei platiti ca nu au avut niciun rezultat. Oamenii nu sunt atat de prosti pe cat au crezut unii PSD-isti care au platit latratorii.
 Magdalena 7 decembrie 2019, 22:23
 O sa introduca "toleranta" fata de toate perversiunile posibile si pierderea serviciului, falimentul ori puscaria pentru cei care nu accepta. Ceea ce se intampla de mult timp in tarile "dezvoltate si democratice".
 Anonim 7 decembrie 2019, 22:54
 Bine spus Magdalena ,e vorba si de LGBT-isti ,protejatii din discursul lui Iohannis,dar de drepturile celor traficati nici o vorba.
 Anonim 7 decembrie 2019, 23:09
 Numai la rele va sta capul si va mai mirati ca vi se intampla. Lucruri bune nu va pot trece prin cap?. O constitutie se schimba/modifica atunci cand este nevoie si nu mai corespunde situatiei actuale/prezente. Ura si rautatea acestui popor este fara margini?.
 Anonim 8 decembrie 2019, 13:37
 Nu a poporului in sine,an.23.09...Dar, din nefericire, ignoranta si lipsa de gandire critica, analitica, ii face pe unii oameni sa devina nedrepti si partinitori. De aici apare rautatea gratuita si lipsa de corectitudine in toate cele...Pare ca multi oameni au pierdut capacitatea de a gandi cu propriul cap. PS. Nu exista popor bun sau popor rau, doar oameni cu acest "defect" (rai) si aceasta calitate (buni).
 Anonim 8 decembrie 2019, 20:28
 13.37 bravo! Problema e ca acei oameni sunt usor de manipulat cu religia pe post de argument suprem. Sunt in stare sa creada orice daca asa afirma dna Ghiorghiu.
 Anonim 8 decembrie 2019, 22:07
 13:37, da, dar poporul este format din oameni si daca acest "defect" este o dominanta a oamenilor care formeaza acel popor .......
 Anonim 8 decembrie 2019, 11:13
 Adica, tu ce vrei sa ne spui prin acea intrebare? Ca Duhul Sfant te pune sa ne intrebi pe noi daca se va schimba constututia? Cred ca in primul rand Duhul Sfant nu se ocupa cu constitutiile pamantesti, creatie a mintii oamenilor. In al doilea rand, mesajul nu ar veni interogativ
 Anonim 8 decembrie 2019, 20:29
 11.13 asa este. Toate asa zisele mesaje sunt cu semnul intrebarii ca sa poata fi sucite si rasucite dupa nevoie.
 Anonim 8 decembrie 2019, 15:59
 raspunsuri nu vin pentru ca DUHUL SFANT are alte treburi -noi nu putem ghici-ramane de vazut dar multe necunoscute sunt in mesajele Mariei-mai trebuie uneori sa asteptam viata viitoare
 Anonim 8 decembrie 2019, 17:40
 Vreau amendamentul 2 din Constitutia SUA si in Constitutia Romaniei. Acest lucru va face ca cei care ne conduc sa se gandeasca bine inainte daca isi vor mai bate joc de cetateni si de aceasta tara. Doar sclavii nu vor fi de acord cu acest amendament iar Romania este plina de ei.
 mihai35 8 decembrie 2019, 18:35
 Sta scriz ca Soarele se invirte in jurul Pamantului si alte lucruri false cu la fel de mica importanta tocmai pt ca cei de atunci erau prea convinsi de ele ..Si a ne arata noua ca nu tot adevarul vine de la inceput ci asa gradual in trepte si faze.
 Legat de incalcarea sau nu sau in ce masura in spirit sau doar in litera nu si in spirit ar trebui sa se pronunte constitutionalistii tarii experti iar acestia sint doar 5 in tara experti ma refer si nici unul nu mai este acum in CCR.
 Dar CCR este dominata de reprezentanti majoritari numiti de tabara Psd fiind o curte de judecata in fapt politica care astfel nu respecta Separatia Puterilor in Stat asa cum cere Constitutia referitor la curtile de judecata de justitie in general care este considerata in sine o Putere in stat care nu trebuie subordonata celorlaltor Puteri ale Statului. Tocmai de aceea desi in plus este si un articol expres in care sint interzise Curtile Speciale nici Curtea chiar asa numita Speciala aceea de anchetare a procurorilor nu este constitutionala fiind una cu componenta politica nesubordonata CSM si altor institutii din Justitie asa cum sint restul curtilor nespeciale.
 Altminteri cei care propovaduiesc incalcarea Constitutiei din partea Presedintelui trebuie sa asculte si pareri pro nu doar contra cu tot cu articolul exact incalcat..pt ca in afara de refuzul numirii de noi ministrii schimbati saptaminal de Viorica alta incalcare pe bune nu exista. Si eu daca as fi fost in locul lui la fel as fi facut in clipa in care vad si confirmat de SRI ca la Psd papusa secretara ajunsa premier vinde saptaminal cite 2-3 posturi de ministrii mai multe saptamani la rind cu programare beneficiarii fiind direct interesati de obtinerea de pensie de ministru grasa si frumoasa.
 Nistorescu nu reprezinta vreo autoritate sfinta in domeniu el fiind jurnalist partizan politic ca si restul platiti care tin vadit partea unora dezinforminduse intre ei..
 Dumnezeu da anumite lucruri Mariei dar nici nu da tot nici f clar si nici ea nu are o experienta nici politica nici eschatologica mai mare decit au marea majoritate a oamenilor in baza carora sa dea sentinte ultime. Dumnezeu nu a terminat de spus ce are sa iti spuna si prin tine multora la fel de nestiutori ca tine si intro buna zi una ulterioara celei a cintarilor in Sion o sa iti explice Marie ca de fapt nu Soarele se invirte ci Pamantul.
 Pe corecte nici seful institutiei Avocatul Poporului nu ar trebui numit politic nici seful Anaf nici altii ci sa existe cadre si regulamente de selectie si supracontrol care sa nu permita infiltrari politice mafiotarde nici in BEC Politie Deconcentrate Ministere Primarii Armata etc. Cind iti bagi oameni pina si ca directori de scoli nu inseamna apucaturi de dictatura ? Si daca mai vrea si altul majoritatea parlamentara il acuzi de dictatura ..
 Nici o tara sanatoasa nu e ca noi asa fara un Plan de Tara agreat de larga majoritate politica si urmarit de oricine ajunge la conducere ..dar la noi se devalizeaza si se lasa gauri intentionat celor care urmeaza la guvernare . se serveste interesul partidului si nu al tarii. De aceea nu exista ..ca sa se faca arbitrar ce vor muschii lor aparati impotriva votului (doar atit?) de justitia partinitoare aceea practicata prin propriile televiziuni si trusturi de presa. Cu care dau mereu vina si infiereaza oponentii politici sadind ura si partinire iar de ei numai de bine ..plus alte tactici de mituire a populatiei sarace si sadirea fricii ca altii doar le taie in loc sa indatoreze pe generatii tara ca sa le dea lor ce nu exista in realitate si sa acopere si datoriile Statului din urma fata de diferite sectoare intentionat lasate si in schimb ca sa fie de unde sa creasca alocarile catre Partide si marirea fondului la dispozitia Premierului golit deja de secretara Viorica cum a vrut muschii ei pe criterii personale si de partizanat politic. In schimb fondul la dispozitia Presedintelui a ajuns un viermisor din care e nevoit sa acopere necesarul cheltuielilor cu Cotroceni subfinantat bugetar de Viorica care chiar ea l.a sfatuit sa faca asa.. Multumesc..
 Anonim 8 decembrie 2019, 19:50
 Daca puterea de minoritari instaurata prin metode extra-parlamentare ,pe baza de dosare ale procurorilor,ar reusi modificarea Constitutiei si cumularea functiei de premier cu cea de Presedinte,ar putea si Iohannis sa intre in legalitate prin convocarile lui,inclusiv astazi, a ministrilor la Cotroceni,raminind in ilegalitate doar cu Problema Caselor..
 Anonim 10 decembrie 2019, 19:51
 19.50 problema caselor e doar in capul tau de privitor antena 3.
 Anonim 8 decembrie 2019, 20:05
 Deci astazi e prima Duminica cind munceste Iohannis a chemat ministrii la Cotroceni 'pentru a incarca TUNURILE' pentru Alegeri Anticipate' motiv pentru care face scenariul pentru darimarea 'Guvernului ORB-an''
 HA-HA,HA-HA..ce gogoasa Gomflata... ca Iohannis..
 Anonim 8 decembrie 2019, 20:30
 20.05 hahaha, nu te duce capul deloc.
 Ok 8 decembrie 2019, 20:31
 Evident constituția se modifică, pentru anticipate nu avem articol. Vor mai intervenii și alte noi articole. Despre imunitate nici pomeneală cum să își taie singur creanga. Bine ar fi ca pe acest blog să fim mai reținuți în exprimare și mai scurți la scris.
 Anonim 8 decembrie 2019, 21:57
 Iohannis spune ca vrea modificarea legii Pensiilor,asta ne aduce aminte de reducerea pensiilor propusa de Basescu dar si de iesirea si scandalul de acum in STRADA al francezilor pe legea lor a pensiilor.
 Dar de ce nu vrea Iohaniis sa i se reduca lui salarul marit brusc de trei ori fata de al lui Basescu,ca noi am fi de acord..??
 Anonim 11 decembrie 2019, 23:38
 21.57 numai tie iti aduce aminte de reducerea pensiilor. Asta e ce iti doresti tu, nu realitatea, craciune.


text:
 21.3.2009
 ET
 Euroopa Liidu Teataja
 C 69/53
 3. veebruaril 2009 esitatud hagi — Cachuera versus Siseturu Ühtlustamise Amet — Gelkaps (Ayanda)
 (Kohtuasi T-43/09)
 (2009/C 69/115)
 Hagiavaldus esitati hispaania keeles
 Pooled
 Hageja: La Cachuera, SA (Misiones, Argentina) (esindaja: advokaat E. Armijo Chávarri)
 Kostja: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)
 Teine menetluspool apellatsioonikojas: Gelkaps GmbH (Pritzwalk, Saksamaa)
 Hageja nõuded
 —
 Tunnistada hagi Siseturu Ühtlustamise Ameti teise apellatsioonikoja 19. novembri 2008. aasta otsuse peale esitatuks tähtaegselt ja vorminõudeid järgides ning tühistada kõnealune otsus pärast korrakohase menetluse läbiviimist kohtuotsusega, mõistes seejuures kohtukulud välja ühtlustamisametilt.
 Väited ja peamised argumendid
 Ühenduse kaubamärgi taotleja: Gelkaps GmbH.
 Asjaomane ühenduse kaubamärk: sõnamärk „AYANDA” kaupadele ja teenustele klassides 3, 5, 28, 29, 30, 32 ja 44 — taotlus nr 3 315 405.
 Vastulause aluseks oleva kaubamärgi või tähise omanik: hageja
 Vastulause aluseks olev kaubamärk või tähis: Hispaania siseriiklik kujutis- ja sõnamärk „AMANDA” kaupadele klassis 30.
 Vastulausete osakonna otsus: rahuldada vastulause osaliselt.
 Apellatsioonikoja otsus: jätta kaebus rahuldamata.
 Väited: määruse (EÜ) nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta artikli 8 lõike 1 punkti b ebaõige kohaldamine.


text:
Skat.dk: Etableringskonto - Investeringsfondskonto - efterbeskatning
 16 Jun 2003 11:18
 SKM2003.256.HR
 1. afdeling, 143/2000
 Etableringskonto, investeringsfondskonto, efterbeskatning, bil, indregistrering
 Skatteyderen købte i 1989 en bil for etableringskonto- og investeringsfondsmidler. Bilen blev imidlertid ikke benyttet erhvervsmæssigt, hvorfor skatteyderen blev efterbeskattet af de anvendte midler.
 Skatteyderen gjorde gældende, at efterbeskatningen var uberettiget, idet det var myndighederne, der havde forhindret ham i at benytte bilen erhvervsmæssigt. Han henviste herved til, at de to første instanser ved afgiftsmyndighederne traf afgørelse om, at bilen principielt ikke kunne afgiftsberigtiges som varevogn. Først ved tredieinstansen fik han i 1990 medhold i, at bilen principielt kunne afgiftsberigtiges som varevogn.
 Højesteret henviste til, at bilen ubestridt ikke blev benyttet erhvervsmæssigt, hvorfor betingelserne for afskrivning ikke var opfyldt. Det skatteyderen anførte om myndighedernes sagsbehandling kunne ikke udvide adgangen til at foretage forlods afskrivning. Højesteret stadfæstede derfor landsrettens dom, hvorefter skatteyderen med rette var blevet efterbeskattet.
 Investeringsfondsloven §§ 3, 6, og 10A stk. 1 (dagældende)
 Etableringskontoloven § 7
 Etableringskontoloven § 8
 Etableringskontoloven § 10
 Etableringskontoloven § 11A, stk. 1 (dagældende)
 Ligningsvejledningen 2002 E.D.1.3 og E.D.2.10
 Wendler Pedersen, Børge Dahl, Poul Søgaard, Jytte Scharling og Jon Stokholm
 I tidligere instans er afsagt dom af Østre Landsrets 7. afdeling den 3. marts 2000.
 Appellanten, A, har gentaget sin påstand om, at indstævnte, Skatteministeriet, skal anerkende, at han ikke skal efterbeskattes af de i indkomstårene 1978-1983, 1985 og 1986 foretagne investeringsfondshenlæggelser og etableringskontoindskud.
 Skatteministeriet har principalt påstået stadfæstelse. Subsidiært har ministeriet påstået ansættelserne af As indkomst i indkomstårene 1978-1983 og 1985 og 1986 hjemvist til fornyet behandling ved skattemyndighederne med henvisning til, at A fra disse konti har hævet flere midler, end købet af bilen berettigede til.
 Skatteministeriet har for Højesteret yderligere gjort gældende, at A ikke opfylder kravet om en væsentlig arbejdsindsats, jf. etableringskontolovens 5, stk. 2, jf. stk. 3, 1. pkt., og investeringsfondslovens § 3 A, stk. 3, jf. stk. 4, 1. pkt., hvorfor den skete efterbeskatning i henhold til etableringskontolovens § 11 A, stk. 1, og investeringsfondslovens § 10 A, stk. 1, også som følge heraf er berettiget. A har heroverfor gjort gældende, at han opfylder kravet.
 A har for Højesteret frafaldet sit anbringende om, at efterbeskatning af midlerne er forældet. Han har i sit sammenfattende processkrift i forbindelse med domsforhandlingen anført, at virksomhedsophøret skete i den første uge af 1990, og at de i 1989 frigivne etableringskontomidler rettelig bør henføres til efterbeskatning i 1989. I et processkrift fra 8. oktober 2001 og i det sammenfattende processkrift har han endvidere gjort gældende, at ligningsmyndighederne med urette ved opgørelsen af indkomsten har beregnet 5 pct's tillæg for året 1990. Skatteministeriet har under domsforhandlingen protesteret mod, at disse nye anbringender tages i betragtning, jf. retsplejelovens § 383 og § 384.
 Højesteret finder ikke grundlag for mod modpartens protest at tillade A at fremsætte de to førstnævnte anbringender, jf. retsplejelovens § 383 og § 384. Derimod tillades det sidstnævnte anbringende fremsat. Til dette anbringende har Skatteministeriet anført, at det er irrelevant i forhold til As påstand, og at tillæggene er korrekt beregnet.
 Det er oplyst, at bilen ved forevisning for vurderingsmyndighederne i 1994 havde en sådan indretning, at den kunne have været afgiftsberigtiget som varebil.
 Det er ubestridt, at A ikke har benyttet den omhandlede bil erhvervsmæssigt. Bilen har således ikke opfyldt afskrivningslovens almindelige betingelser for at kunne være genstand for skattemæssig afskrivning og dermed heller ikke de tilsvarende betingelser i etableringskonto- og investeringsfondsloven, som ikke på dette punkt fraviger afskrivningsloven. Det af A anførte om myndighedernes sagsbehandling kan ikke udvide adgangen til at foretage forlods afskrivning. Han er derfor med rette blevet efterbeskattet af de i 1989 frigivne etableringskonto- og investeringsfondsmidler. Det er herefter ufornødent at tage stilling til, om kravet til personlig arbejdsindsats blev opfyldt. Højesteret bemærker, at der ikke har været hjemmel til at beregne 5 pct's tillæg for året 1990.
 Herefter, og som påstandene er nedlagt, stadfæster Højesteret dommen.
 Appellanten, A, skal i sagsomkostninger for Højesteret betale 25.000 kr. til indstævnte, Skatteministeriet.
 Efterbeskatning af etablerings- og investeringsfondsmidler