text:
 EIROPAS KOMISIJA
 Briselē, 31.8.2018
 COM(2018) 605 final
 2018/0315(NLE)
 Priekšlikums
 PADOMES LĒMUMS
 par nostāju, kura Eiropas Savienības vārdā jāieņem Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisijas Ar transportu saistīto muitas jautājumu darba grupā un Iekšzemes transporta komitejā saistībā ar to, ka paredzēts pieņemt jaunu konvenciju par robežšķērsošanas procedūru atvieglošanu pasažieru, bagāžas un kravas bagāžas starptautiskiem dzelzceļa pārvadājumiem
 PASKAIDROJUMA RAKSTS
 1.Priekšlikuma priekšmets
 Šis priekšlikums attiecas uz lēmumu, ar ko nosaka nostāju, kura Savienības vārdā jāieņem Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisijas (ANO/EEK) Ar transportu saistīto muitas jautājumu darba grupā un, iespējams, Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisijas Iekšzemes transporta komitejā saistībā ar to, ka paredzēts pieņemt jaunu konvenciju par robežšķērsošanas procedūru atvieglošanu pasažieru, bagāžas un kravas bagāžas starptautiskiem dzelzceļa pārvadājumiem.
 2.Priekšlikuma konteksts
 2.1.Konvencija par robežšķērsošanas procedūru atvieglošanu pasažieru, bagāžas un kravas bagāžas starptautiskiem dzelzceļa pārvadājumiem
 Konvencijas projektu par robežšķērsošanas procedūru atvieglošanu pasažieru, bagāžas un kravas bagāžas starptautiskiem dzelzceļa pārvadājumiem (“ierosinātās konvencijas projekts”) ierosināja Dzelzceļu sadarbības organizācija (Organization for Cooperation between Railways, OSJD), kuras dalībnieces ir deviņas Savienības dalībvalstis (Bulgārija, Čehija, Slovākija, Polija, Lietuva, Latvija, Ungārija, Igaunija, Rumānija), un iesniedza Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisijai Krievijas Federācijas valdība.
 Jau ir spēkā konvencija ar līdzīgu darbības jomu, proti, 1952. gada Starptautiskā konvencija par robežšķērsošanas atvieglošanu pasažieru un bagāžas dzelzceļa pārvadājumiem, kuras līgumslēdzējas puses ir arī astoņas Savienības dalībvalstis (Austrija, Beļģija, Francija, Itālija, Luksemburga, Nīderlande, Portugāle un Zviedrija
 1
 ). Dažādu tiesisko un procesuālo sarežģījumu dēļ šo konvenciju nebija iespējams grozīt, lai to modernizētu. Turklāt Dzelzceļu sadarbības organizācijas dalībvalstis atbalstīja ideju par jaunas konvencijas izstrādi šajā jomā, nevis par pievienošanos novecojušajai 1952. gada konvencijai.
 Ierosinātais konvencijas projekts attiecas uz trim būtiskām Savienības politikas jomām: dzelzceļu, muitu un Savienības acquis par robežu pārvaldību. Tā mērķis ir paātrināt un vienkāršot pasažieru vilcienu robežkontroli. Galvenie jaunie elementi konvencijas projektā ir kopīgi koordinēti kontroles mehānismi pie robežas, nevis divas vai vairākas secīgas kontroles abās robežas pusēs; vilcienu kustības kontroles mehānismi (ja vilcienu grafiku un pieturvietu dēļ tas ir iespējams) un vienošanās par sadarbību, izmantojot divpusējus vai daudzpusējus nolīgumus (vienošanās). Šis priekšlikums attiecas uz Savienības politiku robežu pārvaldības jomā. Uz divu citu Savienības politikas jomu – dzelzceļa un muitas – aspektu attiecas atsevišķs priekšlikums.
 2.2.ANO/EEK Ar transportu saistīto muitas jautājumu darba grupa
 ANO/EEK Ar transportu saistīto muitas jautājumu darba grupa darbojas saskaņā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisijas politiku un Iekšzemes transporta komitejas vispārējā uzraudzībā. Darba grupas pienākums ir ierosināt un īstenot pasākumus, kuru mērķis ir saskaņot un vienkāršot robežšķērsošanas procedūru regulējumus, noteikumus un dokumentāciju dažādiem iekšzemes transporta veidiem.
 Savienība ir pārstāvēta šajā darba grupā, kuras dalībnieces ar balsstiesībām ir visas Savienības dalībvalstis.
 2.3.ANO/EEK Ar transportu saistīto muitas jautājumu darba grupas paredzētais akts
 Ar transportu saistīto muitas jautājumu darba grupa 2018. gadā tiksies šādās dienās – 12.–14. jūnijā un 16.–19. oktobrī. Vienā no sanāksmēm darba grupai ir jāpieņem lēmums par ierosinātās konvencijas apstiprināšanu un par tās iesniegšanu oficiālai apstiprināšanai Iekšzemes transporta komitejai, kas tiekas reizi gadā — februārī.
 Paredzētais akts pusēm kļūs saistošs saskaņā ar konvencijas projekta 22. pantu, kurā noteikts: “1. Šī konvencija stājas spēkā trīs mēnešus pēc tam, kad piecas valstis ir deponējušas savus ratifikācijas, pieņemšanas, apstiprināšanas vai pievienošanās dokumentus. 2. Attiecībā uz katru valsti, kura ratificē, pieņem, apstiprina šo konvenciju vai pievienojas tai pēc piektā ratifikācijas, pieņemšanas, apstiprināšanas vai pievienošanās dokumenta deponēšanas, šī konvencija stājas spēkā trīs mēnešus pēc tam, kad šī valsts ir deponējusi savu ratifikācijas, pieņemšanas, apstiprināšanas vai pievienošanās dokumentu”.
 3.Nostāja, kas jāieņem Savienības vārdā
 3.1.Savienības nostāja
 Savienība piekrīt konvencijas projekta mērķiem un atbalsta pasažieru dzelzceļa transporta atvieglošanas koncepciju, taču tā nav konstatējusi nekādu pievienoto vērtību vai ieguvumus no šā konvencijas projekta Savienībai vai tās dalībvalstīm. Jaunās konvencijas projekts nepadarītu nevajadzīgus jau esošos divpusējos vai daudzpusējos nolīgumus un, iespējams, pat neveicinātu jaunu divpusēju vai daudzpusēju nolīgumu slēgšanu, jo konvencijas projektā nav ietverts šādu nolīgumu paraugs. Daudzi konvencijas projekta noteikumi nav saistoši un nevar tikt īstenoti bez atsevišķiem nolīgumiem starp attiecīgajām pusēm. Līdz šim vienīgā funkcija, kas šim konvencijas projektam varētu būt, ir tāda, ka tas būtu izmantojams par atsauci, noslēdzot turpmākos daudzpusējos un divpusējos nolīgumus.
 Raugoties no ES robežu pārvaldības acquis skatpunkta, konvencijas projekts tā pašreizējā formā nesniedz nekādus jaunus vai lietderīgus rīkus un līdz ar to tas nerada pievienoto vērtību nedz Savienībai, nedz tās dalībvalstīm. Turklāt tas ietver vairākus noteikumus, kas rada sarežģījumus ES acquis kontekstā, tādēļ tie būtu jāgroza, ja Savienība vai tās dalībvalstis tālākā nākotnē vēlētos pievienoties konvencijas projektam. Piemēram, konvencijas projekta 6. pants būtu jāprecizē tādējādi, ka robežkontroli nevar atcelt ar daudzpusējiem vai divpusējiem nolīgumiem starp valstīm: tā kā ES ārējās robežas šķērsošanas gadījumā ir piemērojams Šengenas Robežu kodekss, starptautiskie nolīgumi var reglamentēt tikai kārtību, kādā notiek kontroles pārbaudes, bet ne šādu pārbaužu būtību.
 Raugoties no Savienības institucionālā skatpunkta, konvencijas projektā ir aptverti jautājumi, kas ietilpst vai nu ekskluzīvā vai arī dalītā Savienības kompetencē. Dalībvalstis nevar individuāli pievienoties tām konvencijas projekta daļām, kas ir ekskluzīvā Savienības kompetencē. Lai Savienība varētu pievienoties konvencijai, konvencijas projektā saskaņā ar vispārējo politiku iestāžu politikas jomā vajadzētu būt iekļautam noteikumam par Savienības kā reģionālas ekonomiskās integrācijas organizācijas līdzdalību.
 Pat ja šķiet, ka Savienībai nav iemeslu pievienoties ierosinātajai konvencijai, saskaņā ar tās vispārējo politiku attiecībā uz institucionālajiem aspektiem jebkurā jaunā starptautiskā konvencijā būtu jāietver klauzula, ar ko tiek atļauta reģionālu ekonomiskās integrācijas organizāciju līdzdalība.
 Ja Ar transportu saistīto muitas jautājumu darba grupa apstiprinās konvencijas projektu, Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisijas Iekšzemes transporta komitejas 81. sesijā, kas notiks 2019. gada februārī, vai nākamajā sesijā var sākt balsošanu par konvencijas pieņemšanu un lūgt sekretariātu iesniegt to Apvienoto Nāciju Organizācijas ģenerālsekretāram kā depozitāram. Tāpēc ir svarīgi noteikt Savienības nostāju, lai spētu reaģēt šādā iespējamā scenārijā. Ekskluzīvas kompetences jautājumos Savienības vārdā balsos Komisija.
 Ierosinātās konvencijas sagatavošanas gaitā notika apspriedes ar plašu publiskā un privātā sektora ekspertu loku.
 Apspriešanās ar dalībvalstīm notika Muitas tiesību aktu komitejas ietvaros (koordinācija — Ženēvā), un viena no tām notika kopīgi ar Vienotas Eiropas dzelzceļa telpas komitejas ekspertiem, tieslietu un iekšlietu padomniekiem, transporta atašejiem un Komisijas ģenerāldirektorātu pārstāvjiem, kas atbildīgi par mobilitātes un transporta jautājumiem, kā arī par migrāciju un iekšlietām (23.1.2017.). Apspriedes notika arī ar Muitas ekspertu grupu.
 Papildu apspriedes notika Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisijas Ar transportu saistīto muitas jautājumu darba grupas un Dzelzceļa transporta darba grupas sesijās.
 Pirms attiecīgajos Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisijas forumos organizētajām diskusijām, kurām sekoja vai nu par nodokļu un muitas savienības jautājumiem atbildīgā Komisijas ģenerāldirektorāta, vai par mobilitāti un transportu atbildīgā ģenerāldirektorāta diskusijas, ir notikuši koordinēšanas pasākumi starp iepriekš minētajiem Komisijas ģenerāldirektorātiem un ģenerāldirektorātu, kas atbildīgs par migrāciju un iekšlietām, jo konvencijas projektā ir skartas politikas jomas, kas atrodas šo triju ģenerāldirektorātu attiecīgajā kompetencē.
 Iekšēja koordinācija, kā arī kopīgās diskusijas ar dalībvalstīm Muitas tiesību aktu komitejā un muitas ekspertu grupā skaidri parādīja, ka ne Savienības dalībvalstīm, ne pašai Savienībai nav intereses pievienoties konvencijas projektam, jo tas nerada nekādus ieguvumus vai pievienoto vērtību nevienā attiecīgajā jomā, proti, Savienības politikas jomās, kas skartas šajā priekšlikumā, ne arī no Savienības institucionālā skatpunkta.
 4.Tiesiskais pamats
 4.1.Procesuālais tiesiskais pamats
 4.1.1.Principi
 Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 218. panta 9. punktā ir paredzēti lēmumi, kuri nosaka “nostāju, kas Savienības vārdā jāapstiprina kādā ar nolīgumu izveidotā struktūrā, ja šāda struktūra ir tiesīga pieņemt lēmumus ar juridiskām sekām, izņemot lēmumus, kas papildina vai groza attiecīgajā nolīgumā noteikto iestāžu sistēmu”.
 Jēdziens “lēmumi ar juridiskām sekām” ietver aktus, kuru juridiskās sekas izriet no starptautisko tiesību normām, kuras reglamentē attiecīgo struktūru. Tas ietver arī instrumentus, kas starptautisko tiesību kontekstā nav saistoši, bet kas “var būtiski ietekmēt Savienības likumdevēja pieņemtā tiesiskā regulējuma saturu”.
 2
 4.1.2.Piemērošana konkrētajā gadījumā
 Akts, ko Ar transportu saistīto muitas jautājumu darba grupa un Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisijas Iekšzemes transporta komiteja ir aicinātas pieņemt, ir ar juridiskām sekām. Paredzētais akts būs saistošs saskaņā ar starptautiskajām tiesībām atbilstīgi konvencijas projekta 22. pantam.
 Topošais akts nepapildina un negroza nolīgumā paredzēto institucionālo sistēmu.
 Tādēļ ierosinātā lēmuma procesuālais tiesiskais pamats ir LESD 218. panta 9. punkts.
 4.2.Materiāltiesiskais pamats
 4.2.1.Principi
 Saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu pieņemamā lēmuma materiāltiesiskais pamats galvenokārt ir atkarīgs no tā paredzētā akta mērķa un satura, par kuru ieņem nostāju Savienības vārdā. Ja paredzētajam aktam ir divi mērķi vai divas sastāvdaļas, no kuriem viena atzīstama par galveno, bet otra nav būtiska, tad lēmumam, ko pieņem saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu, ir jābūt tikai vienam materiāltiesiskam pamatam, proti, tam, kas nepieciešams galvenajam jeb dominējošajam mērķim vai sastāvdaļai.
 Ja ar paredzēto aktu vienlaikus vēlas sasniegt vairākus mērķus vai tam ir vairākas sastāvdaļas, kuras ir nesaraujami saistītas un no kurām neviena nav pakārtots citai, tad saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu pieņemtā lēmuma materiāltiesiskajā pamatā izņēmuma kārtā būs jāiekļauj dažādie attiecīgie tiesiskie pamati.
 4.2.2.Piemērošana konkrētajā gadījumā
 Paredzētajam aktam ir mērķi un sastāvdaļas robežkontroles pārbaužu jomā, tai skaitā attiecībā uz pasažieru un to dokumentu pārbaudēm. Tādēļ tā pamatam vajadzētu būt LESD 77. panta 2. punkta b) apakšpunktam, kas attiecas uz “kontroli, kādu veic attiecībā uz personām, kas šķērso ārējās robežas”.
 Tādēļ ierosinātā lēmuma materiāltiesiskais pamats ietver šādas normas: LESD 77. panta 2.b punktu.
 4.3.Secinājums
 Ierosinātā lēmuma tiesiskajam pamatam vajadzētu būt LESD 77. panta 2.b punktam kopsakarā ar tā 218. panta 9. punktu.
 2018/0315 (NLE)
 Priekšlikums
 PADOMES LĒMUMS
 par nostāju, kura Eiropas Savienības vārdā jāieņem Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisijas Ar transportu saistīto muitas jautājumu darba grupā un Iekšzemes transporta komitejā saistībā ar to, ka paredzēts pieņemt jaunu konvenciju par robežšķērsošanas procedūru atvieglošanu pasažieru, bagāžas un kravas bagāžas starptautiskiem dzelzceļa pārvadājumiem
 EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
 ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 77. panta 2. punkta b) apakšpunktu saistībā ar tā 218. panta 9. punktu,
 ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
 tā kā:
 (1)Krievijas Federācija ir ierosinājusi un Dzelzceļu sadarbības organizācija (OSJD) atbalstījusi jaunu Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisijas (ANO/EEK) konvenciju par robežšķērsošanas procedūru atvieglošanu pasažieru, bagāžas un kravas bagāžas starptautiskiem dzelzceļa pārvadājumiem.
 (2)Ar transportu saistīto muitas jautājumu darba grupa darbojas saskaņā ar ANO/EEK politiku un Iekšzemes transporta komitejas vispārējā uzraudzībā. Darba grupas uzdevums ir ierosināt un īstenot pasākumus, kuru mērķis ir saskaņot un vienkāršot robežšķērsošanas procedūru regulējumus, noteikumus un dokumentāciju dažādiem iekšzemes transporta veidiem.
 (3)ANO/EEK Ar transportu saistīto muitas jautājumu darba grupai savā 149. sesijā, kas notiks 2018. gada 12., 13. un 14. jūnijā, vai nākamajā sesijā ir jāpieņem lēmums par ierosinātās Konvencijas par robežšķērsošanas procedūru atvieglošanu pasažieru, bagāžas un kravas bagāžas starptautiskiem dzelzceļa pārvadājumiem apstiprināšanu un par tās iesniegšanu Iekšzemes transporta komitejai oficiālai apstiprināšanai.
 (4)Savienību ANO/EEK Ar transportu saistīto muitas jautājumu darba grupā pārstāv 28 dalībvalstis, kas ir dalībnieces ar balsstiesībām. Ekskluzīvas kompetences jautājumos Savienības nostāju Savienības un tās dalībvalstu vārdā pauž Komisija.
 (5)Atkarībā no konkrētajiem apstākļiem un Savienības un tās dalībvalstu vienotās ārējās pārstāvības interesēs Komisija var veikt sarunas gan par Savienības kompetences jomām, gan par jautājumiem, kuros dalībvalstis kompetenci nav nodevušas Savienībai.
 (6)Ir lietderīgi formulēt nostāju, kas Savienības uzdevumā jāieņem ANO/EEK Ar transportu saistīto muitas jautājumu darba grupā un Iekšzemes transporta komitejā, jo ierosinātā konvencija attiecas uz jautājumiem par vīzu formalitātēm, kuri ietilpst Savienības kompetencē.
 (7)Konvencijā ir iekļauti vispārīgi noteikumi par to, kā organizēt pasažieru vilcienu robežkontroli. To var uzskatīt par visu daudzpusējo un divpusējo nolīgumu pamatu, kura neesības gadījumā neviens no konvencijā ietvertajiem elementiem nevarētu darboties.
 (8)Savienības dalībvalstis šādus divpusējus nolīgumus var noslēgt pat bez ierosinātās konvencijas. Krievijā un dažās citās valstīs, kas pārstāvētas Dzelzceļu sadarbības organizācijā, tiesiskais regulējums, šķiet, rada vajadzību pēc šādas konvencijas, lai atvieglotu daudzpusēju un divpusēju nolīgumu noslēgšanu.
 (9)Šķiet, ka pēc būtības ierosinātajai konvencijai nav nedz labvēlīgas, nedz nelabvēlīgas ietekmes uz Savienības dalībvalstīm. Tāpēc Savienība neatbalstīs ierosināto konvenciju, taču tai nav iemesla bloķēt šīs konvencijas pieņemšanu.
 (10)Pat ja nešķiet, ka pievienoties ierosinātajai konvencijai ir Savienības interesēs, saskaņā ar tās vispārējo politiku attiecībā uz iestāžu aspektiem jebkurā jaunā starptautiskā konvencijā būtu jāietver klauzula, ar ko tiek atļauta reģionālu ekonomiskās integrācijas organizāciju līdzdalība. Ierosinātās konvencijas projektā nav iekļauta klauzula, kas Savienībai ļautu pievienoties konvencijai.
 (11)Tāpēc Savienības nostājai ANO/EEK Ar transportu saistīto muitas jautājumu darba grupā vajadzētu būt neitrālai, ja klauzula, ar ko tiek atļauta reģionālu ekonomiskās integrācijas organizāciju līdzdalība, tiktu iekļauta. Šādā gadījumā Savienībai balsojumā būtu jāatturas. Pretējā gadījumā Savienībai būtu jābalso pret ierosinātās konvencijas pieņemšanu.
 (12)Saskaņā ar 1. un 2. pantu Protokolā (Nr. 22) par Dānijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un LESD, Dānija nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā, un Dānijai šis lēmums nav saistošs un nav jāpiemēro. Tā kā ar šo lēmumu tiek pilnveidoti Šengenas acquis noteikumi, Dānija saskaņā ar minētā protokola 4. pantu sešu mēnešu laikā pēc tam, kad Padome ir pieņēmusi lēmumu par šo regulu, izlemj, vai tā šā lēmuma noteikumus ieviesīs savos tiesību aktos.
 (13)Attiecībā uz Islandi un Norvēģiju — saskaņā ar Nolīgumu, kas noslēgts starp Eiropas Savienības Padomi un Islandes Republiku un Norvēģijas Karalisti par šo valstu asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā, šis lēmums ir uzskatāms par to Šengenas acquis
 3
 noteikumu pilnveidojumu, kuri attiecas uz jomu, kas minēta Padomes Lēmuma 1999/437/EK
 4
 1. panta A. punktā.
 (14)Attiecībā uz Šveici – saskaņā ar Nolīgumu starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā – šis lēmums ir uzskatāms par to Šengenas acquis
 5
 noteikumu pilnveidojumu, kuri ietilpst jomā, kas minēta Lēmuma 1999/437/EK 1. panta A punktā kopsakarā ar Padomes Lēmuma 2008/146/EK
 6
 3. pantu.
 (15)Attiecībā uz Lihtenšteinu – saskaņā ar Protokolu starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu, Šveices Konfederāciju un Lihtenšteinas Firstisti par Lihtenšteinas Firstistes pievienošanos Nolīgumam starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā, šis lēmums ir uzskatāms par to Šengenas acquis noteikumu
 7
 pilnveidojumu, kuri ietilpst jomā, kas minēta Lēmuma 1999/437/EK 1. panta A punktā kopsakarā ar Padomes Lēmuma 2011/350/ES
 8
 3. pantu.
 (16)Šis lēmums ir uzskatāms par to Šengenas acquis noteikumu pilnveidojumu, kuru īstenošanā Apvienotā Karaliste nepiedalās, kā paredzēts Padomes Lēmumā 2000/365/EK
 9
 ; tādēļ Apvienotā Karaliste nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā, un Apvienotajai Karalistei šis lēmums nav saistošs un nav jāpiemēro.
 (17)Šis lēmums ir uzskatāms par to Šengenas acquis noteikumu pilnveidojumu, kuru īstenošanā Īrija nepiedalās, kā noteikts Padomes Lēmumā 2002/192/EK
 10
 ; tādēļ Īrija nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā, un Īrijai šis lēmums nav saistošs un nav jāpiemēro.
 (18)Attiecībā uz Kipru, Bulgāriju, Rumāniju un Horvātiju šā lēmuma noteikumi ir uzskatāmi par noteikumiem, kas pilnveido Šengenas acquis vai ir kā citādi saistīti ar tiem attiecīgi 2003. gada Pievienošanās akta
 11
 3. panta 2. punkta izpratnē, 2005. gada Pievienošanās akta
 12
 4. panta 2. punktā un 2011. gada Pievienošanās akta
 13
 4. panta 2. punktā,
 IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
 1. pants
 Nostāja, kura Savienības vārdā jāieņem ANO/EEK Ar transportu saistīto muitas jautājumu darba grupas un Iekšzemes transporta komitejas sesijās par ierosināto jauno ANO/EEK konvenciju par robežšķērsošanas procedūru atvieglošanu pasažieru, bagāžas un kravas bagāžas starptautiskiem dzelzceļa pārvadājumiem, ir šāda:
 Savienības nostāja attiecībā uz konvencijas projektu ir atturēšanās balsojumā, ja ir ieviesta klauzula, ar ko atļauta reģionālu ekonomiskās integrācijas organizāciju dalība. Ja šāda klauzula nav ieviesta, Savienības dalībvalstis balso pret.
 2. pants
 Nostāju, kas minēta 1. pantā, pauž kopīgi to Savienības dalībvalstu vārdā, kas ir ANO/EEK Ar transportu saistīto muitas jautājumu darba grupas un Iekšzemes transporta komitejas dalībnieces.
 3. pants
 Šis lēmums ir adresēts Komisijai un dalībvalstīm.
 Briselē,
 Padomes vārdā –
 priekšsēdētājs
 (1)
 Parakstījusi, bet nav ratificējusi.
 (2)
 Tiesas 2014. gada 7. oktobra spriedums Vācija/Padome, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 61.–64. punkts.
 (3)
 OV L 176, 10.7.1999., 36. lpp.
 (4)
 Padomes Lēmums 1999/437/EK (1999. gada 17. maijs) par dažiem pasākumiem, lai piemērotu Eiropas Savienības Padomes, Islandes Republikas un Norvēģijas Karalistes Nolīgumu par abu minēto valstu iesaistīšanos Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un izstrādē (OV L 176, 10.7.1999., 31. lpp.).
 (5)
 OV L 53, 27.2.2008., 52. lpp.
 (6)
 Padomes Lēmums 2008/146/EK (2008. gada 28. janvāris) par to, lai Eiropas Kopienas vārdā noslēgtu Nolīgumu starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā (OV L 53, 27.2.2008., 1. lpp.).
 (7)
 OV L 160, 18.6.2011., 21. lpp.
 (8)
 Padomes Lēmums 2011/350/ES (2011. gada 7. marts) par to, lai Eiropas Savienības vārdā noslēgtu Protokolu starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu, Šveices Konfederāciju un Lihtenšteinas Firstisti par Lihtenšteinas Firstistes pievienošanos Nolīgumam starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā saistībā ar kontroles atcelšanu pie iekšējām robežām un personu pārvietošanos (OV L 160, 18.6.2011., 19. lpp.).
 (9)
 Padomes Lēmums 2000/365/EK (2000. gada 29. maijs) par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes lūgumu piedalīties dažu Šengenas acquis noteikumu īstenošanā (OV L 131, 1.6.2000., 43. lpp.).
 (10)
 Padomes Lēmums 2002/192/EK (2002. gada 28. februāris) par Īrijas lūgumu piedalīties dažu Šengenas acquis noteikumu īstenošanā (OV L 64, 7.3.2002., 20. lpp.).
 (11)
 Akts par Čehijas Republikas, Igaunijas Republikas, Kipras Republikas, Latvijas Republikas, Lietuvas Republikas, Ungārijas Republikas, Maltas Republikas, Polijas Republikas, Slovēnijas Republikas un Slovākijas Republikas pievienošanās nosacījumiem un pielāgojumiem līgumos, kas ir Eiropas Savienības pamatā (OV L 236, 23.9.2003., 33. lpp.).
 (12)
 Akts par Bulgārijas Republikas un Rumānijas pievienošanās nosacījumiem un pielāgojumiem līgumos, kas ir Eiropas Savienības pamatā (OV L 157, 21.6.2005., 203. lpp.).
 (13)
 Akts par Horvātijas Republikas pievienošanās nosacījumiem un pielāgojumiem Līgumā par Eiropas Savienību, Līgumā par Eiropas Savienības darbību un Eiropas Atomenerģijas kopienas dibināšanas līgumā (OV L 112, 24.4.2012., 21. lpp.).


type: wikipedia

text:
Varaždin este un oraș în cantonul Varaždin, Croația, având o populație de de locuitori (2011).
 Demografie
 Conform recensământului din 2011, orașul Varaždin avea de locuitori. Din punct de vedere etnic, majoritatea locuitorilor (%) erau croați. Apartenența etnică nu este cunoscută în cazul a % din locuitori. Din punct de vedere confesional, majoritatea locuitorilor (%) erau catolici, existând și minorități de persoane fără religie și atei (%) și agnostici și sceptici (%). Pentru % din locuitori nu este cunoscută apartenența confesională.
 Note
 Orașe din cantonul Varaždin


text:
Неологизъм (на гръцки език – νεολογισμός, от νέος – нов и λόγος – дума), новословие или новодумие в езикознанието е дума, която се е появила в езика и (в тесен смисъл) която е приета в научни речници.
 Словното богатство на всички езици малко или много се променя постоянно, някои думи се появяват, други отпадат (архаизми). Неологизмите и архаизмите са относителни понятия в историята на езиците. Някои архаизми навлизат наново в езика, а и някои неологизми стават в течение на времето архаизми. В немския език например само през последните години са се появили 8 хил. думи, кодифицирани в официалния речник „Дуден“. Думи, които са употребени еднократно от някого или известно време в тесни среди (жаргон) не са неологизми и не се намират в речници. Причина за появата на нови думи са развитието на техниката, културата, обществените отношения и др. Например думата „сайт“ е неологизъм в българския език, но въпросът дали някои термини, примерно технически, са неологизми или рядко употребявани думи е спорен.
 „Неологизъм“ може да е освен една „нова дума“, така и „дума с ново значение“, както и „нова съставна дума“, съкратена дума, акроним, криптограма и др. Правописът и произношението на неологизми, които са заимки от чужди езици, често едва след известно време придобиват кодифицираната си, общопризната и общоупотребявана форма. Консервативната лингвистика и някои обществени среди се отнасят враждебно към много неологизми, особено чуждиците, напр. нърд. За пояснение или определяне като синоними силогизмите се пишат понякога в кавички или скоби.
 Иван Вазов и Петко Р. Славейков са създали много неологизми в българския език. Сред тях са думите стремеж, летеж, влак, лъх и блян.
 Речници
 John Algeo, Fifty years among the new words: a dictionary of neologisms, 1941 – 1991, Cambridge: CUP, 1991 (ISBN 0-521-41377-X)
 Alfred Heberth, Neue Wörter. Neologismen in der deutschen Sprache seit 1945, Wien: Verlag der Wissenschaft, 1977
 Външни препратки
 Неолог – речник на жаргоните в българския език
 Неолекс – информационен портал за българска неология и лексикология
 Wordspy
 Диана Благоева, „Неологизмите в съвременния български език“, електронно списание LiterNet, 24 февруари 2007, No 2 (87)
 Илка Гуторанова, Неологизмите на Йордан Радичков в книгата му „Пупаво време“, електронно списание LiterNet, 2 април 2002, No 4 (29)
 „Как и къде се създават новите думи“ (видео), БНТ, 19 декември 2016


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 21.7.2012
 SK
 Úradný vestník Európskej únie
 C 217/24
 Žaloba podaná 16. mája 2012 — Al Assad/Rada
 (Vec T-202/12)
 2012/C 217/51
 Jazyk konania: francúzština
 Účastníci konania
 Žalobkyňa: Bouchra Al Assad (Damask, Sýria) (v zastúpení G. Karouni, advokát)
 Žalovaná: Rada Európskej únie
 Návrhy
 Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:
 —
 zrušil vykonávacie rozhodnutie Rady 2012/172/SZBP z 23. marca 2012, ktorým sa vykonáva rozhodnutie 2011/782/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Sýrii, v rozsahu, v akom sa týka pani Bouchra Al Assad,
 —
 zaviazal Radu Európskej únie na náhradu trov konania na základe článkov 87 a 91 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu.
 Dôvody a hlavné tvrdenia
 Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza sedem žalobných dôvod, ktoré sú v zásade totožné alebo podobné dôvodom uvedeným v rámci konania T-381/11, Makhlouf/Rada (1).
 (1) Ú. v. EÚ C 282, 2011, s. 30.


type: legislation

text:
 31.10.2013
 NL
 Publicatieblad van de Europese Unie
 L 289/42
 UITVOERINGSVERORDENING (EU) Nr. 1062/2013 VAN DE COMMISSIE
 van 30 oktober 2013
 betreffende het formaat van de Europese technische beoordeling voor bouwproducten
 DE EUROPESE COMMISSIE,
 Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie,
 Gezien Verordening (EU) nr. 305/2011 van het Europees Parlement en de Raad van 9 maart 2011 tot vaststelling van geharmoniseerde voorwaarden voor het verhandelen van bouwproducten en tot intrekking van Richtlijn 89/106/EEG van de Raad (1), en met name artikel 26, lid 3,
 Na raadpleging van het Permanent Comité voor de bouw,
 Overwegende hetgeen volgt:
 (1)
 Europese technische beoordelingen zijn noodzakelijk om de fabrikanten van bouwproducten de mogelijkheid te geven een prestatieverklaring op te stellen voor een bouwproduct dat niet of niet volledig onder een geharmoniseerde norm valt.
 (2)
 In artikel 26, lid 2, van Verordening (EU) nr. 305/2011 worden eisen vastgesteld voor de inhoud van de Europese technische beoordeling. Aangezien de voor de productiecontrole in de fabriek in acht te nemen beginselen zullen worden opgenomen in de respectieve Europese beoordelingsdocumenten (EBD’s), moet de Europese technische beoordeling slechts de technische details bevatten die volgens de in het EBD opgenomen beginselen op dat niveau moeten worden vastgesteld om de beoordeling en verificatie van de prestatiebestendigheid in praktijk te brengen.
 (3)
 Gezien de grote verscheidenheid aan betrokken bouwproducten moet het formaat van de Europese technische beoordeling voldoende flexibel worden vastgesteld voor wat de technische beschrijving van het product betreft.
 (4)
 Er moet in de Europese technische beoordeling ook voldoende flexibiliteit worden gewaarborgd voor de weergave van de prestaties van het product, zodat de fabrikanten die makkelijk en duidelijk in de op die beoordeling gebaseerde prestatieverklaring kunnen opnemen.
 (5)
 Om vertrouwelijke technische informatie over het product te beschermen, moeten de fabrikanten aan de verantwoordelijke technische beoordelingsinstantie kunnen laten weten welke delen van de productbeschrijving vertrouwelijk zijn en niet samen met de Europese technische beoordeling mogen worden bekendgemaakt. Vertrouwelijke informatie moet in aparte bijlagen bij die Europese technische beoordelingen worden opgenomen.
 (6)
 Om de efficiënte van de interne markt en het concurrentievermogen van de Europese bouwsector als geheel te versterken, moet een Europese technische beoordeling zo spoedig mogelijk kunnen worden afgegeven aan de fabrikant die erom heeft gevraagd,
 HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
 Artikel 1
 Het formaat van de Europese technische beoordeling voor bouwproducten is opgenomen in de bijlage.
 Artikel 2
 Deze verordening treedt in werking op de derde dag na die van de bekendmaking ervan in het Publicatieblad van de Europese Unie.
 Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
 Gedaan te Brussel, 30 oktober 2013.
 Voor de Commissie
 De voorzitter
 José Manuel BARROSO
 (1) PB L 88 van 4.4.2011, blz. 5.
 BIJLAGE
 EUROPESE TECHNISCHE BEOORDELING
 Nr. ... van ... [datum]
 Algemeen gedeelte
 1.
 Technische beoordelingsinstantie die de Europese technische beoordeling afgeeft:
 ...
 2.
 Handelsbenaming van het bouwproduct:
 ...
 3.
 Productfamilie waar het bouwproduct toe behoort:
 ...
 4.
 Fabrikant:
 ...
 5.
 Fabriek(en) waar het product wordt geproduceerd:
 ...
 6.
 Deze Europese technische beoordeling bestaat uit ... bladzijden en ... bijlage(n) die een integrerend onderdeel van deze beoordeling vormen.
 Bijlage(n) ... bevat(ten) vertrouwelijke informatie en wordt/worden niet opgenomen in de Europese technische beoordeling wanneer die beoordeling publiekelijk wordt verspreid.
 7.
 Deze Europese technische beoordeling is afgegeven overeenkomstig Verordening (EU) nr. 305/2011, op grond van ...
 Specifieke onderdelen
 8.
 Technische beschrijving van het product:
 ...
 9.
 Beschrijving van het beoogde gebruik overeenkomstig het toepasselijke Europees beoordelingsdocument (hierna EBD):
 ...
 10.
 Prestaties van het product en verwijzing naar de methoden die voor de beoordeling zijn gebruikt:
 ...
 11.
 Gebruikte systeem voor beoordeling en verificatie van de prestatiebestendigheid, met verwijzing naar de juridische basis daarvan:
 ...
 12.
 Technische details die nodig zijn voor het uitvoeren van het systeem voor beoordeling en verificatie van de prestatiebestendigheid zoals vastgesteld in het toepasselijke EBD:
 ...
 Afgegeven te ... op .../... 20....
 door ...
 Bijlage(n)


text:
 19.6.2010
 FI
 Euroopan unionin virallinen lehti
 C 161/32
 Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italia) on esittänyt 2.4.2010 — Fabrizio Cariulo v. Ministero dell’Interno
 (Asia C-173/10)
 (2010/C 161/47)
 Oikeudenkäyntikieli: italia
 Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
 Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
 Pääasian asianosaiset
 Kantaja: Fabrizio Cariulo
 Vastaaja: Ministero dell’Interno
 Ennakkoratkaisukysymys
 Kysymys koskee kansallisen lainsäädännön (joka on otettu käyttöön 4.7.2006 annetulla Bersanin asetuksella (decreto-legge) nro 223/2006, joka on saatettu laintasoiseksi 4.8.2006 annetulla lailla nro 248) EY 43 ja EY 49 artiklan mukaisuutta, eli sellaisen kansallisen järjestelmän yhteensopivuutta näiden määräysten kanssa, jossa
 a)
 vallitsee yleinen suuntaus suojata aikaisemmin sellaisessa kilpailumenettelyssä myönnettyjen toimilupien haltijoita, jossa osa toimijoista oli lainvastaisesti suljettu menettelyn ulkopuolelle
 b)
 on säännöksiä, joilla tosiasiallisesti taataan saavutettu kaupallinen asema (kuten uusiin toimiluvanhaltijoihin kohdistuva kielto sijoittaa toimipisteitään tiettyä etäisyyttä lähemmäksi jo olemassa olevia toimipisteitä)
 c)
 on määräykset toimiluvan peruuttamistapauksista niissä tapauksissa, joissa toimiluvan haltija harjoittaa suoraan tai välillisesti sellaista rajatylittävää pelitoimintaa, joka on rinnastettavissa toimiluvan nojalla harjoitettavaan toimintaan.


text:
 29.11.2019
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 L 308/69
 A BIZOTTSÁG (EU) 2019/1980 VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
 (2019. november 26.)
 az 1484/95/EK rendeletnek a baromfihús- és tojáságazatban alkalmazandó, valamint a tojásalbuminra vonatkozó irányadó árak meghatározása tekintetében történő módosításáról
 AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
 tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
 tekintettel a mezőgazdasági termékpiacok közös szervezésének létrehozásáról és a 922/72/EGK, a 234/79/EGK, az 1037/2001/EK és az 1234/2007/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 17-i 1308/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 183. cikke b) pontjára,
 tekintettel a mezőgazdasági termékek feldolgozásával előállított egyes árucikkekre alkalmazandó kereskedelmi szabályokról és az 1216/2009/EK, valamint a 614/2009/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2014. április 16-i 510/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (2) és különösen annak 5. cikke (6) bekezdésének a) pontjára,
 mivel:
 (1)
 Az 1484/95/EK bizottsági rendelet (3) meghatározta a baromfihús- és a tojáságazatra, valamint a tojásalbuminra vonatkozó kiegészítőimportvám-rendszer végrehajtásának részletes szabályait, és megállapította az érintett termékekre alkalmazandó irányadó árakat.
 (2)
 A baromfihús- és tojáságazati termékekre, valamint a tojásalbuminra vonatkozó irányadó árak meghatározásának alapjául szolgáló adatok rendszeresen végrehajtott ellenőrzéséből az derül ki, hogy bizonyos termékek behozatalának vonatkozásában az irányadó árakat helyénvaló a származási hely szerinti árkülönbségek figyelembevételével módosítani.
 (3)
 Az 1484/95/EK rendeletet ennek megfelelően módosítani kell.
 (4)
 Tekintettel annak szükségességére, hogy az intézkedés alkalmazása a frissített adatok rendelkezésre bocsátását követően mihamarabb megkezdődjék, indokolt előírni, hogy e rendelet a kihirdetésének napján lépjen hatályba,
 ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
 1. cikk
 Az 1484/95/EK rendelet I. mellékletének helyébe e rendelet mellékletének szövege lép.
 2. cikk
 Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lép hatályba.
 Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
 Kelt Brüsszelben, 2019. november 26-án.
 a Bizottság részéről
 az elnök nevében,
 Jerzy PLEWA
 főigazgató
 Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Főigazgatóság
 (1) HL L 347., 2013.12.20., 671. o.
 (2) HL L 150., 2014.5.20., 1. o.
 (3) A Bizottság 1484/95/EK rendelete (1995. június 28.) a kiegészítőimportvám-rendszer végrehajtásával kapcsolatos részletes szabályoknak és az irányadó áraknak a baromfihús- és tojáságazat, valamint a tojásalbumin tekintetében történő megállapításáról, valamint a 163/67/EGK rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 145., 1995.6.29., 47. o.).
 MELLÉKLET
 „I. MELLÉKLET
 KN-kód
 Árumegnevezés
 Irányadó ár
 (EUR/100 kg)
 A 3. cikkben említett biztosíték
 (EUR/100 kg)
 Származási hely (1)
 0207 12 90
 A Gallus domesticus fajhoz tartozó, tisztított és bontott, 65 %-os csirke, fagyasztva
 135,4
 0
 AR
 0207 14 10
 A Gallus domesticus fajhoz tartozó baromfi darabolva, csont nélkül, fagyasztva
 236,9
 213,0
 244,8
 233,7
 19
 26
 17
 20
 AR
 BR
 CL
 TH
 1602 32 11
 A Gallus domesticus fajhoz tartozó baromfiból készült termékek főzés nélkül
 284,0
 1
 BR
 ”
 (1) A Közösség harmadik országokkal folytatott külkereskedelmére vonatkozó statisztikáról szóló 471/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletnek az országok és területek nómenklatúrájának frissítése tekintetében történő végrehajtásáról szóló, 2012. november 27-i 1106/2012/EU bizottsági rendeletben (HL L 328., 2012.11.28., 7. o.) meghatározott országnómenklatúra szerint.


text:
The Allied oil campaign of World War II pitted the RAF and the USAAF against facilities supplying Nazi Germany with petroleum, oil, and lubrication (POL) products. It formed part of the immense Allied strategic bombing effort during the war. The targets in Germany and in Axis-controlled Europe included refineries, synthetic-fuel factories, storage depots and other POL-infrastructure.
 Before the war, Britain had identified Germany's reliance on oil and oil products for its war machine, and the strategic bombing started with RAF attacks on Germany in 1940. After the US entered the war (December 1941), it carried out daytime "precision bombing" attacks – such as Operation Tidal Wave against refineries in Romania in 1943. The last major strategic raid of the European theater of the war targeted a refinery in Norway in April 1945. During the war the effort expended against POL targets varied, with relative priority sometimes given to other objectives (such as to defeating the German V-weapon attacks or to preparations for the invasion of western Europe in 1944).
 The strategic importance of oil resources in World War II also showed in campaigns such as:
 the Anglo-Soviet invasion of Iran (August–September 1941) to secure access to Persian oil
 Japan's strategic offensive against the Dutch East Indies (1941–1942) to re-access embargoed oil and rubber resources
 the Wehrmacht's drive towards Baku and the oilfields of the Caucasus (Case Blue and Operation Edelweiss) in the summer of 1942
 the Soviet invasion of Romania in August 1944, which deprived the Axis of the important Ploesti oil-fields
 Campaign strategy
 The British had identified the importance of Germany's fuel supplies before the war in their "Western Air Plan 5(c)". The focus of British bombing during 1940 changed repeatedly in response to directives from the Air Ministry. At the start of June, oil targets were made a priority of night bombing with attacks on other war industry to be made on dark nights (when the oil targets could not be located) but with the proviso that "indiscriminate action" should be avoided. On 20 June oil targets were made third priority below the German aircraft industry and lines of communication between Germany and the armies at the front. Following a brief period when German shipping was given priority, oil targets were made secondary priority in mid July under a policy of concentrated attack with five oil refineries listed for attention. Sir Charles Portal was sceptical of the likelihood of success, saying that only a few targets could be located by average crews under moonlit conditions.
 The RAF viewed Axis oil as a "vital centre", and in February 1941, the British Air Staff expected that RAF Bomber Command would, by destruction of half of a list of 17 targets, reduce Axis oil production capacity by 80%.
 Ploiești oilfield
 Although the Butt Report of August 1941 identified the poor accuracy and performance of RAF bombing, Air Chief Marshal Arthur Harris maintained at the subsequent Casablanca Conference the great importance of oil targets in Axis territory. The first US bombing of a European target was of the Ploieşti refineries on 12 June 1942 and the oil campaign continued at a lower priority until 1944. Priority fell with the need for attacks on German V-weapon targets ("Operation Crossbow") in France and then the attacks on lines of communication in preparation for the invasion of France (described as the "Transportation Plan").
 In March 1944 the "Plan for Completion of Combined Bomber Offensive" was put forward which found favour with the British Ministry of Economic Warfare. The plan proposed attacking "fourteen synthetic plants and thirteen refineries" of Nazi Germany. The plan estimated Axis oil production could be reduced by 50% by bombing—33% below the amount Nazi Germany needed—but also included 4 additional priorities: first oil, then fighter and ball bearing production, rubber production, and bomber output. The damage caused by the 12 and 28 May trial bombings of oil targets, as well as the confirmation of the oil facilities' importance and vulnerability from Ultra intercepts and other intelligence reports, would result in the oil targets becoming the highest priority on 3 September 1944.
 In June 1944, in response to Air Ministry query on resources, Bomber Command staff estimated it would take 32,000 tons of bombs to destroy 10 oil targets in the Ruhr. Harris agreed to divert spare effort to oil targets. They were deemed to be of such importance that one raid was staged that consisted only of bomb carrying fighters, to rest the bomber crews and surprise the defenders.
 In late summer 1944 the Allies began using reconnaissance photo information to time bombing with the resumption of production at a facility. Even with the weather limitations: "This was the big breakthrough ... a plant would be wounded ... by successive attacks on its electrical grid—its nervous system—and on its gas and water mains." (author Donald Miller). However, due to bad fall and winter weather, a "far greater tonnage" was expended on Transportation Plan targets than oil targets. The benzol (oil) plant at Linz in Austria was bombed on 16 October 1944.
 In January 1945, the priority of oil targets was lowered.
 To prevent oil supplies from Romania reaching Germany, the RAF had extended its aerial mining activities to the Danube.
 Post-war
 Despite the RAF and Harris claims regarding the great importance of oil targets, Harris had opposed assigning the highest priority to oil targets but acknowledged post-war that the campaign was "a complete success" with the qualifier: "I still do not think that it was reasonable, at that time, to expect that the [oil] campaign would succeed; what the Allied strategists did was to bet on an outsider, and it happened to win the race."
 Joint Chiefs of Staff Directive 1067 prohibited German post-war production of oil through July 1947, and the United States Army made post-war provisions to rehabilitate and use petroleum installations where needed, as well as to dispose of unneeded captured equipment. After inspections of various plants by the "European technology mission" (Plan for Examination of Oil Industry of Axis Europe) and a report in March 1946, the United States Bureau of Mines employed seven Operation Paperclip synthetic fuel scientists in a Fischer–Tropsch chemical plant in Louisiana, Missouri. In October 1975, Texas A&M University began the German Document Retrieval Project and completed a report on 28 April 1977. The report identified final investigations of the German plants and interrogations of German scientists by the British Intelligence Objectives Sub-Committee, the US Field Information Agency (Technical), and the Combined Intelligence Objectives Sub-Committee.
 Opinions on outcome
 Despite its successes, by the spring of 1944 the Combined Bomber Offensive had failed to severely damage the German economy or significantly interrupt production of a vital item. The oil campaign was the first to accomplish these goals. The US strategic bombing survey (USSBS) identified "catastrophic" damage. Of itself, German industry was not significantly affected by attacks on oil targets as coal was its primary source of energy. And in its analysis of strategic bombing as a whole the USSBS identified the consequences of the breakdown of transportation resulting from attacks against transportation targets as "probably greater than any other single factor" in the final collapse of the German economy.
 Several prominent Germans, however, described the oil campaign as critical to the defeat of Nazi Germany. Adolf Galland, Inspector of Fighters of the Luftwaffe until relieved of command in January 1945, wrote in his book "the most important of the combined factors which brought about the collapse of Germany", and the Luftwaffe's wartime leader, Hermann Göring, described it as "the utmost in deadliness".
 Albert Speer, writing in his memoir, said that "It meant the end of German armaments production."
 It has been stated to have been "effective immediately, and decisive within less than a year". Luftwaffe Field Marshal Erhard Milch, referring to the consequences of the oil campaign, claimed that "The British left us with deep and bleeding wounds, but the Americans stabbed us in the heart."
 Statistics
 The following statistics are from the British Bombing Survey Unit. Figures are for the oil campaign in the last year of the war.
 Number of attacks by the RAF and USAAF against oil targets:
 Short tons dropped on oil targets:
 The efficiency of the bombing was lacking. Working from German records for certain sites, the USSBS determined that on average 87% of Allied bombs fell outside the factory perimeter and that only a few percent struck plant or equipment inside the boundary. The USAAF could put 26% of their bombing within the factories in good bombing conditions, 12% when using a mix of visual and instruments but only 5% when it had to use instrument-only bombing techniques; and 80% of their tonnage was delivered under partly or fully instrument conditions. The RAF averaged 16% inside the factory. Bomber Command's efforts against oil were more efficient in some regards – although delivering a smaller total tonnage it did so from base area. The USSBS believed that Bomber Command's heavy bombs Blockbuster bombswere more effective than an equivalent weight of smaller bombs. Both RAF and USAAF dropped a large number of bombs on oil targets that failed to explode: 19% and 12% respectively.
 See also
 Oil campaign chronology of World War II
 Oil campaign targets of World War II
 References
 Bibliography
 World War II strategic bombing
 Campaigns of World War II
 Campaigns, operations and battles of World War II involving the United Kingdom


text:
 5.12.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 297/33
 Жалба, подадена на 16 октомври 2009 г. — Poslovni Sistem Mercator/СХВП — Mercator Multihull (MERCATOR STUDIOS)
 (Дело T-417/09)
 2009/C 297/50
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Poslovni Sistem Mercator, d.d. (Любляна, Словения) (представители: M. Curell Aguila и J. Güell Serra, lawyers)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Mercator Multihull, Inc. (Ванкувър, Канада)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 16 юли 2009 година по преписка R 1031/2008-1;
 —
 да се разпореди на ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав
 Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „MERCATOR STUDIOS“ за стоките от клас 42
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в производството по възражение: жалбоподателят
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в производството по възражение: словенската словна марка „Mercator“, регистрирана за услугите от класове 35, 36, 39, 41 и 42 и за стоките от класове 1-6, 8-11, 13-34; словенската словна марка „Mercator Slovenska Košarica“, регистрирана за стоките и услугите от класове 1-6, 8-11, 13-34, 39, 41, 43 и 44; международната марка „Mercator“, регистрирана за стоките от класове 1-6, 8-11, 13, 14, 16-18, 20-33 и за услугите от класове 36, 41 и 42
 Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и на член 8, параграф 5 от Регламент No 40/94 на Съвета (нови член 8, параграф 1, буква б) и член 8, параграф 5 от Регламент No 207/2009 на Съвета), тъй като апелативният състав не направил пълен анализ на релевантните фактори, а вместо това отхвърлил възражението въз основа на това, че услугите били различни и преценил неправилно основанието на възражението, почиващо на последната цитирана разпоредба.