type: wikipedia

text:
Norbert Wiener (* 26. november 1894, Columbia, Missouri, USA – † 18. marec 1964, Štokholm, Švédsko) bol americký matematik a filozof, zakladateľ kybernetiky.
 Životopis
 Narodil sa ako prvé dieťa ruských emigrantov Lea a Berthy Wienerových. Otec bol profesorom slovanských jazykov na Harvarde, silná a svojrázna osobnosť, ktorá svojmu synovi poskytla nekonvenčné vzdelanie.
 Norbert bol zázračné dieťa - v štyroch rokoch vedel čítať, od siedmich rokov čítal rôzne vedecké knihy. Otec ho učil doma podľa svojich zásad a usmerňoval jeho záujem k matematike, prírodným vedám a jazykom. V roku 1901 krátko navštevoval školu. V roku 1903 sa vrátil do školy a v roku 1906 maturoval na Ayer High School.
 V septembri 1906, ako jedenásťročný, začal študovať matematiku na vysokej škole (Tufts College). V roku 1909 obdržal bakalársky titul a nastúpil na Harvard študovať zoológiu, ale v roku 1910 prešiel na Cornell University, kde začal študovať filozofiu. Ďalší rok sa vrátil na Harvard, kde pokračoval v štúdiu filozofie a ako osemnásťročný získal v roku 2012 doktorát z filozofie za dizertačnú prácu súvisiacu s matematickou logikou.
 Získal štipendium a odišiel do Anglicka na Cambridge, kde boli jeho učiteľmi Bertrand Russell a G. H. Hardy. V roku 1914 študoval v Göttingene v Nemecku, kde ho viedli David Hilbert a Edmund Landau. Potom sa vrátil na Cambridge a neskôr do USA. V tej dobe sa venoval hlavne aplikácii matematických pojmov na problémy, ktoré vznikajú vo fyzikálnom svete.
 Od roku 1919 pôsobil ako profesor matematiky na Massachusetts Institute of Technology.
 Dielo
 The Fourier Integral and Certain of Its Applications (1933)
 Cybernetics: or Control and Communications in the Animal and the Machine. MIT Press, 1948
 Extrapolation and Interpolation and Smoothing of Stationary Time Series with Engineering Apllications (1949)
 Ex-Prodigy: My Childehood and Youth (1953)
 The Human Use of Human Beings. Cybernetics and Society. Avon, New York 1954
 I am a Mathematician. Doubleday and Company, Inc., New York 1956
 The Tempter. Random House, New York 1959
 God and Golem, Inc.: A Comment on Certain Points Where Cybernetics Impinges on Religion (1964)
 The Tempter (1959), Nerve, Brain and Memory Models (1963) (spoluautor)
 Mathematik - mein Leben (1962).
 Preklady do češtiny
 Kybernetika neboli řízení a sdělovaní v živých organismech a strojích. SNTL, Praha 1960
 Kybernetika a společnost. Nakladatelství Československé akademie věd, Praha 1963
 Můj život . Mladá fronta, Praha 1970
 Knihy o ňom
 Conway, Flo, Siegelman, Jim: Dark Hero of the Information Age. In Search of Norbert Wiener The Father of Cybernetics. Basic Books, New York 2004
 Heims, Steve J.: John von Neumann and Norbert Wiener. From Mathematics to the Technology of Life and Death. MIT Press, 1980
 Heims, Steve, J.: Constructing a Social Science for Postwar America. The Cybernetics Group, 1946-1953, Cambridge, London 1993
 Referencie
 Iné projekty
 Externé odkazy
 Zdroj
 Kybernetici
 Vedci USA
 Matematici USA
 Absolventi MIT
 Osobnosti na izraelských poštových známkach
 Osobnosti USA židovského pôvodu
 Osobnosti z Missouri


type: other

text:
2303. Odločba o razveljavitvi prvega, drugega in tretjega odstavka 49. člena zakona o policiji in določb 96. do 107. člena pravilnika o policijskih pooblastilih, stran 5659.
 1. Prvi, drugi in tretji odstavek 49. člena zakona o policiji (Uradni list RS, št. 49/98, 66/98 – popr. in 93/01) se razveljavijo.
 2. Določbe 96. do 107. člena pravilnika o policijskih pooblastilih (Uradni list RS, št. 51/00) se razveljavijo.
 1. Predlagatelj izpodbija prvi in drugi odstavek 49. člena zakona o policiji (v nadaljevanju: ZPol). Ker izvrševanje ukrepov, naštetih v prvem odstavku 49. člena zakona, odobri generalni direktor policije oziroma njegov namestnik, naj bi določbi nedopustno posegali v posameznikovo zasebnost, varovano s 35. in 37. členom ustave. Po 37. členu ustave naj bi bili posegi v zasebnost dopustni le na podlagi odločbe sodišča. Predlagatelj se sklicuje na odločbo ustavnega sodišča št. U-I-25/95 z dne 27. 11. 1997 (Uradni list RS, št. 5/98 in OdlUS VI, 158), po kateri morajo biti posegi v zasebnost določno opredeljeni v zakonu, odreditev v posamičnem primeru pa mora imeti podlago v sodni odločbi. Predlagajo razveljavitev izpodbijanih določb ZPol.
 2. Po mnenju pobudnika Rudija Pucka je 49. člen ZPol v neskladju z načeli pravne države (2. člen ustave), ker ukrepi policije niso opredeljeni in je s tem policiji omogočeno arbitrarno ravnanje. Z “razlogi za sum” kot pogojem za odreditev ukrepov iz izpodbijane določbe naj bi bil določen prenizek prag za poseganje v posameznikove ustavne pravice. Posegi bi morali biti omejeni na določena kazniva dejanja. Izpodbijana določba naj ne bi bila v skladu z načelom sorazmernosti. V neskladju z ustavo naj bi bila tudi zaradi tega, ker je odobritev ukrepov in nadzor nad njihovim izvrševanjem zaupan izvršilni veji oblasti, ne pa sodišču. Nadalje naj bi sporni ukrepi pomenili samoovadbo, zato naj bi bili v neskladju s prepovedjo samoobdolžitve (četrta alinea 29. člena ustave). Pobudnik utemeljuje pravni interes z navedbo, da je bil zoper njega na podlagi ugotovitev, pridobljenih z ukrepom tajnega policijskega delovanja in tajnega opazovanja ter sledenja z uporabo tehničnih sredstev za dokumentiranje, uveden disciplinski postopek. Predlaga razveljavitev izpodbijane določbe ZPol.
 3. Po mnenju pobudnika Zorana Trifunoviča naj bi 49. člen ZPol nesorazmerno posegal v svobodo komuniciranja, v človekovo osebnost in njegovo dostojanstvo in vplival na možnost njegovega svobodnega razvoja ter ga s tem spreminjal v objekt državnega ravnanja. Tako hudi posegi bi smeli biti dovoljeni le ob predhodnem obstoju utemeljenega suma in le glede taksativno naštetih kaznivih dejanj, ki predstavljajo posebno družbeno nevarnost. Ker je nadzorstvena pravica nad izvajanjem ukrepov dana državnemu tožilstvu in ne sodišču, naj bi bilo kršeno načelo delitve oblasti (drugi odstavek 3. člena ustave). Dvojno urejanje ukrepov policije v ZPol in v zakonu o kazenskem postopku (Uradni list RS, št. 63/94 in nasl. – v nadaljevanju: ZKP) naj bi v pravni red vneslo negotovost, ki naj bi bila v neskladju z zahtevo po pravni varnosti (2. člen ustave). Zakonodajalec naj ne bi bil upošteval zahtev, ki izhajajo iz odločb ustavnega sodišča št. U-I-25/95 in št. U-I-158/95 z dne 2. 4. 1998 (Uradni list RS, št. 70/98 in OdlUS VII, 56), tj. zahtevo po določni opredelitvi ukrepov in po spoštovanju načela sorazmernosti. Pobudnik utemeljuje pravni interes z navedbo, da je bila zoper njega izdana odredba za izvedbo tajnega opazovanja, ki naj bi se z namenom razkritja kaznivega dejanja davčne zatajitve izvrševala od 29. 10. 1998 do 29. 1. 1999. Predlaga, naj ustavno sodišče izpodbijano določbo razveljavi in določi učinek iz 416. člena ZKP.
 5. Državni zbor zavrača utemeljenost predlagateljevih očitkov. V odgovoru je navedel, da sta bila pri oblikovanju 49. člena ZPol zasledovana dva cilja: dati nujno potrebna in tudi v mednarodni praksi in teoriji sprejeta pooblastila in zagotoviti spoštovanje smernic, ki jih je v svojih odločbah navedlo ustavno sodišče. Sporni ukrepi so poznani v tujih pravnih ureditvah in praviloma urejeni z manjšo stopnjo določenosti v zakonu (npr. v ZDA, Združenem kraljestvu, Franciji, Avstriji, Nemčiji, na Nizozemskem). Glede razlogov za prikrito policijsko delovanje se Državni zbor sklicuje na mnenje vlade. Državni zbor še meni, da vsi tajni policijski ukrepi iz izpodbijane določbe ne posegajo v posameznikovo zasebnost. S tajnim policijskim opazovanjem in sledenjem z uporabo tehničnih sredstev za dokumentiranje naj bi policija opazovala in sledila samo osebe, glede katerih obstaja utemeljen sum kriminalne dejavnosti in samo na odprtem ali javnem prostoru. V tem okolju naj ne bi šlo za upravičeno pričakovanje varstva zasebnosti. Pri tajnem policijskem delovanju in tajnem policijskem sodelovanju naj bi policija s pomočjo vrinjenih policistov oziroma drugih oseb v hudodelske združbe tajno in organizirano zbirala podatke o kriminalni dejavnosti posameznih oseb. V takem primeru osumljenci z vrinjeno osebo komunicirajo s svojim soglasjem. Z uporabo prirejenih listin in identifikacijskih oznak naj bi se le prikrila identiteta vrinjenih oseb. Za take ukrepe naj ne bi bila potrebna sodna odločba. Zadostovalo naj bi, da so ukrepi določno opredeljeni v zakonu in da je zagotovljeno ustrezno varstvo pred neutemeljenim in nepotrebnim poseganjem v širše razumljeno zasebnost, ki z ustavo ni posebej in izrecno varovana. Izpodbijana določba naj bi bila v skladu z 12. členom Splošne deklaracije o človekovih pravicah, z 8. členom Konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin (Uradni list RS, št. 33/94, MP, št. 7/94 – EKČP) in s 17. členom Mednarodnega pakta o državljanskih in političnih pravicah (Uradni list SFRJ, št. 7/71 – MPDPP).
 6. Tudi vlada meni, da prvi in drugi odstavek 49. člena ZPol nista v neskladju s 35. členom in s 37. členom ustave. Določbi naj bi bili oblikovani z namenom, da se policiji zagotovijo učinkovita pooblastila za odkrivanje in pregon kaznivih dejanj. Uporaba prikritih oblik policijskega delovanja je v zadnjih treh oziroma štirih desetletjih porasla. Razlog naj ne bi bil le v porastu organizirane kriminalitete, temveč predvsem v spremenjenih oblikah kriminalne aktivnosti, v spremenjenih usmeritvah kriminalne politike posameznih držav, v povečanem sodnem nadzoru nad tradicionalnimi policijskimi pooblastili, v spremenjenem odnosu državljanov do policije in državne avtoritete nasploh, v razvoju tehnologije za komuniciranje in nadzorovanje in v globalizaciji sveta v ekonomskem, finančnem, komunikacijskem in “kriminalnem” smislu. Izpodbijani določbi naj bi upoštevali odločbi ustavnega sodišča št. U-I-158/95 in št. U-I-25/95. V teh odločbah naj bi ustavno sodišče razlikovalo med posebej varovanima oblikama zasebnosti (36. in 37. člen ustave) in med “splošnim” varovanjem zasebnosti, ki naj bi temeljilo v 34. členu ustave. Le za posege v nedotakljivost stanovanja in v komunikacijsko tajnost naj bi ustava zahtevala sodno odločbo. Posegi v “splošno” zasebnost naj bi bili dopustni ob spoštovanju načela sorazmernosti. Ukrepi iz 49. člena ZPol naj bi bili manjše intenzitete v primerjavi s tistimi, ki zahtevajo predhodno sodno kontrolo. Nekateri se izvajajo samo na javnih oziroma odprtih prostorih; pri drugih je podano soglasje prizadete osebe. Z 49. členom ZPol naj bi bilo odpravljeno podvajanje policijskih ukrepov po prejšnji ureditvi v ZKP in v zakonu o notranjih zadevah (Uradni list SRS, št. 28/80 in nasl. ter Uradni list RS, št. 19/91 in nasl. – v nadaljevanju: ZNZ). S strani treh organov naj bi bil zagotovljen celovit nadzor. Ukrep tajnega opazovanja in sledenja ter tajnega delovanja in sodelovanja odreja generalni direktor policije kot strokovni organ. Uporabo prirejenih listin in identifikacijskih oznak in navidezni odkup ter temu podobne ukrepe, s katerimi se pogosto kombinirajo omenjeni policijski ukrepi, dovoli državni tožilec. Za snemanje in prisluškovanje pogovorom, ki prav tako pogosto spremljajo policijske ukrepe, je potrebna sodna odločba. Zakon določa, da protipravno pridobljeni dokazi ne smejo biti uporabljeni v kazenskem postopku. Varstvo proti zlorabam naj bi predstavljali tudi zahteva po subsidiarni uporabi spornih ukrepov, zahteva po pisni in obrazloženi odredbi, s katero se ti ukrepi dovolijo, in njihovo periodično podaljševanje. Zaradi raznolikosti primerov v praksi naj ukrepov ne bi bilo mogoče natančneje opredeliti v zakonu. Vlada še meni, da bi razveljavitev izpodbijanih določb potisnila policijo v nemogoč položaj pri zatiranju (predvsem) organiziranega kriminala in da bi s tem postala vprašljiva uporabna vrednost ukrepov, ki jih ureja ZKP in ki se pogosto in nujno kombinirajo z ukrepi iz 49. člena ZPol.
 7. Po drugem odstavku 162. člena ustave lahko vsakdo da pobudo za začetek postopka pred ustavnim sodiščem, če izkaže svoj pravni interes. Pravni interes za vložitev pobude je po drugem odstavku 24. člena zakona o ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94 – v nadaljevanju: ZUstS) podan, če izpodbijani predpis neposredno posega v pobudnikove pravice, pravne interese oziroma pravni položaj.
 12. Z odločbo št. U-I-158/95 sta bila z odložilnim učinkom razveljavljena 11. člen in 19.a člen ZNZ, kolikor sta se nanašala na izvajanje posebnih operativnih metod in sredstev dela iz 1. in 2. točke drugega odstavka 19.a člena zakona.1 Ker sta bili navedeni zakonski določbi razveljavljeni že zaradi tega, ker nista bili v skladu z načelom legalitete, ustavno sodišče ni presojalo, v katero izmed ustavnih pravic, določenih v 34. do 38. členu ustave, posegajo posamezni izmed ukrepov. Ker je navedeni določbi ZNZ razveljavilo že zaradi njunega neskladja z načelom legalitete, je ugotovilo le, da sporni ukrepi posegajo v posameznikove ustavne pravice. Ustavno sodišče je ugotovilo, da je izpodbijana zakonska ureditev že v načelu presplošna in da iz ureditve same ni razvidno, da bi zakonodajalec opravil tehtanje ustavnih dobrin in ugotovil nujnost uzakonjenih posegov v ustavne pravice. Navedlo je, da morajo biti ukrepi natančno določeni v zakonu in da se določitev njihove vsebine ne sme prepustiti drugemu organu. Ureditev mora biti tako podrobna, da preprečuje arbitrarnost državnih organov in zlorabe uporabljenih ukrepov. Ker se ukrepi razlikujejo glede na način zbiranja podatkov in ker posegajo v različne ustavne pravice ter z različno stopnjo intenzivnosti, terjajo vsak zase samostojno opredelitev in natančno ureditev. Ustavno sodišče je opozorilo, da so metode različne že glede na način zbiranja podatkov, da posledično posegajo v različne ustavne pravice in da je različna tudi intenziteta poseganja. Zakonodajalcu je bilo naloženo, da vsak ukrep policije uredi tako, da ne bo možna arbitrarnost in da bo zadoščeno pogojem, ki jih za poseg v posamezne ustavne pravice določa ustava. Hkrati je bil zakonodajalec dolžan razmejiti med ukrepi, ki jih ureja ZKP, in ukrepi po policijskem zakonu.
 13. Upoštevaje obe navedeni odločbi ustavnega sodišča je Državni zbor na novo uredil prikrite preiskovalne ukrepe2 v ZKP (21. člen zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o kazenskem postopku, Uradni list RS, št. 72/98 – ZKP-A) in v ZPol (49. člen). Glede na to, kateri organ je pristojen za odločanje o odreditvi posameznega ukrepa, jih je mogoče razdeliti v tri sklope: prve dovoljuje generalni direktor policije, druge državni tožilec, tretje (preiskovalni) sodnik. Skupno vsem ukrepom je, da se smejo odrediti ob spoštovanju načel subsidiarnosti in sorazmernosti, za določen čas, ob določeni stopnji suma, da je bilo storjeno kaznivo dejanje, glede določenih kaznivih dejanj ter s pisno in obrazloženo odločitvijo pristojnega organa. Glede dokazne vrednosti rezultatov prikritih ukrepov ni razlik (četrti odstavek 154. člena ZKP in četrti odstavek 49. člena ZPol).
 15. Državni tožilec je pristojen za odreditev ukrepov, ki jih sicer odreja policija, a so povezani z uporabo prirejenih listin (drugi odstavek 49. člena ZPol), in za odreditev navideznega odkupa, navideznega sprejemanja in dajanja daril ter navideznega jemanja in dajanja podkupnine (155. člen ZKP). Ti ukrepi se smejo odrediti, če je mogoče utemeljeno sklepati na vpletenost določene osebe v kriminalno dejavnost (155. člen ZKP). Uporaba prirejenih listin se sme odrediti glede vseh uradno pregonljivih kaznivih dejanj (prvi odstavek 49. člena ZPol), drugi ukrepi pa le glede tistih kaznivih dejanj, glede katerih je dopustno odrediti “sodne” ukrepe.
 17. Določba 49. člena ZPol se v celotnem besedilu glasi:
 “(1) Če obstajajo razlogi za sum, da je oseba izvršila kaznivo dejanje, ki se preganja po uradni dolžnosti, ga izvršuje ali ga pripravlja oziroma organizira njegovo izvršitev, in policisti tega dejanja ne morejo drugače odkriti, preprečiti ali dokazati, ali bi bilo to zvezano z nesorazmernimi težavami, lahko policisti uporabijo naslednje ukrepe:
 (4) Z izvajanjem ukrepov je potrebno prenehati takoj, ko prenehajo razlogi, zaradi katerih so bili uvedeni.
 (5) Če so bili ukrepi iz prvega odstavka tega člena izvršeni v nasprotju z določbami drugega ali tretjega odstavka tega člena, sodišče svoje odločitve ne sme opreti na tako pridobljene podatke, sporočila, posnetke ali dokazila.
 (7) Izjemoma se sme rok iz prejšnjega odstavka podaljšati za čas, dokler trajajo razlogi iz 159. člena zakona o kazenskem postopku (Uradni list RS, št. 63/94).”
 19. Člen 35 ustave z naslovom Varstvo pravic zasebnosti in osebnostnih pravic se v relevantnem delu glasi: “Zagotovljena je nedotakljivost človekove ... zasebnosti ter osebnostnih pravic.” Po uveljavljenem stališču v primerjalni ustavnopravni teoriji in sodni praksi je nedotakljivost zasebnosti ena izmed osebnostnih pravic. Med tradicionalno varovane vidike zasebnosti sodijo nedotakljivost stanovanja, komunikacijska tajnost in – v novejšem času – varstvo osebnih podatkov. Ne glede na ta tri specialna ustavna jamstva vsebina varovane zasebnosti ni izčrpana v teh vidikih.
 21. Z jamstvom osebnostnih pravic so zagotovljeni tisti elementi posameznikove osebnosti, ki niso varovani z drugimi določbami ustave (s svobodo vesti, izražanja itn.), a je šele skupaj z njimi posamezniku dana možnost, da se svobodno razvija in oblikuje svoje življenje v skladu z lastnimi odločitvami (odločba št. U-I-226/95 z dne 8. 7. 1999, Uradni list RS, št. 60/99 in OdlUS VIII, 174). Med osebnostne pravice sodi tudi pravica do samostojnega odločanja v lastnih zadevah. Ta predpostavlja, da je posameznik svoboden v odločanju o tem, kako naj ravna, in tudi v ravnanju v skladu s svojo odločitvijo. Svoboda odločanja osebe, ki ne more dovolj zanesljivo imeti pregleda nad tem, katere informacije, ki jo zadevajo, so znane v okolju, kjer živi, in ki ne more vsaj do določene mere oceniti védenja, kaj sogovornik ve o njej, je bistveno omejena. Pravni red, v katerem posameznik ne more več vedeti, kdo, kaj in kdaj o njem ve, ni združljiv s pravico do samostojnega odločanja v lastnih zadevah.
 23. Glede uporabe ukrepov tajnega policijskega delovanja in sodelovanja ter uporabe prirejenih listin in identifikacijskih oznak veljajo stališča ustavnega sodišča, ki jih je v zvezi z ukrepom navideznega odkupa predmetov navedlo v odločbi št. U-I-25/95. Podobno kot pri navideznem odkupu predmetov gre tudi pri navedenih ukrepih iz 49. člena ZPol za dovoljeno uporabo zvijače s strani države. Ne glede na to v enakih okoliščinah, kot so bile navedene v prejšnji točki v zvezi z ukrepom tajnega opazovanja in sledenja, tudi obravnavana ukrepa lahko posegata v zasebnost oziroma v osebnostne pravice. Poseg je dopusten, če se je oseba sama odločila za določeno ravnanje. Soglasje prizadete osebe je praviloma podano. Upoštevaje naravo ravnanja policije oziroma njihovih sodelavcev je meja med dovoljenim in nedovoljenim oziroma med neposeganjem, poseganjem in dopustnim poseganjem tanka. Ocena konkretnega ravnanja bo pogosto odvisna od presoje dejanskega stanja v posamičnem primeru.
 24. V skladu z ustavno zahtevo po določnosti zakona mora biti poseganje v ustavne pravice urejeno določno in nedvoumno. Zakonska ureditev mora biti taka, da izključuje možnost arbitrarnega ravnanja države. Poleg predvidljivosti mora zakonska ureditev zagotavljati zlasti učinkovit pravni nadzor ter ustrezna in učinkovita sredstva zoper zlorabo. Čim pomembnejša je varovana dobrina, tembolj poudarjena je zahteva po določnosti zakona (tako že v odločbi št. U-I-28/95).
 26. Iz imena “tajno opazovanje in sledenje z uporabo tehničnih sredstev za dokumentiranje” je razvidno, da se sme ukrep izvajati bodisi z enega mesta bodisi dinamično. Z ustavno zapovedano restriktivno razlago zakonskih določb, ki urejajo posege v posameznikove ustavne pravice, je mogoče priti tudi do sklepa, da je dovoljena le uporaba tehničnih sredstev, ki ne omogočajo, da se ugotovi vsebina komuniciranja. Iz zakona pa ne izhaja krajevna oziroma prostorska omejitev izvajanja ukrepa, ki je bistvena za opredelitev teže posega v posameznikovo zasebnost oziroma v osebnostne pravice.
 27. Tudi zgolj iz imen “tajno policijsko delovanje” in “tajno policijsko sodelovanje” ni razvidno, kaj je zajeto s tema ukrepoma. Izhajajoč iz restriktivne razlage zakona sama po sebi ne omogočata uporabe tehničnih sredstev, možno pa ju je kombinirati z navideznim odkupom (in drugimi ukrepi iz 155. člena ZKP), z ukrepom iz 4. točke prvega odstavka 150. člena ZKP, morda pa tudi še s katerim izmed posebej urejenih ukrepov. ZPol pa ne opredeljuje vsebine pristojnosti, ki jih ima policist oziroma sodelavec policije pri izvajanju ukrepa. Prav tako ne daje odgovora na eno izmed najpomembnejših vprašanj, povezanih s tovrstnimi ukrepi, tj. o vprašanju dopustnosti sodelovanja pri storitvi kaznivih dejanj. Ustavno sodišče je že v odločbi št. U-I-25/95 opozorilo na nedoločnost zakonske določbe, ki je v zvezi z ukrepom navideznega odkupa predmetov prepovedovala izzivanje kriminalne dejavnosti. V ZPol niti ni take določbe niti ni pojem podrobneje opredeljen. Stališče vlade, da zaradi raznolikosti primerov v praksi ukrepov v zakonu ni mogoče natančneje opredeliti, z vidika ustavnih zahtev glede varstva človekovih pravic ni sprejemljivo. Če meja med dovoljenim in nedovoljenim ravnanjem državnih organov ni opredeljena, so vse varovalke zoper arbitrarno uporabo zakona neučinkovite. Da je namen in razlog zakonskega urejanja prav v tem, da se prepreči taka uporaba zakona in da se omogoči učinkovit nadzor, pa ugotavlja tudi vlada sama. Iz tega vidika so izpodbijane določbe v neskladju z zahtevo po določnosti (2. člen ustave).
 30. Razlog za ureditev prikritih preiskovalnih ukrepov je bil po stališču Državnega zbora v tem, da se policiji zagotovijo učinkovita pooblastila za odkrivanje in pregon kaznivih dejanj. Uporabo prikritih ukrepov naj bi utemeljevali porast organizirane kriminalitete, spremenjene oblike kriminalne aktivnosti, razvoj tehnologije za komuniciranje in nadzorovanje in globalizacija sveta v ekonomskem, finančnem, komunikacijskem in “kriminalnem” smislu.
 32. Z omejitvijo na kazniva dejanja, ki se preganjajo po uradni dolžnosti, je zakonodajalec dopustil uporabo prikritih preiskovalnih ukrepov v primeru 516 kaznivih dejanj, ne da bi jih razvrstil bodisi glede na zagroženo kazen, glede na način storitve, glede na varovane dobrine.3 Že iz razlogov za uporabo ukrepov izhaja, da je zakonska rešitev preširoka. Pri nekaterih skupinah kaznivih dejanj, ki se preganjajo po uradni dolžnosti, se oblika kriminalne aktivnosti ni spremenila (tako da bi npr. izkoristila tehnični razvoj, relativno enostavno dostopnost povezav s svetom). Pri drugih kaznivih dejanjih njihova teža ne upravičuje tako intenzivnega poseganja v ustavne pravice. Tudi v primerjalnem pravu je dopustnost podobnih ukrepov praviloma omejena na preiskovanje kaznivih dejanj, ki so storjena na organiziran način ali ki so posebej nevarna.4 Zakon sicer določa subsidiarno uporabo iz prvega odstavka 49. člena ZPol, a taka omejitev ni zadostna glede kaznivih dejanj, kjer uporaba ukrepov sploh ne bi bila dopustna.
 35. Zaradi ugotovljenega neskladja prvega in tretjega odstavka 49. člena ZPol s 35. členom ustave je ustavno sodišče te določbe razveljavilo. Razveljavitvi je dalo odložilen učinek. Z uvedbo prikritih preiskovalnih ukrepov je bilo dano policiji nujno potrebno sredstvo za učinkovitejše odkrivanje kaznivih dejanj. Prav mnoga najnevarnejša kazniva dejanja je zaradi spremenjenih oblik kriminalne aktivnosti s klasičnimi metodami policijskega delovanja praktično nemogoče razkriti. Na drugi strani je v zakonu že nekaj varovalk zoper pretirano uporabo ukrepov (npr. subsidiarna uporaba ukrepov, omejitev trajanja na najkrajši možni čas), vsebino ukrepov pa vsaj v določeni meri ureja pravilnik.
 39. Na podlagi 30. člena ZUstS, v skladu s katerim lahko ustavno sodišče v postopku za oceno ustavnosti in zakonitosti predpisov oceni tudi ustavnost in zakonitost drugih določb istega ali drugega predpisa, katerih ocena ustavnosti in zakonitosti ni bila predlagana, je ustavno sodišče ocenilo tudi nekatere določbe pravilnika o policijskih pooblastilih (v nadaljevanju: pravilnik). Pravilnik je bil izdan na podlagi drugega odstavka 29. člena, po katerem minister na predlog generalnega direktorja policije predpiše način izvajanja policijskih pooblastil. Izvedbo 49. člena ZPol predstavljajo določbe 96. do 107. člena pravilnika, uvrščene v poglavje o tajnih policijskih ukrepih. Glede na odločitev, da so prvi, drugi in tretji odstavek 49. člena ZPol v neskladju z ustavo, je ustavno sodišče ocenilo ustavnost navedenih določb pravilnika.
 41. Po ustaljeni ustavnosodni presoji mora biti delovanje državnih organov pri izdajanju podzakonskih predpisov v vsebinskem pogledu pravno odvisno. S predpisi se sme zakon samo tehnično dopolnjevati, razčlenjevati in opisovati. V zakon ne smejo posegati vsebinsko (prim. odločbo št. U-I-50/00 z dne 30. 5. 2002, Uradni list RS, št. 54-I/02 in OdlUS XI, 93). V primerih, ko gre za posege v ustavne pravice, je vezanost podzakonskega akta na zakon še strožja. Že v odločbi št. U-I-158/95 je ustavno sodišče navedlo, da je ustavne pravice dopustno omejiti le z zakonom, v katerem mora biti poseg določno in nedvoumno urejen.
 Št. U-I-272/98-26
 1 Šlo je za tajno sodelovanje, tajno opazovanje, odkup predmetov in kontrolo komunikacij.
 2 Gre za tista opravila, izvršena v predkazenskem postopku, s katerimi pridejo procesni organi do dokazov v kazenskem postopku, a praviloma z bolj ali manj globokimi posegi v ustavne pravice. Fišer, Uvodni komentar k zakonu o kazenskem postopku, Uradni list RS, Ljubljana, 2002, str. 67. V teoriji in sodni praksi se pojavljajo različna imena za te ukrepe. Odločba se pri izbiri imena navezuje na novejši vir, ki se celoviteje ukvarja s problematiko in ki te ukrepe tudi opredeljuje. Glej tudi Klemenčič, Prikriti (kriminalistični) preiskovalni ukrepi, Odvetnik, št. 3/99, str. 11.
 3 Prim. Karakaš, Uporaba posebnih (preiskovalnih) metod in sredstev v kazenskem postopku, v: Bavcon et al., Uveljavljanje novih institutov kazenskega materialnega in procesnega prava, Uradni list RS, Ljubljana, 2000, str. 261. Kot domala absurden primer navaja avtor kaznivo dejanje kršitve družinskih obveznosti iz 202. člena KZ.
 4 Glede tajnega policijskega (so)delovanja glej Gropp, Huber (hrsg.), Rechtliche Initiativen gegen organisierte Kriminalität, Freiburg, 2001, str. 976–977.


text:
Maikuine keskkonnaõiguse uudiskiri tutvustab muudatusi keskkonnamõju hindamise (KMH) kaalumise kohustusega tegevuste loetelus, kajastab Euroopa Kohtu värskemaid lahendeid seoses KMH-ga, räägib probleemidest EL dokumentidele ligipääsemisel jm.
 Lisaks uudiskirjas kajastatule tuletame meelde, et käimas on arutelud uue planeerimisseaduse eelnõu teemal, milles ka KÕK on viimasel kuul kaasa löönud. Loodame lähinädalatel vormistada ka endapoolsed seisukohad eelnõule. Teiste huvigruppide seisukohad ja seniste arutelude tulemused on kättesaadavad kodifitseerimisprojekti veebilehel:
 https://ajaveeb.just.ee/planeerimisseadusjaehitusseadus/
 Euroopa Komisjon ei suuda tagada kodanikele juurdepääsu oma dokumentidele
 Euroopa Kohus: loa uuendamisel peab keskkonnamõjusid hindama vaid juhul, kui soovitakse teha füüsilisi muudatusi
 Muutus KMH kaalumise kohustusega tegevuste loetelu
 Euroopa Komisjon selgitas käivitamis- ja seiskamisperioodide kindlaksmääramise korda
 Riigikogu võttis vastu angerjapüügi tasude muudatused
 Riigikogu menetleb põlevkivi kaevandamisõiguse tasu muudatust
 Riigikogu menetleb F-gaaside kasutamist täpsustavat eelnõud
 Täiendati Gothenburgi protokolli piiriülese õhusaaste vähendamiseks
 Keskkonnaministeerium ootab ettepanekuid veemajanduskavade uuendamiseks
 Uus EL määrus biotsiidide kasutamise kohta on vastu võetud
 ClientEarth ja teised valitsusvälised organisatsioonid on tõstatanud probleemi, et Euroopa Komisjon ei anna ligipääsu olulistele dokumentidele ning viivitab teabenõuetele vastamisega õigusvastaselt. Õiguse saada ligipääs Euroopa Parlamendi, Nõukogu ja Komisjoni dokumentidele annab EL kodanikele EL määrus (EÜ) nr nr 1049/2001, sätestades selleks küll mitmeid erandeid ja tingimusi.
 Küsimus on olnud käsitlemisel ka juba Euroopa Kohtus. Euroopa Kohus tegi 9. novembril 2011. a otsused kohtuasjades T-120/10 ja T-449/10, milles lahendas ClientEarthi jt valitsusväliste organisatsioonide kaebust Euroopa Komisjoni vastu, kes oli korduvalt edasi lükanud nende teabenõuetele vastamist (määruse kohaselt on vastamistähtaeg 15 päeva, mida võib pikendada vaid ühe korra). Teabenõuded puudutasid dokumente, mis käsitlesid biokütuste kasutamise kaudseid mõjusid maakasutusele. Kaebajad taotlesid keeldumise otsuste tühistamist ja juurdepääsu võimaldamist.
 Komisjon vastas teabenõuetele alles kohtumenetluste käigus, edastades kaebajatele üksnes mõned küsitud dokumendid, ent keeldudes ligipääsu võimaldamisest ülejäänud 200-le, viidates avalike ja ärihuvide kaitsmise vajadusele. Euroopa kohus leidis, et Komisjon on ebaõigesti pikendanud korduvalt teabenõudele vastamise tähtaega, ent kuna pärast kohtumenetluste algatamist oli Komisjon esitanud ka sõnaselged otsused, et organisatsioonide küsitud teavet vähemalt osaliselt ei väljastata, siis jättis kohus kaebuste osas seisukoha võtmata (Komisjon pidi küll kandma kohtuvaidlustega seotud kulud). Kuna kaebajad olid saanud vaidlustada vaid vastamisega viivitamist, jäi teabe andmisest keeldumine kohtu poolt seega lahendamata.
 Määrus nr 1049/2001 on hetkel ülevaatamisel, ent ClientEarthi teatel toimub selle muutmise eelnõu koostamine suletud uste taga ja avalikkust ei ole sellesse kaasatud, kusjuures EL nõukogu soovib dokumentide konfidentsiaalsusnõudeid pigem suurendada, samuti on tehtud ettepanek pikendada teabenõuetele vastamise tähtaega 15 päevast 30 päevani.
 Vt ka Euroopa Kohtu otsuseid kohtuasjades T-120/10 ja T-449/10 (ingl k)
 Vt ka EL Aarhusi Keskuse uudiskirja uudist seoses määruse 1049/2001 ülevaatamisega (ingl k)
 19. aprillil tegi Euroopa Kohus kohtuasjas C-121/11 otsuse, milles selgitas keskkonnamõjude hindamise (KMH) kohustust olulise keskkonnamõjuga tegevuse läbiviimiseks vajaliku loa uuendamisel. Kohtuasi puudutas Belgias asuvat prügilat, millele anti 2008. a uus keskkonnaluba, muutes seniseid prügila käitamistingimusi. Kaebuse esitajad leidsid, et loa nõuete muutmise tõttu oleks tulnud asjas läbi viia ka KMH.
 Euroopa Kohus selgitas, et KMH tuleb läbi viia juhul, kui tegemist on projektiga EL direktiivi 85/337/EMÜ (nn KMH direktiiv) tähenduses. KMH direktiivi kohaselt loetakse projektiks lisaks teatud olulise keskkonnamõjuga tegevustega alustamisele ka juba läbiviidava tegevuse muutmist või laiendamist, kui see võib keskkonda oluliselt kahjustada. Euroopa Kohus rõhutas samas, tuginedes oma varasemale lahendile asjas C-275/09, et plaanitava tegevuse muutmise või laiendamise keskkonnamõju tuleb hinnata vaid juhul, kui see toimub vastavat rajatist või kohta füüsiliselt muutvate tööde või muude sekkumiste abil.
 Seega ei ole Euroopa Kohtu hinnangul KMH läbiviimine kohustuslik tegevusloa muutmisel, mis annab õiguse tegevust muuta, ilma et sellega kaasneks tegevuskoha füüsiline muutmine.
 Vt Euroopa Kohtu otsust
 Vabariigi Valitsus (VV) võttis 4. mail vastu määruse, millega muudeti KMH kaalumise kohustusega tegevuste loetelu. See loetelu on kehtestatud VV 29. augusti 2005. a määrusega nr 224 “Tegevusvaldkondade, mille korral tuleb kaaluda keskkonnamõju hindamise algatamise vajalikkust, täpsustatud loetelu” ning selles on sätestatud nimekiri tegevustest, milleks loa taotlemisel või loa aluseks oleva planeeringu algatamisel tuleb kaaluda keskkonnamõju hindamise algatamist (st tegevusi, mille puhul KMH algatamine ei ole seadusest tulenevalt kohustuslik, ent see võib siiski vajalik olla).
 Muudatuse tulemusena on määruses võetud KMH algatamise kaalumise kohustuse asemel kasutusele eelhinnangu mõiste, mis tähendab, et kõigi nimekirjas olevatele tegevuste puhul tuleb koostada KMH eelhinnang (ka eelnevalt tähendas kaalumiskohustus tegelikult eelhinnangu andmist, ent seda ei olnud otsesõnu sätestatud). Samuti on mitmed muudatused sõnastuslikud, et sätteid täpsustada või viia need kooskõlla teiste seadustega.
 Sisuliste muudatuste osas on oluline, et edaspidi ei ole vaja anda KMH vajalikkuse eelhinnangut liiva ja kruusa üldgeoloogilise uurimistöö ja geoloogilise uuringu korral maismaal ning maavaravaru kaevandamisega seotud maapealsete rajatiste rajamise korral, samuti maaparandussüsteemi rekonstrueerimiseks karstialal ega ka kaitsemetsa raadamiseks üle 10 ha suurusel alal (viimane muudatus on seotud kaitsemetsa mõiste kadumisega metsaseadusest). Samuti on põhjavee võtmise korral vajalik kaaluda keskkonnamõju hindamist alles alates 200 000 kuupmeetrist aastas (enne oli alampiiriks 50 000 kuupmeetrit aastas).
 KMH algatamist tuleb edaspidi lisaks enne sätestatule kaaluda alati turba kaevandamise korral (enne rohkem kui 150 ha korral), samuti karusloomakasvatuse rajamiseks minkide ja kährikute pidamiseks, lisaks on sätestatud KMH kaalumise kohustus teatud suurusega veisefarmidele. Täpsustatud on ka infrastruktuuri ehituste puhul KMH kaalumist: kaalumiskohustusega tegevused on nüüdsest konkreetsemalt nimetatud ning nendeks on ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni, bussi- ja autoparkide, elurajooni, staadioni, haigla-, ülikooli-, vangla- ning muude samalaadsete projektide arendamine. Täiendatud on turismimajanduse projektide nimekirja, mille puhul tuleb KMH algatamist kaaluda (suusakompleksi rajatised, puhkeküla või hotellikompleksi rajamine väljaspool tiheasustusala, loomaaia rajamine).
 Vt Vabariigi Valitsuse 4. mai määrust nr 35 Riigi Teatajas
 Vt määruse eelnõud ja seletuskirja eelnõude infosüsteemis
 Vt Vabariigi Valitsuse 29. augusti 2005. a määruse nr 224 kehtivat redaktsiooni Riigi Teatajas
 7. mail võttis Euroopa Komisjon vastu rakendusotsuse 2012/249/EU, milles on toodud täpsemad reeglid suurte põletusseadmete käivitus- ja seiskamisperioodide kindlaksmääramiseks. Nimetatud perioodid on EL direktiivis 2010/75/EU (nn tööstusheite direktiiv) olulisel kohal, kuna neil perioodidel võib saasteainete sisaldus suurte põletusseadmete heitgaasides ületada loas kindlaks määratud piirväärtusi. Otsus on oluline ka Eestis asuvate suurte põletusseadmete (nt Eesti Energia soojuselektrijaamade) seisukohalt.
 Suurte põletusseadmete (seadmed, mille nimisoojusvõimsus on suurem kui 50 MW) puhul on tavapärane, et stabiilse töökoormuse saavutamisele eelneb käivitusperiood, mille jooksul põletatakse kütust väiksemal temperatuuril ning sellest tulenevalt on ka heitgaasides sisalduvate saasteainete sisaldus tavapärasest kõrgem. Sama olukord esineb suurte põletusseadmete järk-järgulisel seiskamisel. Seetõttu näeb tööstusheite direktiiv ette, et selliste perioodide vältel õhku paisatud heidet ei arvestata loas sätestatud heite piirväärtuste järgimise kontrollimisel.
 Kuna käivitus- ja seiskamisperioodidel saastavad suured põletusseadmed välisõhku tavapärasest rohkem, tuleb rakendusotsuse kohaselt käitise loas ette näha meetmed, mis võimaldaks neid perioode võimalikult lühikesena hoida. Loas tuleb ette näha ka meetmed, mis tagavad saasteainete püüdeseadmete võimalikult kiire töölerakendumise. Samuti selgitatakse otsuses lähemalt, mille alusel käivitus- ja seiskamisperioode loas kindlaks määrata. Elektri-, soojus- ning mehhaanilist energiat tootvate suurte põletusseadmete puhul tuleb periood kindlaks määrata stabiilseks tootmiseks vajaliku koormuse järgi, protsendina käitise nimivõimsusest. Vastava koormuse kindlaksmääramisel lähtutakse kas teatud tööprotsessidest (nt täielik üleminek abipõletitega töölt ainult põhikütuse kasutamisele) või tööparameetritest (nt väljuva gaasi hapnikusisaldus või temperatuur).
 Vt Euroopa Komisjoni rakendusotsuse teksti (PDF-formaadis)
 7. mail võttis Riigikogu vastu keskkonnatasude seaduse muudatused, millega muudetakse kutselise angerjapüügi tasusid veekogudel, kuhu nimetatud kalaliigi varude suurendamiseks asustatakse angerjamaime. Lisaks täpsustatakse veekogu nimetamisega eelnõus sätet, mis kehtestab püügiõiguse tasu piirmäärade vahemiku Peipsi järvel püügivahendina kasutatavale põhjanoodale ehk mutnikule. Kajastasime eelnõu (187 SE) sisu lähemalt KÕKi 2012.a aprillikuu uudiskirjas. Riigikogu menetluse käigus eelnõus muudatusi ei tehtud.
 Vt keskkonnatasude seaduse muutmise seaduse eelnõud ja seletuskirja Riigikogu kodulehelt
 15. mail võttis Riigikogu menetlusse keskkonnatasude seaduse muutmise seaduse eelnõu 234 SE, mis puudutab põlevkivivaru kaevandamise, kasutamise või kasutuskõlbmatuks muutmise eest täiendava ressursimaksu 2 eurot tonni kohta kehtestamist.
 Eelnõu algatajateks olid Inara Luigas, Lembit Kaljuvee, Kalle Laanet, Deniss Boroditš ja Rainer Vakra, ning selle seletuskirja kohaselt on muudatuste ajendiks asjaolu, et põlevkivi kaevandamisõiguse tasu on väga madal, mistõttu riik ei hinda Eesti rahvale kuuluva loodusvara väärtust õiglaselt. Võrdlus põhineb kivisöe 11,5 korda suuremal maailmaturu hinnal. Seletuskirja kohaselt tehakse ettepanek kasutada laekuvat lisatulu õpetajate palgatõusuks.
 Vt seaduse muudatuse eelnõud ja seletuskirja Riigikogu kodulehelt
 14. mail võttis Riigikogu menetlusse välisõhu kaitse seaduse, majandustegevuse seadustiku üldosa seaduse ja riigilõivuseaduse muutmise eelnõu. Eelnõu eesmärgiks on senisest täpsemalt reguleerida nii osoonikihti kahandavate ainete kui neid asendavate fluoritud kasvuhoonegaaside (nn F-gaaside) kasutamise korda. Olulisemate muudatustena nähakse eelnõus ette nimetatud ainete kohta andmeid sisaldava uue registri (FOKA) loomine ning teatud F-gaasidega seotud toimingute jaoks loakohustuse sisse seadmine.
 Osoonikihti kahandavate ainete tootmine, turule viimine ja kasutamine on Euroopa Liidus erandkorras lubatud vaid valdkonda reguleerivas EL määruses (EÜ) 1005/2009 toodud juhtudel. Osoonikihti kahandavaid aineid asendavad paljudes kasutusvaldkondades F-gaasid, mis on omakorda aga väga tugeva mõjuga kasvuhoonegaasid. Seetõttu on ka F-gaaside kasutamine reguleeritud EL määrustega. EL määrustes sisalduvad nõuded on küll otsekohalduvad, ent nende praktikas rakendamiseks on kehtivat Eesti õigust vaja täiendada. Viimane on ka Riigikogu menetlusse võetud eelnõu eesmärgiks.
 Olulise uuendusena seataks eelnõu kohaselt sisse osoonikihti kahandavate ainete ja F-gaaside kohta andmeid sisaldav register (FOKA). Registrile on kohustatud andmeid esitama vähemalt kolm kilogrammi nimetatud gaase sisaldavate toodete, seadmete, süsteemide või mahutite käitlejad (kelleks on reeglina vastava eseme omanik) selle omandamise, täiendamise või jäätmekäitluseks üleandmise korral. Eelnõu kohaselt oleks mõnigate F-gaaside käitlustoimingute läbiviimiseks vajalik taotleda vastav luba, täpsem loetelu sellistest toimingutest kehtestataks keskkonnaministri poolt. Eelnõu näeb ette ka aastaaruannete esitamise kohustuse F-gaaside müüjatele, F-gaase sisaldavate seadmete jmt tootjatele ning F-gaase sisaldavate seadmetega varustatud laevade ja raudteevagunite omanikele.
 4. mail jõudsid EL liikmeriigid kokkuleppeni täiendada Gothenburgi protokolli piiriülese õhusaaste vähendamise saavutamiseks. Gothenburgi protokoll võeti vastu 30. novembril 2009. a ning see määrab piirmäärad väävliheitele, lämmastikoksiididele, lenduvatele orgaanilistele ühenditele ning tahketele osakestele. Protokoll määratleb ka piirväärtused spetsiifilistele saasteallikatele (põletustehased, elektritootmine, kuivpuhastus, sõidukid, veokid) ja nõuab parima võimaliku tehnika rakendamist.
 Täiendatud eesmärgid näevad ELis ette väävliheite 60%-list, lämmastikoksiidide 40%-list, lenduvate orgaaniliste ühendite 30%-list, ammoniaagi 6%-list ja tahkete osakeste 20%-list vähendamist võrreldes 2005. aastaga. Täiendavalt lepiti kokku tahma koostisosa musta süsiniku vähendamises. Seni protokoll musta süsinikku ei puudutanud. Euroopa Komisjoni hinnangul vähenevad protokolli täiendamise tulemusena oluliselt inimeste terviseprobleemid, mis on seotud nimetatud saasteainetega.
 Kokkuleppega on hõlmatud EL, Norra, Šveits ja USA. Iseenesest olid läbirääkimistega hõlmatud ka muud riigid, kes oleksid potentsiaalselt protokolli ratifitseerijad lähiaastatel (nt Ühinenud Rahvaste Euroopa Majanduskomisjoni riigid nagu Venemaa ja Kanada).
 Vt Gothenburgi protokolli kohta lähemalt Ühinenud Rahvaste Euroopa Majanduskomisjoni kodulehelt
 Vt ka Euroopa Komisjoni õhukvaliteedi teemalist veebilehte (ingl k)
 Keskkonnaministeerium on teatanud, et vaatab üle kehtivaid veemajanduskavasid, mistõttu ootab ettepanekuid ja vastuväiteid kavade ajakohastamise ajagraafikule ja tööplaanile. Avalik väljapanek toimub 1. maist kuni 31. oktoobrini kõikides maakonnakeskustes ning Keskkonnaministeeriumi veebilehel.
 Veemajanduskava on dokument, mis sisaldab ülevaadet veeprobleemidest ning lahendusi nende kõrvaldamiseks. Veemajanduskavasid koostatakse vesikonniti – Ida-Eesti, Lääne-Eesti ja Koiva vesikonna kohta. See koostatakse ja kehtestatakse iga kuue aasta järel. Seetõttu tuleb 2010. aasta aprillis Vabariigi Valitsuse poolt vee kaitse korraldamiseks ning pinna- ja põhjavee loodusliku seisundi saavutamiseks ja hoidmiseks kehtestatud veemajanduskavad hiljemalt 2015. aasta lõpuks üle vaadata ja ajakohastada.
 Avaliku väljapaneku käigus ootab Keskkonnaministeerium kõikidelt huvituvatelt isikutelt arvamusi. Eeskätt oodatakse konkreetseid ettepanekuid võimalike uuringute läbiviimiseks, veeprobleemide kindlakstegemiseks või lahendamiseks, et uue veemajanduskava alusel asuda neid alates 2015. aastast lahendama. Keskkonnaministeerium korraldab ka neli avalikku arutelu.
 10. mail võttis EL Nõukogu vastu uue biotsiide reguleeriva määruse. See hõlmab putukamürke ja tõrjevahendeid, kuid mitte meditsiinilisi või põllumajanduslikke taimekaitsevahendeid. Uue määruse eesmärk on harmoniseerida biotsiide sisaldavate toodete regulatsiooni ja lihtsustada toodete turule toomist; eelnõu sisu ja selle tausta kajastasime lähemalt juba 2012.a veebruarikuu uudiskirjas.
 Määrus jõustub järk-järguliselt alates 1. septembrist 2013. a.
 Vt ka EL Nõukogu pressiteadet
 Vt uut biotsiidide määruse teksti EL Nõukogu kodulehel
 Vt KÕKi 2012.a veebruarikuu uudiskirja uudist uue biotsiidimääruse kohta


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 Avis juridique important
 |
 21995A0426(08)
 Euroopan yhteisön ja Viron tasavallan välinen kirjeenvaihtona tehty sopimus Euroopan yhteisön ja Viron tasavallan välisen 18 päivänä heinäkuuta 1994 tehdyn kauppaa ja kaupan liitännäistoimenpiteitä koskevan sopimuksen tekstiilituotteiden kauppaa koskevan pöytäkirjan N:o 1 muuttamisesta Itävallan tasavallan, Suomen tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan oletetun Euroopan unioniin liittymisen huomioon ottamiseksi - Noottien vaihto
 Virallinen lehti nro L 094 , 26/04/1995 s. 0151 - 0154
 AGREEMENT in the form of an exchange of letters between the European Community and the Republic of Estonia amending Protocol 1 on trade in textile and clothing products to the Agreement on free trade and trade-related matters between the Republic of Estonia and the European Community, signed on 18 July 1994, to take into account the expected accession of the Republic of Austria, the Republic of Finland and the Kingdom of Sweden to the European UnionLetter from the Council of the European Union Sir,1. I have the honour to refer to Protocol 1 on trade in textile and clothing products to the Agreement on free trade and trade-related matters between the Republic of Estonia and the European Community, signed on 18 July 1994.2. In order to take into account the expected accession of the Republic of Austria, the Republic of Finland and the Kingdom of Sweden to the European Union on 1 January 1995, the European Community considers that the following amendment should be made to Protocol 1 on trade in textile and clothing products to the Agreement on free trade and trade-related matters between the Republic of Estonia and the European Community.2.1. Article 14, paragraph 2, subparagraph 2, second indent of Appendix A, Title IV, should be amended as follows:'- two letters identifying the intended Member State of customs clearance as follows:AT = AustriaBL = BeneluxDE = Federal Republic of GermanyDK = DenmarkEL = GreeceES = SpainFI = FinlandFR = FranceGB = United KingdomIE = IrelandIT = ItalyPT = PortugalSE = Sweden`2.2. Should one or more acceding countries not join the European Union the respective amendment mentioned under point 2.1 shall not enter into force.3. I should be obliged if you could kindly confirm the acceptance of your Government of the foregoing. Should this be the case, this Agreement in the form of an exchange of letters shall enter into force on the first day of the month following the day on which the Parties have notified each other that the legal procedures necessary to this end have been completed. In the meantime, it shall be applied provisionally from 1 January 1995 on the conditions to be specified in an exchange of notes (see Appendix I).Please accept, Sir, the assurance of my highest consideration.For the Council of the European UnionAppendix I Exchange of notes The Directorate-General for External Economic Relations of the Commission of the European Communities presents its compliments to the Mission of the Republic of Estonia to the European Communities and has the honour to refer to Protocol 1 on trade in textile and clothing products to the Agreement on free trade and trade-related matters between the Republic of Estonia and the European Community, signed on 18 July 1994, as amended by the exchange of letters initialled on 15 December 1994.The Directorate-General wishes to inform the Mission that whilst awaiting the completion of the necessary procedures for the conclusion and coming into force of the amended Protocol 1, the European Community is prepared to allow the provisions of the Agreement to apply de facto from 1 January 1995. This is on the understanding that either Party may at any time terminate this de facto application of the amended Protocol 1, provided that at least six months notice is given.The Directorate-General for External Economic Relations would be grateful if the Mission would confirm its agreement to the foregoing.The Directorate-General for External Economic Relations of the Commission of the European Communities avails itself of this opportunity to renew to the Mission of the Republic of Estonia to the European Communities the assurance of its highest consideration.The Mission of the Republic of Estonia to the European Communities presents its compliments to the Directorate-General for External Economic Relations of the Commission of the European Communities and has the honour to refer to the note of the Directorate-General of (date of note verbale) regarding Protocol 1 on trade in textile and clothing products to the Agreement on free trade and trade-related matters between the Republic of Estonia and the European Community, signed on 18 July 1994 as amended by the exchange of letters initialled on 15 December 1994.The Mission of the Republic of Estonia to the European Communities wishes to confirm to the Directorate-General that whilst awaiting the completion of the necessary procedures for the conclusion and coming into force of the amended Protocol 1, the Government of the Republic of Estonia is prepared to allow the provisions of the Agreement to apply de facto from 1 January 1995. This is on the understanding that either Party may at any time terminate this de facto application of the amended Protocol 1, provided that at least six months notice is given.The Mission of the Republic of Estonia to the European Communities avails itself of this opportunity to renew to the Directorate-General for External Economic Relations of the Commission of the European Communities the assurance of its highest consideration.Letter from the Government of the Republic of Estonia Sir,I have the honour to acknowledge receipt of your letter of . . . which reads as follows:'Sir,1. I have the honour to refer to Protocol 1 on trade in textile and clothing products to the Agreement on free trade and trade-related matters between the Republic of Estonia and the European Community, signed on 18 July 1994.2. In order to take into account the expected accession of the Republic of Austria, the Republic of Finland and the Kingdom of Sweden to the European Union on 1 January 1995, the European Community considers that the following amendment should be made to Protocol 1 on trade in textile and clothing products to the Agreement on free trade and trade-related matters between the Republic of Estonia and the European Community.2.1. Article 14, paragraph 2, subparagraph 2, second indent of Appendix A, Title IV, should be amended as follows:"- two letters identifying the intended Member State of customs clearance as follows:AT = AustriaBL = BeneluxDE = Federal Republic of GermanyDK = DenmarkEL = GreeceES = SpainFI = FinlandFR = FranceGB = United KingdomIE = IrelandIT = ItalyPT = PortugalSE = Sweden"2.2. Should one or more acceding countries not join the European Union the respective amendment mentioned under point 2.1 shall not enter into force.3. I should be obliged if you could kindly confirm the acceptance of your Government of the foregoing. Should this be the case, this Agreement in the form of an exchange of letters shall enter into force on the first day of the month following the day on which the Parties have notified each other that the legal procedures necessary to this end have been completed. In the meantime, it shall be applied provisionally from 1 January 1995 on the conditions to be specified in an exchange of notes (see Appendix I).Please accept, Sir, the assurance of my highest consideration.`I have the honour to confirm that my Government is in agreement with the contents of your letterPlease accept, Sir, the assurance of my highest consideration.For the Government of the Republic of EstoniaAppendix I Exchange of notes The Directorate-General for External Economic Relations of the Commission of the European Communities presents its compliments to the Mission of the Republic of Estonia to the European Communities and has the honour to refer to Protocol 1 on trade in textile and clothing products to the Agreement on free trade and trade-related matters between the Republic of Estonia and the European Community, signed on 18 July 1994, as amended by the exchange of letters initialled on 15 December 1994.The Directorate-General wishes to inform the Mission that whilst awaiting the completion of the necessary procedures for the conclusion and coming into force of the amended Protocol 1, the European Community is prepared to allow the provisions of the Agreement to apply de facto from 1 January 1995. This is on the understanding that either Party may at any time terminate this de facto application of the amended Protocol 1, provided that at least six months notice is given.The Directorate-General for External Economic Relations would be grateful if the Mission would confirm its agreement to the foregoing.The Directorate-General for External Economic Relations of the Commission of the European Communities avails itself of this opportunity to renew to the Mission of the Republic of Estonia to the European Communities the assurance of its highest consideration.The Mission of the Republic of Estonia to the European Communities presents its compliments to the Directorate-General for External Economic Relations of the Commission of the European Communities and has the honour to refer to the note of the Directorate-General of (date of note verbale) regarding Protocol 1 on trade in textile and clothing products to the Agreement on free trade and trade-related matters between the Republic of Estonia and the European Community, signed on 18 July 1994 as amended by the exchange of letters initialled on 15 December 1994.The Mission of the Republic of Estonia to the European Communities wishes to confirm to the Directorate-General that whilst awaiting the completion of the necessary procedures for the conclusion and coming into force of the amended Protocol 1, the Government of the Republic of Estonia is prepared to allow the provisions of the Agreement to apply de facto from 1 January 1995. This is on the understanding that either Party may at any time terminate this de facto application of the amended Protocol 1, provided that at least six months notice is given.The Mission of the Republic of Estonia to the European Communities avails itself of this opportunity to renew to the Directorate-General for External Economic Relations of the Commission of the European Communities the assurance of its highest consideration.


type: caselaw

text:
 29.8.2009
 MT
 Il-Ġurnal Uffiċjali tal-Unjoni Ewropea
 C 205/21
 Talba għal deċiżjoni preliminari mressqa mill-Cour administrative d’appel de Nantes (Franza) fl-10 ta’ Ġunju 2009 — Scott SA, Kimberly Clark SNC, illum Kimberly Clark SAS vs Ville d’Orléans
 (Kawża C-210/09)
 2009/C 205/36
 Lingwa tal-kawża: Il-Franċiż
 Qorti tar-rinviju
 Cour administrative d’appel de Nantes
 Partijiet fil-kawża prinċipali
 Rikorrenti: Scott SA, Kimberly Clark SNC, illum Kimberly Clark SAS
 Konvenuta: Ville d’Orléans
 Domanda preliminari
 L-annullament eventwali, mill-qorti amministrattiva Franċiża, ta’ ordnijiet ta’ ġbir maħruġin għall-irkupru ta’ għajnuna ddikjarata inkompatibbli mas-suq komuni fit-12 ta’ Lulju 2000 mill-Kummissjoni tal-Komunitajiet Ewropej (1), minħabba l-ksur ta’ dispożizzjonijiet leġiżlattivi dwar il-preżentazzjoni fiżika ta’ dawn l-ordnijiet, huwa ta’ tali natura li, fid-dawl tal-possibbiltà, għall-awtorità amministrattiva kompetenti, li tirrimedja d-difett li huma vvizzjati bih dawn id-deċiżjonijiet, jostakola l-eżekuzzjoni immedjata u effettiva tad-Deċiżjoni tal-Kummissjoni tal-Komunitajiet Ewropej, tat-12 ta’ Lulju 2000, bi ksur tal-Artikolu 14(3) tar-Regolament tal-Kunsill, tat-22 ta’ Marzu 1999, li jistabbilixxi regoli dettaljati għall-applikazzjoni tal-Artikolu 93 tat-Trattat (2)?
 (1) Deċiżjoni tal-Kummissjoni 2002/14/KE, tat-12 ta’ Lulju 2000, dwar l-għajnuna mill-Istat mogħtija minn Franza favur Scott Paper SA/Kimberly-Clark (ĠU 2002, L 12, p. 1) [traduzzjoni mhux uffiċjali].
 (2) Regolament tal-Kunsill (KE) Nru 659/1999, tat-22 ta’ Marzu 1999, li jistabbilixxi regoli dettaljati għall-applikazzjoni tal-Artikolu 93 tat-Trattat tal-KE (ĠU L 83, p. 1).


type: legislation

text:
 EUROOPA KOMISJON
 Brüssel,25.9.2020
 COM(2020) 583 final
 2020/0269(NLE)
 Ettepanek:
 NÕUKOGU OTSUS
 seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel rahvusvahelises kohvinõukogus
 SELETUSKIRI
 1.Kavandatav reguleerimisese
 Käesolev ettepanek käsitleb otsust, millega määratakse kindlaks seisukoht, mis võetakse liidu nimel rahvusvahelises kohvinõukogus seoses 2007. aasta rahvusvahelise kohvilepingu pikendamise kavandatava heakskiitmisega.
 2.Ettepaneku taust
 2.1.2007. aasta rahvusvaheline kohvileping
 2007. aasta rahvusvahelise kohvilepingu (edaspidi „leping“) eesmärk on tagada tõhustatud rahvusvaheline koostöö üleilmsetes kohviga otseselt või kaudselt seotud küsimustes, luua foorum valitsustevaheliste kohvialaste ja üleilmse kohvimajanduse parandamist käsitlevate konsultatsioonide pidamiseks, hõlbustada kaubandust üleilmset kohviturgu käsitleva teabe kogumise ja vahetamise abil ning soodustada suuremat nõudlust kohvi järele kogu maailmas. Lepingu veel üks oluline eesmärk on julgustada liikmeid arendama kestlikku kohvisektorit nii majanduslikus, sotsiaalses kui ka keskkonnaalases mõttes. Lepingule kirjutati alla 2007. aastal ning see jõustus 2. veebruaril 2011 kümneks aastaks (kuni 1. veebruarini 2021). Artikli 48 kohaselt võib lepingut pikendada maksimaalselt kaheksaks aastaks.
 Euroopa Liit on lepingu osaline
 1
 .
 2.2.Rahvusvaheline kohvinõukogu
 Vastavalt lepingu artiklile 9 täidab rahvusvaheline kohvinõukogu rahvusvahelise kohviorganisatsiooni kõrgeima organina kõiki lepingu sätete rakendamiseks vajalikke ülesandeid. Nõukogusse kuuluvad kõik organisatsiooni liikmesriigid (lepingu artikkel 8). Vastavalt lepingu artikli 48 lõikele 3 võib rahvusvaheline kohvinõukogu otsustada pikendada lepingut pärast selle kehtivusaja lõppemist ühe või mitme järjestikuse ajavahemiku võrra, mis kokku ei ületa kaheksat aastat. Lepingu artiklis 14 on sätestatud, et kõik rahvusvahelise kohviorganisatsiooni otsused võetakse põhimõtteliselt vastu konsensuse alusel. Konsensuse puudumisel tehakse otsused jagatud häälteenamuse alusel.
 Vastavalt lepingu artiklile 12 on rahvusvahelise kohviorganisatsiooni liikmetel kokku 2 000 häält. Igal rahvusvahelise kohviorganisatsiooni liikmel on konkreetne arv hääli, mida nõukogu kohandab igal aastal vastavalt lepingus eelnevalt kindlaks määratud kriteeriumidele. Häältejaotuse alusel määratakse kindlaks ka iga liikme osamaksu suurus (lepingu artikli 20 lõige 2). Praegu on rahvusvahelise kohviorganisatsiooni eelarve suurim rahastaja Euroopa Liit.
 2.3.Rahvusvahelise kohvinõukogu kavandatav õigusakt
 2019. aastal moodustas rahvusvaheline kohviorganisatsioon lepingu läbivaatamisega tegeleva töörühma.
 Rahvusvahelise kohvinõukogu 4.–5. juunil 2020 toimunud 126. istungil soovitati lepingut pikendada. See võimaldaks tulevikus põhjalikumat läbivaatamist.
 Rahvusvaheline kohvinõukogu kavatseb 7.–11. septembril 2020 toimuval 127. istungil vastu võtta otsuse 2007. aasta kohvilepingu pikendamise kohta (edaspidi „kavandatav akt“).
 Kavandatava akti eesmärk on kiita heaks 2007. aasta lepingu pikendamine.
 Kavandatav akt on lepinguosaliste jaoks siduv vastavalt lepingu artikli 14 lõikele 3, milles on sätestatud, et liikmesriigid kohustuvad pidama kõiki lepingu alusel tehtud nõukogu otsuseid siduvaks.
 3.Liidu nimel võetav seisukoht
 Käesoleva ettepaneku eesmärk on taotleda komisjonile nõukogu luba hääletada rahvusvahelises kohvinõukogus ELi nimel rahvusvahelise kohvilepingu pikendamise poolt.
 Lepingu pikendamine maksimaalselt kaheksaks aastaks annab rahvusvahelise kohviorganisatsiooni liikmetele piisavalt aega otsustada, kas leping vajab tulevikus põhjalikku läbivaatamist, mis keskenduks lepingu ajakohastamisele ja lihtsustamisele.
 Praegu on ELi osalemine rahvusvahelises kohviorganisatsioonis kasulik nii liidule kui ka teistele rahvusvahelise kohviorganisatsiooni liikmesriikidele ning lepingut saab pikendada selle praegusel kujul. Lepingu pikendamine pärast 2021. aastat ja töö lepingu ajakohastamisel suurendavad liikmete kaasamist ning käivitavad arutelu rahvusvahelise kohviorganisatsiooni rolli üle praeguste väljakutsetega toimetulekul. Lepingu võimalik läbivaatamine pärast 2021. aastat võib suurendada selle lisaväärtust ja rahvusvahelise kohviorganisatsiooni töö tähtsust ning suurendada huvi organisatsiooni vastu. Lepingu pikendamine on seega liidu huvides.
 4.Õiguslik alus
 4.1.Menetlusõiguslik alus
 4.1.1.Põhimõtted
 Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping“) artikli 218 lõikes 9 on ette nähtud kord, mille alusel võetakse vastu otsused, millega „kehtestatakse lepingus sätestatud organis liidu nimel võetavad seisukohad, kui asjaomasel organil tuleb vastu võtta õigusliku toimega akte, välja arvatud õigusaktid, millega täiendatakse või muudetakse lepingu institutsioonilist raamistikku.“
 Mõiste „õigusliku toimega aktid“ hõlmab akte, millel on õiguslik toime asjaomase organi suhtes kehtiva rahvusvahelise õiguse normide alusel. Nende hulka kuuluvad ka sellised õiguslikud vahendid, mis ei ole rahvusvahelise õiguse kohaselt siduvad, aga mis „võivad mõjutada otsustavalt liidu seadusandja vastu võetud õigusaktide sisu“
 2
 .
 4.1.2.Kohaldamine käesoleval juhul
 Rahvusvaheline kohvinõukogu on lepinguga, s.t 2007. aasta rahvusvahelise kohvilepinguga loodud organ.
 Õigusakt, mille rahvusvaheline kohvinõukogu peab vastu võtma, on õigusliku toimega akt. Kooskõlas lepingu artikli 14 lõikega 3 on kavandatav õigusakt rahvusvahelise õiguse alusel siduv.
 Kavandatav õigusakt ei täienda ega muuda kokkuleppe institutsioonilist raamistikku.
 Seega on kavandatava otsuse menetlusõiguslik alus ELi toimimise lepingu artikli 218 lõige 9.
 Kavandatav õigusakt ei täienda ega muuda kokkuleppe institutsioonilist raamistikku.
 Seega on kavandatava otsuse menetlusõiguslik alus ELi toimimise lepingu artikli 218 lõige 9.
 4.2.Materiaalõiguslik alus
 4.2.1.Põhimõtted
 ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohase otsuse materiaalõiguslik alus sõltub eelkõige selle kavandatava akti eesmärgist ja sisust, mille kohta liidu nimel seisukoht võetakse. Kui kavandatava õigusaktiga taotletakse kaht eesmärki või reguleeritakse kaht valdkonda ning üht neist võib pidada peamiseks, samas kui teine on üksnes kõrvalise tähtsusega, peab ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohasel otsusel olema üksainus materiaalõiguslik alus, st peamise või ülekaaluka eesmärgi või valdkonna tõttu nõutav õiguslik alus.
 4.2.2.Kohaldamine käesoleval juhul
 Kavandatava õigusakti peamine eesmärk ja sisu on seotud ühise kaubanduspoliitikaga.
 Seepärast on kavandatava otsuse materiaalõiguslik alus ELi toimimise lepingu artikkel 207.
 4.3.Järeldus
 Ettepanekus esitatud otsuse õiguslik alus peaks seega olema ELi toimimise lepingu artikkel 207 koostoimes artikli 218 lõikega 9.
 2020/0269 (NLE)
 Ettepanek:
 NÕUKOGU OTSUS
 seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel rahvusvahelises kohvinõukogus
 EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
 võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 207 koostoimes artikli 218 lõikega 9,
 võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut
 ning arvestades järgmist:
 (1)Liit sõlmis rahvusvahelise kohvilepingu nõukogu 16. juuni 2008. aasta otsusega ja see jõustus 2. veebruaril 2011.
 (2)Vastavalt lepingu artikli 48 lõikele 1 kehtib leping kümme aastat alates selle ajutisest või lõplikust jõustumisest, kui seda ei pikendata või lõpetata lepingu sätete kohaselt.
 (3)Vastavalt lepingu artiklile 9 täidab rahvusvaheline kohvinõukogu rahvusvahelise kohviorganisatsiooni kõrgeima organina kõiki lepingu sätete rakendamiseks vajalikke ülesandeid. Vastavalt lepingu artikli 48 lõikele 3 võib rahvusvaheline kohvinõukogu otsustada pikendada lepingut pärast selle kehtivusaja lõppemist ühe või mitme järjestikuse ajavahemiku võrra, mis kokku ei ületa kaheksat aastat. Lepingu artiklis 14 on sätestatud, et rahvusvaheline kohviorganisatsioon võtab kõik otsused vastu konsensuse alusel.
 (4)Rahvusvaheline kohvinõukogu teeb 7.–11. septembril 2020 toimuval 127. istungil või sellele järgnevatel istungitel otsuse 2007. aasta rahvusvahelise kohvilepingu pikendamise kohta.
 (5)On asjakohane määrata kindlaks liidu nimel rahvusvahelise kohvinõukogus võetav seisukoht, kuna nõukogu otsused lepingu pikendamise kohta on liidule siduvad.
 (6)Võimalus lepingus kuni uue lepingu ajutise või lõpliku jõustumiseni osaleda on liidu huvides, kuna kohvisektor on mitme liikmesriigi ja Euroopa Liidu majanduse jaoks oluline,
 ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
 Artikkel 1
 Rahvusvahelise kohvinõukogu 127. istungil ja järgmistel istungitel liidu nimel võetav seisukoht on järgmine.
 Hääletada 2007. aasta rahvusvahelise kohvilepingu pikendamise poolt pärast selle kehtivusaja lõppemist üheaastaste ajavahemike kaupa, mis ei ületa kokku kaheksat aastat, või uue lepingu ajutise või lõpliku jõustumiseni, olenevalt sellest, kumb kuupäev saabub varem.
 Artikkel 2
 Käesolev otsus on adresseeritud komisjonile.
 Brüssel,
 Nõukogu nimel
 eesistuja
 (1)
 2008/579/EÜ: nõukogu 16. juuni 2008. aasta otsus 2007. aasta rahvusvahelise kohvilepingu Euroopa Ühenduse nimel allakirjutamise ja sõlmimise kohta (ELT L 186, 15.7.2008, lk 12).
 (2)
 Euroopa Kohtu 7. oktoobri 2014. aasta otsus kohtuasjas Saksamaa vs. nõukogu, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, punktid 61–64.