text:
 |
 52011PC0290
 EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA ar kuru groza Padomes Regulu (EK) Nr. 539/2001, ar ko izveido to trešo valstu sarakstu, kuru pilsoņiem, šķērsojot dalībvalstu ārējās robežas, ir jābūt vīzām, kā arī to trešo valstu sarakstu, uz kuru pilsoņiem šī prasība neattiecas Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA ar kuru groza Padomes Regulu (EK) Nr. 539/2001, ar ko izveido to trešo valstu sarakstu, kuru pilsoņiem, šķērsojot dalībvalstu ārējās robežas, ir jābūt vīzām, kā arī to trešo valstu sarakstu, uz kuru pilsoņiem šī prasība neattiecas /* COM/2011/0290 galīgā redakcija - COD 2011/0138 */
 PASKAIDROJUMA RAKSTS1. VISPĀRĒJAIS KONTEKSTS UN PRIEKŠLIKUMA PAMATOJUMSSaskaņā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 62. panta 2. punkta b) apakšpunkta i) daļu Padome pieņēma Regulu (EK) Nr. 539/2001[1], ar ko izveido to trešo valstu sarakstu, kuru pilsoņiem, šķērsojot dalībvalstu ārējās robežas, ir jābūt vīzām (tā dēvētais „negatīvais saraksts”), kā arī to trešo valstu sarakstu, uz kuru pilsoņiem šī prasība neattiecas (tā dēvētais „pozitīvais saraksts”). EK līguma 61. pantā šie saraksti ir pieskaitīti pie papildu pasākumiem, kas tieši saistīti ar personu brīvu pārvietošanos brīvības, drošības un tiesiskuma telpā.Tomēr kopš minētās regulas pieņemšanas tajā ir veikti grozījumi astoņas reizes[2]. Visi nesen veiktie grozījumi bija vērsti uz regulai pievienotā vīzu „pozitīvā” un „negatīvā” saraksta pārskatīšanu, piemēram, visjaunākie grozījumi attiecās uz Taivānas pārcelšanu uz pozitīvo sarakstu, kā arī divu atlikušo Rietumbalkānu valstu, proti, Albānijas un Bosnijas un Hercegovinas, pārcelšanu uz vīzu pozitīvo sarakstu vīzu režīma liberalizācijas dialoga rezultātā.Pagājušo gadu laikā radās nepieciešamība veikt turpmākus tehniska rakstura grozījumus, kā arī grozījumus regulas galvenajā tekstā, lai, piemēram, pastiprinātu tiesisko noteiktību, paredzot noteikumus attiecībā uz konkrētām situācijām, kuras iepriekš netika izskatītas regulā, un lai pielāgotu noteiktas definīcijas, ņemot vērā ar sekundārajiem tiesību aktiem, piemēram, Vīzu kodeksu (Padomes Regula (EK) Nr. 810/2009)[3], nesen ieviestās izmaiņas.Turklāt desmit gadus pēc Šengenas acquis iekļaušanas ES sistēmā un kopējās vīzu politikas izveidošanas ir nepieciešams saskaņā ar LESD 77. panta 2. punkta a) apakšpunktu veikt ES kopējās vīzu politikas turpmāku saskaņošanu attiecībā uz konkrētām kategorijām, kas uzskaitītas regulas 4. pantā un kuras līdz šim bijušas pakļautas atsevišķu dalībvalstu vienpusējiem lēmumiem.Visbeidzot, ņemot vērā Lisabonas līguma spēkā stāšanās sekas, ir nepieciešams veikt turpmākus grozījumus, piemēram, ieviest drošības klauzulu un grozīt savstarpības mehānismu.1.1. Ierosināto pasākumu kopsavilkumsŠo regulas grozījumu mērķis ir- paredzēt drošības klauzulu vīzu jomā, ļaujot ārkārtas situācijās, kad nepieciešams steidzami sniegt atbildi, lai atrisinātu dalībvalstīs radušās problēmas, ātri un pagaidu kārtā atcelt bezvīzu režīmu ar tām trešām valstīm, kas iekļautas pozitīvajā sarakstā;- grozīt atsevišķus noteikumus, piemēram, par savstarpības mehānismu, lai panāktu to pilnīgu atbilstību attiecīgajiem LESD noteikumiem;- nodrošināt atbilstību Padomes Regulai (EK) Nr. 810/2009, ar ko izveido Kopienas Vīzu kodeksu (Vīzu kodekss)[4], kas ir spēkā kopš 2010. gada 5. aprīļa, paredzot, piemēram, piemērotas definīcijas par īstermiņa uzturēšanos un vīzām;- nodrošināt, lai saskaņā ar LESD 77. panta 2. punkta a) apakšpunktu regulā būtu skaidri noteikts, vai trešās valsts pilsonim ir jābūt vīzai, vai arī uz viņu šī prasība neattiecas, tādējādi sniedzot tiesisko noteiktību un papildinot noteikumus, ko piemēro bēgļiem un bezvalstniekiem, lai precizētu Apvienotajā Karalistē un Īrijā dzīvojošām personām piemērojamo vīzu režīmu;- panākt progresu ceļā uz kopējās vīzu politikas pilnīgu saskaņošanu, paredzot jaunus un saskaņotākus noteikumus attiecībā uz vīzas prasību vai atbrīvojumu no vīzas prasības, ko piemēro dažādām trešo valstu pilsoņu kategorijām;- paredzēt skaidrus noteikumus par vīzas prasību/atbrīvojumu no vīzas prasības attiecībā uz tādu caurlaižu un dažādu pasu turētājiem, ko izdevušas noteiktas organizācijas, uz ko attiecas starptautiskās tiesības, bet kuras neuzskata par starptautiskām starpvaldību organizācijām;- pieņemt jaunus noteikumus attiecībā uz atsevišķu dalībvalstu pienākumiem, kas izriet no iepriekšējiem ES/starptautiskiem nolīgumiem, kas paredz nepieciešamību atkāpties no kopīgajiem vīzu noteikumiem.2. PRIEKŠLIKUMA ELEMENTI2.1. Drošības klauzulas ieviešana vīzu jomā, lai apturētu vīzu liberalizācijuNeraugoties uz atsevišķu dalībvalstu iebildumiem saistībā ar patvēruma lūgumu ātri pieaugošo skaitu dažās dalībvalstīs pēc vīzu režīma liberalizācijas attiecībā uz dažām Rietumbalkānu valstīm, Tieslietu un iekšlietu padome 2010. gada 8. novembrī pieņēma lēmumu par bezvīzu režīmu ar Albāniju un Bosniju un Hercegovinu. Atbildot uz šīm izteiktajām bažām, Komisija publicēja paziņojumu, lai visās Rietumbalkānu valstīs, kurās panākta vīzu režīma liberalizācija, steidzamā kārtā pastiprinātu pēc vīzu režīma liberalizācijas veikto uzraudzību, un jo īpaši paziņoja, ka vienas vai vairāku trešo valstu pilsoņu, tostarp Rietumbalkānu valstu pilsoņu, pēkšņa pieplūduma gadījumā vienā vai vairākās dalībvalstīs Komisija var ierosināt, lai Padome saskaņā ar Līguma 78. pantu pieņem pagaidu pasākumus attiecīgās dalībvalsts vai dalībvalstu labā, kā arī paredz vīzu režīma liberalizācijas ātru apturēšanu .Pēc Komisijas paziņojuma 2010. gada decembra beigās divas dalībvalstis iesniedza dokumentu (dok. 18212/10 VISA 311 COMIX 842), kurā tās ierosināja Regulā 539/2001 iekļaut drošības klauzulu, lai Komisiju pilnvarotu saskaņā ar komitoloģijas procedūru izlemt par bezvīzu režīma pagaidu atcelšanu, ja ir izpildīti konkrēti nosacījumi.Drošības klauzula varētu arī palīdzēt nākotnē saglabāt vīzu režīma liberalizācijas procesu integritāti un palielināt sabiedrības uzticību.Imigrācijas, robežu un patvēruma jautājumu stratēģiskās komitejas ( SCIFA ) sanāksmes laikā dalībvalstis kopumā atbalstīja šo priekšlikumu. Turklāt dalībvalstu starpā bija vienprātība par to, ka šāda drošības klauzula turpmāk nodrošinātu vispārējo satvaru, kas nav saistīts ar konkrētām trešām valstīm.Šī klauzula papildinātu LESD 78. panta 3. punktā ietverto drošības klauzulu, tomēr būtu atšķirīga no tās. Tā būtu jāpiemēro tikai kā pagaidu pasākums skaidri noteiktās ārkārtas situācijās.Drošības klauzulā būtu skaidri jānorāda, ka bezvīzu režīms steidzamā kārtā tiek atcelts tikai uz neilgu laikposmu, pamatojoties uz skaidri definētiem un ierobežotiem kritērijiem. Šo klauzulu varētu izmantot vienīgi ārkārtas gadījumos, t.i., ja situācija pēkšņi mainītos, piemēram, ja salīdzinoši īsā laikposmā attiecīgie rādītāji pēkšņi palielinātos un ja steidzami būtu jāsniedz atbilde „vīzu” jautājumā, lai atrisinātu problēmas, ar ko saskaras ietekmētās dalībvalstis, kā arī gadījumā, ja pasākumi, kas pamatojas uz LESD 78. panta 3. punktu, nav piemērota vai pietiekama atbilde.Lai spētu ātri reaģēt iepriekš minētajās situācijās, saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 182/2011[5] komitoloģijas procedūrā tiktu pieņemts lēmums par bezvīzu režīma pagaidu atcelšanu, Komisijai piešķirot īstenošanas pilnvaras, pamatojoties uz LESD 291. pantu.Pat ja nosacījumi drošības klauzulas izmantošanai ir skaidri noteikti, Komisijai ir jāizvērtē konkrētā situācija un nav automātiski jāreaģē uz dalībvalstu paziņojumiem. Izvērtējot to, cik piemēroti ir atcelt bezvīzu režīmu ar kādu trešo valsti, Komisija ņem vērā to dalībvalstu skaitu, kuras ietekmē kāda no pēkšņajām situācijām, kas uzskaitītas šajā priekšlikumā, kā arī minēto situāciju vispārīgo ietekmi uz migrāciju ES.Saskaņā ar Regulā (ES) Nr. 182/2011 paredzētajiem komitoloģijas noteikumiem pārbaudes procedūrā Eiropas Parlaments un Padome vienlaikus ar komitejas locekļiem saņem priekšlikumu Komisijas lēmumam, ar ko atceļ bezvīzu režīmu ar vienu vai vairākām trešām valstīm, kā arī citus attiecīgus dokumentus, tostarp, piemēram, iespējamos Eiropas Aģentūras operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām ( FRONTEX ) un Eiropas Patvēruma atbalsta biroja ( EASO ) ziņojumus un dalībvalstu sākotnējos paziņojumus.Bezvīzu režīma atcelšanai lietderīgi šķiet piemērot pārbaudes procedūru . Komiteja sniedz savu atzinumu, pieņemot lēmumu ar kvalificētu balsu vairākumu. Komitejas locekļu balsis vērtē, kā tas paredzēts attiecīgajos Līguma noteikumos (LESD 238. panta 3. punkts). Ja komiteja sniedz pozitīvu atzinumu, Komisija pieņem īstenošanas aktu. Ja komiteja sniedz negatīvu atzinumu, Komisija īstenošanas aktu nepieņem.Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 182/2011 11. pantu Eiropas Parlamentam un Padomei ir pārbaudes tiesības, lai nodrošinātu, ka Komisija nepārsniedz tai piešķirtās īstenošanas pilnvaras.Turklāt pēc priekšlikuma pagaidu kārtā atcelt bezvīzu režīmu ar vienu vai vairākām trešām valstīm Komisija pārredzamības nolūkos var apmainīties viedokļiem ar Eiropas Parlamentu pēc tā lūguma.Pirms pagaidu atcelšanas perioda beigām Komisija saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru nosūta ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei, kā arī attiecīgā gadījumā priekšlikumu par grozījumiem Regulā (EK) Nr. 539/2001, lai konkrēto trešo valsti pārceltu uz vīzu negatīvo sarakstu. Šādā gadījumā atcelšanas pasākuma termiņu var pagarināt augstākais par deviņiem mēnešiem, komitoloģijas procedūrā pieņemot jaunu īstenošanas lēmumu, lai Eiropas Parlamentam un Padomei dotu pietiekamu laiku noraidīt vai pieņemt priekšlikuma, ar ko groza Regulas (EK) Nr. 539/2001 sarakstus.2.2. Izmaiņas savstarpības mehānismāSaistībā ar Regulu (EK) Nr. 539/2001 veiktās kodifikācijas laikā konsultatīvā darba grupa, ko veido Komisijas, Padomes un Eiropas Parlamenta juridiskie eksperti, izskatīja sekundāro juridisko pamatu, kas izveidots ar Regulu (EK) Nr. 851/2005[6]. Regulas (EK) Nr. 539/2001 1. panta 4. punkta c) apakšpunktu groza šādi: „90 dienās pēc minētā paziņojuma publicēšanas Komisija, apspriedusies ar attiecīgo dalībvalsti, sniedz ziņojumu Padomei. Ziņojumam var pievienot priekšlikumu, ar ko paredz vīzu prasības pagaidu atjaunošanu attiecībā uz konkrētās trešās valsts pilsoņiem. Komisija var sniegt šo priekšlikumu arī pēc tam, kad Padome ir apspriedusies par minēto ziņojumu. Padome ar kvalificētu balsu vairākumu trīs mēnešos pieņem lēmumu par šiem priekšlikumiem.”Juridisko dienestu konsultatīvā darba grupa uzskatīja, ka ar minēto noteikumu tiek izveidots sekundārais juridiskais pamats, kas nav acīmredzami novecojis, tomēr ir jāpārskata, ņemot vērā Tiesas 2008. gada 6. maija spriedumu lietā C-133/06, lai šo noteikumu svītrotu vai veiktu tajā grozījumus.Jomā, uz kuru attiecas koplēmuma procedūra, juridiski nav iespējams sekundārā tiesību aktā paredzēt vienkāršotu procedūru, kas Padomei ļauj pieņemt lēmumu par Komisijas priekšlikumu bez Eiropas Parlamenta līdzdalības.Tādējādi minētais noteikums tiek saglabāts, taču tajā veic grozījumus, no vienas puses, nosakot, ka ziņojums jānosūta arī Eiropas Parlamentam, un, no otras puses, Eiropas Parlamentam piešķirot koplēmuma pieņēmēja lomu.Kodifikācijas process turpinās un tiks pabeigts, tiklīdz būs pieņemti šie grozījumi.Šajā kontekstā jāpiemin, ka viena no dalībvalstīm ir ierosinājusi veikt grozījumus pašreizējā savstarpības mehānismā, lai uzlabotu tā efektivitāti. Saskaņā ar šo priekšlikumu Komisijai ir pienākums ļoti īsā laikposmā iesniegt priekšlikumu par vīzas prasības pagaidu atjaunošanu pilsoņiem no tām trešām valstīm, kas neatceļ vīzas prasību augstākais 12 mēnešu laikā pēc tās ieviešanas dalībvalstī.Svarīgi ir uzsvērt, ka ar šādu savstarpības mehānisma grozījumu tiktu pārkāptas Komisijas ekskluzīvās iniciatīvas tiesības, un tas nebūt nenozīmētu, ka ierosinātais atbildes pasākums tiks pieņemts.Regulā (EK) Nr. 539/2001 sākotnēji paredzētais savstarpības mehānisms jau ietvēra zināmu automātiskumu: ziņošana par gadījumiem, kad netiek ievērots savstarpības princips, nebija obligāta; attiecīgā dalībvalsts varēja brīvi izvēlēties, vai ziņot. Tomēr, ja ziņojums tika iesniegts, dalībvalstīm bija 30 dienas pēc paziņošanas provizoriski un automātiski jāpiemēro vīzas prasība attiecībā uz attiecīgās trešās valsts pilsoņiem, ja vien Padome nebija nolēmusi citādi.Šādu automātiskumu uzskatīja par sākotnējā savstarpības mehānisma trūkumu, tāpēc neefektivitātes dēļ 2005. gadā tas tika atcelts. Nav pamata uzskatīt, ka šobrīd tas būtu efektīvāks.Pašreizējais savstarpības mehānisms, kurā grozījumi tika izdarīti 2005. gadā, kopumā tiek uzskatīts par efektīvu, un ievērojami ir samazināts to gadījumu skaits, kad nav ievērots savstarpības princips. Pārējie gadījumi, kad netiek ievērots savstarpības princips, galvenokārt ir gadījumi, kad trešās valstis uzskata, ka dažas dalībvalstis nav izpildījušas objektīvus kritērijus vīzu režīma atcelšanai, kas noteikti šo trešo valstu tiesību aktos.Lai gan skaidri definētās ārkārtas situācijās (skatīt iepriekš 2.3. punktu), kad piemēro drošības klauzulu, tiek apsvērta iespēja izmantot komitoloģijas procedūru, gadījumos, kad tiek ieviests atbildes pasākums saistībā ar vīzas prasības atjaunošanu attiecībā uz trešo valsti, ja tā nav ievērojusi savstarpības principu, jāņem vērā Eiropas Savienības vispārējā ārpolitika attiecībā uz šo trešo valsti, neveicot nekādus automātiskus pasākumus, kā arī starp ES dalībvalstīm pastāvošās solidaritātes princips. Ir jāveic šāda pasākuma piemērotības politiskais novērtējums.Vairums dalībvalstu izteica brīdinājumu par vīzas prasības „automātisku” (atkārtotu) piemērošanu trešo valstu pilsoņiem politisko iemeslu dēļ un tā vietā ieteica izmantot īpaši pielāgotu pieeju un piemērot pagaidu pasākumus citās jomās.2.3. Vīzas un īstermiņa uzturēšanās bez vīzas definīcijaAr šo priekšlikumu „vīzas” definīcija tiek saskaņota ar Vīzu kodeksā izmantoto definīciju. Atbilstoši šai definīcijai vīza ir atļauja tranzītā šķērsot vai plānoti uzturēties dalībvalstu teritorijā uz laiku, kas nepārsniedz trīs mēnešus sešu mēnešu laikā, skaitot no pirmās ieceļošanas dienas attiecīgo dalībvalstu teritorijā.Šajā regulā lidostas tranzītvīza ir izslēgta no minētās definīcijas, jo vīzu režīms, ko dalībvalstis piemēro trešo valstu pilsoņiem, kuri tranzītā dodas caur dalībvalstu starptautiskajām lidostām, tiek regulēts ar Vīzu kodeksu un ir iekļauts tajā.Regulas II pielikumā uzskaitīto trešo valstu pilsoņi ir atbrīvoti no 1. punktā minētās prasības attiecībā uz uzturēšanos dalībvalstu teritorijā uz laiku līdz trim mēnešiem jebkurā sešu mēnešu laikposmā.Šajā definīcijā ir ņemta vērā arī ietekme, ko rada tas, kā Eiropas Savienības Tiesa lietā 241/05[7] ir interpretējusi noteikumu par trīs mēnešu īstermiņa uzturēšanos.2.4. Bēgļi un bezvalstnieki, kuri uzturas Apvienotajā Karalistē vai ĪrijāRegulas (EK) Nr. 539/2001 iepriekšējais grozījums 2006. gadā (Regula (EK) Nr. 1932/2006) jau paredzēja precizēt bēgļu un bezvalstnieku situāciju, pielāgojot piemērojamos vīzu noteikumus un nodalot personas, kuras uzturas dalībvalstīs, un personas, kuras uzturas trešās valstīs.Pamatojoties uz Protokolu par Apvienotās Karalistes un Īrijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Eiropas Kopienas dibināšanas līgumam, Īrija un Apvienotā Karaliste nepiedalās Regulas (EK) Nr. 539/2001 un tās grozījumu pieņemšanā. Tādējādi Regulā (EK) Nr. 539/2001 Apvienotā Karaliste un Īrija netiek uzskatītas par dalībvalstīm. Tāpēc Regulas (EK) Nr. 1932/2006 noteikumi par vīzu noteikumiem, ko piemēro bēgļiem un bezvalstniekiem, neattiecas uz šīm personām, kad tās uzturas Apvienotajā Karalistē vai Īrijā.Šā priekšlikuma mērķis ir novērst šo neapmierinošo situāciju, regulā iekļaujot noteikumu par bēgļiem un bezvalstniekiem, kuri uzturas Apvienotajā Karalistē vai Īrijā.Tā kā attiecībās starp Apvienoto Karalisti un Īriju, no vienas puses, un Šengenas dalībvalstīm, no otras puses, vīzas netiek savstarpēji atzītas un nav noteikta līdzvērtība starp uzturēšanās atļauju un vīzu, šī regula ļauj dalībvalstīm atsevišķi izlemt par vīzas prasību vai atbrīvojumu no tās attiecībā uz minēto personu kategoriju. Par šādiem valstu lēmumiem ir jāziņo Komisijai saskaņā ar regulas 5. pantu.2.5. Vīzas prasības/atbrīvojuma no vīzas prasības saskaņošana attiecībā uz noteiktām kategorijām, kas minētas 4. panta 1. punktāRegulas (EK) Nr. 539/2001 4. pantā ir noteikta dalībvalstu iespēja atsevišķi piemērot atbrīvojumu no vīzas prasības negatīvajā sarakstā iekļauto trešo valstu pilsoņu dažādām kategorijām vai arī piemērot vīzas prasību pozitīvajā sarakstā iekļauto trešo valstu pilsoņiem.Komisija uzskata, ka desmit gadus pēc Šengenas acquis integrēšanas ES sistēmā ir pienācis laiks spert nākamo soli ceļā uz saskaņotāku kopējo vīzu politiku. Ir jāpieliek pūles, lai panāktu pilnīgu atbilstību Līgumam, izveidojot patiesu kopējo vīzu politiku. Tāpēc pašreizējā priekšlikuma mērķis ir ierobežot dalībvalstu iespēju brīvi piešķirt atbrīvojumu no vīzas prasības vai piemērot vīzas prasību noteiktām personu kategorijām, kas minētas Regulas (EK) Nr. 539/2001 4. panta 1. punktā, ieviešot jaunus kopīgus noteikumus par vīzas prasību attiecībā uz dažām no šīm kategorijām. Tomēr šajā priekšlikumā ir ņemtas vērā arī pašreizējās lielās atšķirības starp dalībvalstu praksi attiecībā uz noteiktām kategorijām (piemēram, diplomātisko un dienesta pasu turētājiem), pagaidām saglabājot dalībvalstu iespēju arī turpmāk atsevišķi izlemt par vīzas prasību vai atbrīvojumu no tās, izņemot gadījumos, kad ES un konkrētas trešās valstis risina sarunas par vīzu režīma atcelšanas nolīgumiem attiecībā uz šīm kategorijām.2.5.1. Turpmāka saskaņošanaKomisija apņemas panākt turpmāku progresu ceļā uz pilnīgu saskaņošanu attiecībā uz 4. panta 1. punktā minētajām kategorijām, uz kurām jau attiecas de facto vai gandrīz pilnīga saskaņošana.Saskaņā ar dalībvalstu iesniegtajiem paziņojumiem civilās gaisa transporta apkalpes locekļi ir atbrīvoti no vīzas prasības visās dalībvalstīs. Šādā gadījumā vairs nav pamata saglabāt dalībvalstu iespēju brīvi izlemt par šādu kategoriju atbrīvošanu no vīzas prasības.Attiecībā uz civilām jūras transporta apkalpēm visas dalībvalstis, izņemot divas, šādas personas atbrīvo no vīzas prasības, ja tām ir piešķirta atļauja nokāpt krastā , tomēr visas dalībvalstis, izņemot divas, saglabā vīzas prasību tranzīta mērķiem. Tādējādi ar šo grozījumu tiks noteikts vispārīgs un saskaņots atbrīvojums no vīzas prasības attiecībā uz pirmo kategoriju un vīzas prasība attiecībā uz otro kategoriju.Tikai viena dalībvalsts piemēro atbrīvojumu no vīzas prasības attiecībā uz lidojuma apkalpēm, ārkārtas vai glābšanas reisu pavadoņiem un citiem palīgiem katastrofas vai nelaimes gadījumā , tāpēc šajā regulā šī kategorija nav iekļauta.2.5.2. Noteikumu saglabāšanaAttiecībā uz kategoriju „ civilās kuģu apkalpes, kas kuģo starptautiskos ūdeņos ” tiek saglabāti pašreizējie noteikumi, jo dalībvalstu paziņojumi liecina, ka dalībvalstis, kuru teritorijas šķērso Reina vai Donava, attiecībā uz minēto kategoriju piemēro dažādu praksi saistībā ar vīzas prasību vai atbrīvojumu no tās. Turklāt jāņem vērā arī tas, ka Reinas kuģniecības centrālajā komisijā (Reinas komisijā) turpinās likumdošanas darbs saistībā ar šo jautājumu.Turklāt šis grozījums neietekmēs dalībvalstu pašreizējo iespēju izlemt par atbrīvojuma piešķiršanu starpvaldību organizāciju izdotu caurlaižu turētājiem .2.5.3. Jauns noteikums saistībā ar pienākumiem, kas izriet no iepriekšējiem ES nolīgumiemPirms ES kopējās vīzu politikas izveidošanas Eiropas Savienība un tās dalībvalstis bija ar trešām valstīm noslēgušas starptautiskus nolīgumus, piemēram, asociācijas nolīgumus, kas cita starpā saistīti ar personu un pakalpojumu apriti un kas varētu ietekmēt vīzas prasību, ko piemēro trešo valstu pilsoņiem. Šādiem Savienības noslēgtiem starptautiskiem nolīgumiem ir augstāks spēks nekā ES sekundāro tiesību aktu, tostarp Regulas (EK) Nr. 539/2001, noteikumiem. Ja šādi starptautiski nolīgumi ietver tā saukto „pārtraukšanas klauzulu”, tas var nozīmēt atsevišķu dalībvalstu pienākumu atkāpties no kopējās vīzu politikas noteikumiem saskaņā ar to attiecīgajiem tiesību aktiem un praksi, kas piemērojama/ir spēkā dienā, kad šajās valstīs stājas spēkā pārtraukšanas klauzula.Tāpēc Komisija ierosina 4. pantā ieviest noteikumu, kas dalībvalstīm ļauj pakalpojumu sniedzējus atbrīvot no vīzas prasības, ciktāl tas nepieciešams, lai izpildītu starptautiskos pienākumus, ko Kopiena uzņēmusies pirms Regulas (EK) Nr. 539/2001 spēkā stāšanās.Šis priekšlikums ir saskaņots ar Eiropas Savienības Tiesas 2009. gada 19. februāra lēmumu lietā C-228/06, Mehmet Soysal and Ibrahim Savatli , kur Tiesa nolēma, ka „1970. gada 23. novembrī Briselē ar Turciju parakstītā Asociācijas nolīguma papildprotokola 41. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to tiek liegts, sākot no šī protokola stāšanās spēkā, ieviest prasību, ka tādiem Turcijas pilsoņiem kā prasītājiem pamata prāvā, lai ieceļotu dalībvalsts teritorijā nolūkā sniegt pakalpojumus Turcijā dibināta uzņēmuma vārdā, ir jābūt vīzai, ja attiecīgajā datumā šāda vīza netika prasīta”.Papildprotokola 41. pantā ir noteikta „pārtraukšanas klauzula”, kas nosaka, ka „Līgumslēdzējas puses atturas savā starpā ieviest jebkādus jaunus ierobežojumus attiecībā uz brīvību veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvību”. Pašlaik Komisijai nav informācijas par to, ka citas valstis, izņemot Turciju, izmanto līdzīgu „pārtraukšanas klauzulu”, kura ieviesta ar starptautisku nolīgumu, kas noslēgts ar Savienību.Dalībvalstīm, uz kurām attiecas šāda atkāpe, par to ir jāziņo Komisijai un citām dalībvalstīm.2.5.4. Procedūra, lai pēc Padomes Regulas (EK) Nr. 789/2001[8] atcelšanas no vīzas prasības atbrīvotu diplomātisko un dienesta pasu turētājus no trešām valstīmRegulas (EK) Nr. 539/2001 4. panta 1. punkta pašreizējais teksts attiecas uz procedūru, kas noteikta ar Regulu (EK) Nr. 789/2001 un kas jāpiemēro, ja dalībvalsts nolemj no vīzas prasības atbrīvot diplomātisko un/vai dienesta pasu turētājus no trešām valstīm.Saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 789/2001 dalībvalstis, kuras vēlas no vīzas prasības atbrīvot diplomātisko un dienesta pasu turētājus no trešām valstīm, uz kuru pilsoņiem attiecas iepriekšēja konsultēšanās, ir jāiesniedz likumdošanas iniciatīva, par ko Padome pieņem lēmumu ar kvalificētu balsu vairākumu (kopš 2006. gada).Attiecībā uz šādu pasu turētājiem no trešām valstīm, uz kurām neattiecas iepriekšēja konsultēšanās, Regulā (EK) Nr.789/2001 bija noteikts, ka dalībvalstīm ir vienkārši jāpaziņo Padomei par jebkādiem grozījumiem to attiecīgajos vīzu noteikumos (vīzas prasība vai atbrīvojums no tās).Tomēr Regula (EK) Nr. 789/201 ir atcelta ar Padomes Regulu (EK) Nr. 810/2009, ar ko izveido Kopienas Vīzu kodeksu (Vīzu kodekss)[9]. Tika uzskatīts, ka pēc iepriekš minētās regulas atcelšanas Regula (EK) Nr. 539/2001 būtu piemērots instruments, lai vajadzības gadījumā reglamentētu „procesuālos” aspektus saistībā ar valstu lēmumiem par vīzas prasību vai atbrīvojumu no tās attiecībā uz šādu pasu turētājiem.Tādējādi saistībā ar šiem grozījumiem ir jāizvērtē, vai ir jāparedz īpaša lēmumu pieņemšanas procedūra gadījumos, kad kāda dalībvalsts vēlas atcelt vīzas prasību attiecībā uz diplomātisko un dienesta pasu turētājiem no trešām valstīm, uz kurām attiecas iepriekšēja konsultēšanās.Komisija uzskata, ka institucionālu un principiālu iemeslu dēļ šajā nolūkā nav nepieciešams ieviest īpašu „kopīgu lēmumu pieņemšanas mehānismu”.Institucionālie aspektiPēc piecu gadu pārejas perioda, kas attiecībā uz EK līguma IV sadaļu noteikts Amsterdamas līgumā, un pēc jaunā Līguma par Eiropas Savienības darbību stāšanās spēkā juridiski vairs nav iespējams ieviest lēmumu pieņemšanas procedūru ar dalībvalstīm paredzētām iniciatīvas tiesībām; no institucionāla viedokļa pat nav pieņemams, ka kādas dalībvalsts ierosinājums vai nodoms (atcelt vīzas prasību attiecībā uz diplomātisko pasu turētājiem no valsts, uz kuru attiecas iepriekšēja konsultēšanās) Komisija liktu izmantot iniciatīvas tiesības; Komisijai nevar uzlikt par pienākumu iesniegt priekšlikumu.Turklāt, ja tiktu ieviesta „koplēmuma” procedūra, būtu jāievēro LESD paredzētie principi un procedūras (skatīt iepriekš 2.2. punktā par savstarpības mehānismu). Padome nevar viena pati pieņemt lēmumu; šāds pasākums ir jāpieņem koplēmuma procedūrā kopā ar Eiropas Parlamentu.Principiālie aspektiLēmums par to, lai pieprasītu iepriekšēju konsultēšanos par vīzu pieteikumiem, ko iesnieguši konkrētas trešās valsts pilsoņi (vai atsevišķas to kategorijas), ir vienīgi valsts mēroga lēmums. Šengenas valstu solidaritāte nozīmē, ka citas dalībvalstis pieprasītājai dalībvalstij regulāri nosūta vīzu pieteikumus, uz ko attiecas iepriekšēja konsultēšanās.Principā lēmums atcelt vīzas prasību diplomātisko un dienesta pasu turētājiem no valstīm, kas ir iekļautas negatīvajā sarakstā, arī ir dalībvalstu vienpusējs lēmums. Citām dalībvalstīm principā nav jāpieņem šādi pasākumi: pamatojoties uz šādu lēmumu, attiecīgie diplomāti var ceļot uz konkrēto dalībvalsti bez vīzas, tomēr tiem joprojām ir nepieciešama vīza, lai ieceļotu citās dalībvalstīs. Protams, šie diplomāti atrodas Šengenas zonā bez iekšējām robežām, kas varētu ietvert zināmu risku.Tomēr ir jāatgādina par šādiem elementiem:- ja viena vai vairākas dalībvalstis atceļ vīzas prasību attiecībā uz diplomātisko un dienesta pasu turētājiem no konkrētas trešās valsts, pirms cita dalībvalsts šo valsti ir iekļāvusi to valstu sarakstā, uz ko attiecas iepriekšēja konsultēšanās, iepriekšējā vīzas prasības atcelšana netiek ietekmēta un turpina būt spēkā;- pat ja iepriekšējas konsultēšanās procedūrā dalībvalsts nepiekrīt izsniegt vīzu pieteikuma iesniedzējam, dalībvalstij, kas izskata vīzas pieteikumu, nav pienākums atteikt vīzu; šī dalībvalsts var nolemt izsniegt vīzu ar ierobežotu teritoriālo derīgumu, tādējādi ļaujot ieceļot tikai šīs valsts teritorijā. Protams, šī persona atrodas Šengenas zonā bez iekšējām robežām, kas varētu ietvert zināmu risku.2.6. Situācijas precizēšana un juridiskā pamata izveide saistībā ar vīzas pienākumu vai atbrīvojumu no vīzas pienākuma attiecībā uz citām organizācijām, uz kurām attiecas starptautiskie tiesību akti un kuras saviem locekļiem izsniedz diplomātiskās vai dienesta pases vai caurlaides, bet kuras nav starpvaldību organizācijasAtsevišķas organizācijas, uz kurām attiecas starptautiskie tiesību akti, izsniedz diplomātiskās vai dienesta pases vai caurlaides. Šīs organizācijas nav starpvaldību organizācijas, tāpēc pašlaik Regulas (EK) Nr. 539/2001 4. panta noteikumi uz tām neattiecas. No otras puses, šīs organizācijas ir iekļautas ceļošanas dokumentu tabulā, un dalībvalstis ir paziņojušas, vai tās atzīst šo organizāciju izsniegtus ceļošanas dokumentus (piemēram, Neatkarīgais Maltas bruņinieku ordenis).Nepieciešams nodrošināt, ka arī uz šādām organizācijām attiecas Regula (EK) Nr. 539/2001, un dalībvalstīm ir jāizlemj, vai šādu organizāciju izsniegtu ceļošanas dokumentu turētājus tās atbrīvo no vīzas prasības, un saskaņā ar 5. punktu par to jāinformē Komisija.3. GALVENĀS ORGANIZĀCIJAS UN EKSPERTI, NO KURIEM PIEPRASĪJA ATZINUMUSTika veiktas apspriedes ar dalībvalstīm.4. IETEKMES NOVĒRTĒJUMSNav vajadzīgs.5. JURIDISKAIS PAMATSŅemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību, šis priekšlikums pilnveido kopējo vīzu politiku saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 77. panta 2. punkta a) apakšpunktu.6. PROPORCIONALITĀTES UN SUBSIDIARITĀTES PRINCIPSRegulā (EK) Nr. 539/2001 ir ietverts to trešo valstu saraksts, kuru pilsoņiem, šķērsojot dalībvalstu ārējās robežas, ir jābūt vīzām (negatīvais saraksts), un to trešo valstu saraksts, uz kuru pilsoņiem šī prasība neattiecas (pozitīvais saraksts).Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 77. panta 2. punkta a) apakšpunktu lēmums par izmaiņām sarakstos, par valstu pārcelšanu no negatīvā saraksta uz pozitīvo sarakstu vai otrādi un par citiem grozījumiem regulā ir Savienības kompetencē. Tā ir joma, kurā jau ilgu laiku ir mēģināts panākt pilnīgu saskaņošanu efektivitātes iemeslu dēļ.7. JURIDISKO INSTRUMENTU IZVĒLERegula (EK) Nr. 539/2001 jāgroza ar regulu.8. IETEKME UZ BUDŽETUIerosinātais grozījums neietekmē ES budžetu.2011/0138 (COD)PriekšlikumsEIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULAar kuru groza Padomes Regulu (EK) Nr. 539/2001, ar ko izveido to trešo valstu sarakstu, kuru pilsoņiem, šķērsojot dalībvalstu ārējās robežas, ir jābūt vīzām, kā arī to trešo valstu sarakstu, uz kuru pilsoņiem šī prasība neattiecasEIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 77. panta 2. punkta a) apakšpunktu,ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu[10],pēc tiesību akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,saskaņā ar parasto leģislatīvo procedūru,tā kā:1. Šī regula paredz drošības klauzulu vīzu jomā, ļaujot ārkārtas situācijā, kad nepieciešams steidzami sniegt atbildi, lai atrisinātu vienā vai vairākās dalībvalstīs radušās problēmas, ātri un pagaidu kārtā atcelt vīzas prasību attiecībā uz trešo valsti, kas iekļauta pozitīvajā sarakstā.2. Lai nodrošinātu vienotus nosacījumus drošības klauzulas īstenošanai vīzu jomā, īstenošanas pilnvaras būtu jāpiešķir Komisijai. Šīs pilnvaras būtu jāizmanto saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 16. februāra Regulu (ES) Nr. 182/2011, ar ko nosaka normas un vispārīgus principus par dalībvalstu kontroles mehānismiem, kuri attiecas uz Komisijas īstenošanas pilnvaru izmantošanu[11].3. Savstarpības mehānisms, kas jāpiemēro, ja kāda no Regulas (EK) Nr. 539/2001 II pielikumā minētajām trešām valstīm nolemj vienas vai vairāku dalībvalstu pilsoņiem piemērot vīzu prasību, ir jāpielāgo Lisabonas līgumam, kā arī Tiesas praksei saistībā ar sekundāro juridisko pamatu.4. Lai nodrošinātu atbilstību Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Regulai (EK) Nr. 810/2009, ar ko izveido Kopienas Vīzu kodeksu (Vīzu kodekss)[12], šajā regulā vīzas definīcija ir pielāgota Vīzu kodeksam.5. Attiecībā uz Regulas (EK) Nr. 539/2001 4. pantā noteiktajām izņēmumu kategorijām, ko dalībvalstis var paredzēt saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 539/2001 4. pantu, būtu jānodrošina turpmāks progress ceļā uz kopējās vīzu politikas pilnīgu saskaņošanu. Šim nolūkam ar šo regulu tiek veikti grozījumi Regulas (EK) Nr. 539/2001 4. pantā attiecībā uz gadījumiem, kur jau ir spēkā de facto vai gandrīz pilnīga saskaņošana, pamatojoties uz dalībvalstu saskaņotu darbību.6. Tā kā Regula (EK) Nr. 1932/2006 par vīzu noteikumiem, ko piemēro bēgļiem un bezvalstniekiem, neattiecas uz šīm personām, kad tās uzturas Apvienotajā Karalistē vai Īrijā, ir jāprecizē situācija saistībā ar vīzas prasību tiem bēgļiem un bezvalstniekiem, kas uzturas Apvienotajā Karalistē un Īrijā. Šī regula ļauj dalībvalstīm atsevišķi izlemt par vīzas prasību vai atbrīvojumu no tās attiecībā uz minēto personu kategoriju. Par šādiem valstu lēmumiem ziņo Komisijai.7. Ņemot vērā atsevišķas dalībvalstu prasības, kas izriet no starptautiskajiem nolīgumiem, ko Kopiena bija noslēgusi pirms Regulas (EK) Nr. 539/2001 stāšanās spēkā un kas nosaka nepieciešamību atkāpties no kopīgajiem vīzu noteikumiem, ar šo regulu tiek ieviests noteikums, kas dalībvalstīm ļauj no vīzas prasības atbrīvot personas, kas to uzturēšanās laikā sniedz pakalpojumus, ciktāl tas nepieciešams, lai izpildītu prasības saskaņā ar starptautiskajiem nolīgumiem.8. Ar šo regulu tiek izveidots juridiskais pamats vīzas prasībai vai atbrīvojumam no tās attiecībā uz to caurlaižu un diplomātisko vai dienesta pasu turētājiem, ko izdevušas noteiktas organizācijas, uz kurām attiecas starptautiskās tiesības, bet kas nav starptautiskas starpvaldību organizācijas.9. Šī regula pilnveido Šengenas acquis saskaņā ar Protokolu, kas iekļauj Šengenas acquis Eiropas Savienības sistēmā, kā noteikts A pielikumā Padomes 1999. gada 20. maija Lēmumā 1999/435/EK[13] par Šengenas acquis definīciju, lai atbilstīgi Eiropas Kopienas dibināšanas līguma un Līguma par Eiropas Savienību attiecīgajiem noteikumiem noteiktu juridisko pamatu visām normām un lēmumiem, kas veido Šengenas acquis .10. Attiecībā uz Īslandi un Norvēģiju šī regula pilnveido Šengenas acquis noteikumus tā nolīguma nozīmē, ko Eiropas Savienības Padome, Īslandes Republika un Norvēģijas Karaliste noslēgušas par abu minēto valstu iesaistīšanos Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā[14], kas attiecas uz jomu, kura minēta 1. panta B punktā Padomes 1999. gada 17. maija Lēmumā 1999/437/EK par dažiem pasākumiem minētā nolīguma piemērošanai[15].11. Attiecībā uz Šveici šī regula pilnveido Šengenas acquis noteikumus tā nolīguma nozīmē, ko Eiropas Savienība, Eiropas Kopiena un Šveices Konfederācija noslēgušas par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā[16], kas attiecas uz jomu, kura minēta Padomes Lēmuma 1999/437/EK 1. panta B punktā, to lasot saistībā ar 3. pantu Padomes Lēmumā 2008/146/EK[17].12. Attiecībā uz Lihtenšteinu šī regula pilnveido Šengenas acquis noteikumus tā protokola nozīmē, ko Eiropas Savienība, Eiropas Kopiena, Šveices Konfederācija un Lihtenšteinas Firstiste parakstījušas par Lihtenšteinas Firstistes pievienošanos Nolīgumam starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā, kas attiecas uz jomu, kura minēta 1. panta B punktā Padomes Lēmumā 1999/437/EK, to lasot saistībā ar 3. pantu Padomes Lēmumā [xx/2011/ES]. FN [atsauce uz OV, pieņemts 7.3.2011.; vēl nav publicēts][18].13. Šī regula pilnveido Šengenas acquis noteikumus, kuros Apvienotā Karaliste nepiedalās saskaņā ar Padomes 2000. gada 29. maija Lēmumu 2000/365/EK par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes lūgumu piedalīties dažu Šengenas acquis noteikumu īstenošanā[19]. Tādēļ Apvienotā Karaliste nepiedalās šīs regulas pieņemšanā, un Apvienotajai Karalistei šī regula nav saistoša un nav jāpiemēro.14. Šī regula papildina tos Šengenas acquis noteikumus, kuros Īrija nepiedalās saskaņā ar Padomes 2002. gada 28. februāra Lēmumu 2002/192/EK par Īrijas lūgumu piedalīties dažu Šengenas acquis noteikumu īstenošanā[20]. Tādējādi Īrija nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā un tas nav tai saistošs un nav jāpiemēro,IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.1. pantsRegulu (EK) Nr. 539/2001 groza šādi:15. regulas 1. pantu groza šādi:a) minētā panta 2. punktu groza šādi:i) pirmo daļu aizstāj ar šādu:„Šīs regulas II pielikuma sarakstā minēto trešo valstu pilsoņi ir atbrīvoti no 1. punktā minētās prasības attiecībā uz uzturēšanos dalībvalstu teritorijā uz laiku, kas nepārsniedz trīs mēnešus sešu mēnešu laikā, skaitot no pirmās ieceļošanas dienas attiecīgo dalībvalstu teritorijā”;ii) otrajā daļā pievieno šādus ievilkumus:- „civilā gaisa transporta apkalpes locekļi;- civilās jūras transporta apkalpes locekļi, ja viņiem ir jūrnieka personu apliecinoši dokumenti, kas izsniegti saskaņā ar Starptautiskās darba organizācijas (SDO) konvencijām (1958. gada konvencija Nr. 108 un 2003. gada konvencija Nr. 185) vai Starptautiskās jūrniecības organizācijas (SJO) 1965. gada Londonas konvenciju par starptautiskās jūras satiksmes atvieglošanu”;b) minētā panta 4. punkta c) apakšpunktu aizstāj ar šādu:c) „90 dienās pēc minētā paziņojuma publicēšanas Komisija, apspriežoties ar attiecīgo dalībvalsti, sniedz ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei. Ziņojumam var pievienot priekšlikumu, ar ko paredz vīzu prasības pagaidu atjaunošanu attiecībā uz konkrētās trešās valsts pilsoņiem. Komisija var sniegt šo priekšlikumu arī pēc tam, kad Eiropas Parlaments un Padome ir apspriedusies par minēto ziņojumu. Eiropas Parlaments un Padome šādu priekšlikumu pieņem saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru.”;16. iekļauj šādu 1.a pantu:„1.a pants – drošības klauzula1. Šā panta 2. līdz 5. punktu piemēro gadījumā, ja viena vai vairākas dalībvalstis saskaras ar ārkārtas situāciju, ko raksturo kāds no šādiem notikumiem:a) II pielikumā uzskaitīto trešo valstu pilsoņu, kuri nelegāli uzturas attiecīgās dalībvalsts teritorijā, skaita pēkšņs palielinājums par vismaz 50% sešu mēnešu periodā salīdzinājumā ar iepriekšējo sešu mēnešu periodu;b) II pielikumā uzskaitīto trešo valstu pilsoņu iesniegto patvēruma lūgumu skaita pēkšņs palielinājums par vismaz 50 % sešu mēnešu periodā salīdzinājumā ar iepriekšējo sešu mēnešu periodu, ja šādu patvēruma lūgumu atzīšanas līmenis iepriekšējā sešu mēnešu periodā bija zemāks par 3 %;c) noraidīto atpakaļuzņemšanas pieteikumu, ko kāda dalībvalsts ir iesniegusi II pielikumā uzskaitītai trešai valstij attiecībā uz tās pilsoņiem, skaita pēkšņs palielinājums par vismaz 50 % sešu mēnešu periodā salīdzinājumā ar iepriekšējo sešu mēnešu periodu.2. Dalībvalsts, kura saskaras ar jebkuru no 1. punktā minētajām ārkārtas situācijām, var par to paziņot Komisijai. Šis paziņojums ir pilnībā pamatots un ietver attiecīgos datus un statistiku, kā arī sīku paskaidrojumu par pagaidu pasākumiem, ko attiecīgā dalībvalsts ir veikusi, lai uzlabotu situāciju.3. Komisija izskata paziņojumu, ņemot vērā to dalībvalstu skaitu, ko ietekmējusi kāda no 1. punktā minētajām situācijām, kā arī šo palielinājumu vispārīgo ietekmi uz migrācijas situāciju Savienībā, kas izriet no dalībvalstu sniegtajiem datiem un FRONTEX un/vai Eiropas Patvēruma atbalsta biroja sagatavotajiem ziņojumiem, un trīs mēnešu laikā pēc paziņojuma saņemšanas Komisija var pieņemt īstenošanas lēmumu, ar ko uz sešiem mēnešiem atceļ bezvīzu režīmu attiecīgās trešās valsts pilsoņiem. Īstenošanas lēmumu pieņem saskaņā ar 4.a panta 2. punktā paredzēto procedūru. Ar īstenošanas lēmumu nosaka datumu, kurā stājas spēka bezvīzu režīma atcelšana.4. Pirms šā īstenošanas lēmuma, kas pieņemts saskaņā ar 3. punktu, derīguma termiņa beigām Komisija sadarbībā ar attiecīgo(-ajām) dalībvalsti(-īm) iesniedz ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei. Šim ziņojumam var būt pievienots priekšlikums par regulas grozījumiem, lai attiecīgo trešo valsti pārceltu uz I pielikumu.5. Ja Komisija ir ierosinājusi grozīt šo regulu, lai trešo valsti pārceltu uz I pielikumu saskaņā ar 4. punktu, tā var pagarināt atbilstoši 3. punktam pieņemtā īstenošanas lēmuma derīguma termiņu ne ilgāk kā par deviņiem mēnešiem. Lēmumu pagarināt īstenošanas lēmuma derīguma termiņu pieņem saskaņā ar 4.a panta 2. punktā paredzēto procedūru.”;17. regulas 2. pantu aizstāj ar šādu:„Šajā regulā „vīza" ir dalībvalsts izsniegta atļauja, kas vajadzīga tranzītam caur dalībvalstu teritoriju vai priekš uzturēšanās dalībvalstu teritorijā uz laiku, kas nepārsniedz trīs mēnešus jebkurā sešu mēnešu periodā, sākot no pirmās ieceļošanas dienas dalībvalstu teritorijā”;18. regulas 4. pantu groza šādi:a) minētā panta 1. punktu aizstāj ar šādu:„1. Dalībvalstis var paredzēt izņēmumus no 1. panta 1. punktā minētās vīzu prasības vai no atbrīvojuma no 1. panta 2. punktā minētās vīzu prasības attiecībā uza) diplomātisko pasu, dienesta/oficiālo pasu vai īpašo pasu turētājiem;b) civilām kuģu apkalpēm, kas kuģo starptautiskos ūdeņos;c) tādu caurlaižu un diplomātisko vai dienesta pasu turētājiem, ko saviem ierēdņiem izdevušas noteiktas starptautiskas starpvaldību organizācijas vai citas organizācijas, uz ko attiecas starptautiskās tiesības.”;b) minētā panta 2. punktā pievieno šādu d) apakšpunktu:„d) atzītus bēgļus, bezvalstniekus un citas personas, kam nav nevienas valsts pilsonības, kas pastāvīgi uzturas Apvienotajā Karalistē un Īrijā un kas ir šo dalībvalstu izdota ceļošanas dokumenta turētāji”;c) pievieno jaunu 4. punktu:„Ciktāl to nosaka EK un Turcijas parakstītā Asociācijas nolīguma papildprotokola 41. panta 1. punkta piemērošana, dalībvalsts var paredzēt izņēmumus no 1. panta 1. punktā noteiktās vīzas prasības attiecībā uz Turcijas pilsoņiem, kuri sniedz pakalpojumus savas uzturēšanās laikā”;19. iekļauj šādu 4.a pantu:„4.a pantsKomitejas procedūra1. Komisijai palīdz komiteja. Minētā komiteja ir komiteja Regulas (ES) Nr. 182/2011 nozīmē.2. Atsaucoties uz šo punktu, piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 5. pantu.”2. pantsŠī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs saskaņā ar Līgumiem.Briselē, [..]Eiropas Parlamenta vārdā – Padomes vārdā –priekšsēdētājs priekšsēdētājs [1] OV L 81, 21.3.2001., 1. lpp.[2] Padomes 2001. gada 7. decembra Regula (EK) Nr. 2414/2001 (OV L 327, 12.12.2001., 1. lpp.), 2003. gada 6. marta Regula (EK) Nr. 453/2003 (OV L 69, 13.3.2003., 10. lpp.), 2005. gada 2. jūnija Regula (EK) Nr. 851/2005 (OV L 141, 4.6.2005, 3. lpp.), 2006. gada 20. novembra Regula (EK) Nr. 1791/2006 (OV L 363, 20.12.2006., 1. lpp.), 2006. gada 21. decembra Regula (EK) Nr. 1932/2006 (OV L 405, 30.12.2006., 23. lpp.) un 2009. gada 30. novembra Regula (EK) Nr. 1244/2009 (OV L 336, 18.12.2009. 1. lpp.), 2010. gada 24. novembra Regula (ES) Nr. 1091/2010 (OV L 329, 14.12.2010., 1. lpp.) un 2010. gada 15. decembra Regula (ES) Nr. 1211/2010 (OV L 339, 22.12.2010., 9. lpp.).[3] OV L 243, 15.9.2009., 1. lpp.[4] OV L 243, 15.9.2009., 1. lpp.[5] OV L 55, 28.2.2011., 13. lpp.[6] OV L 141, 4.6.2005., 3. lpp.[7] Lietā 241/05 Eiropas Savienības Tiesa nolēma, ka 20. panta 1. punkts Konvencijā, ar ko īsteno Šengenas līgumu, ir jāinterpretē ar nozīmi, ka jēdziens „pirmā ieceļošana” šajos noteikumos bez pirmās ieceļošanas līgumslēdzēju valstu teritorijās attiecas arī uz pirmo ieceļošanu šajās teritorijās pēc tam, kad beidzies sešu mēnešu periods, skaitot no pašas pirmās ieceļošanas dienas, kā arī uz jebkuru citu pirmo ieceļošanu pēc tam, kad beidzies jebkurš jauns sešu mēnešu periods, skaitot no agrāka pirmās ieceļošanas datuma. Analoģiski tas attiecas arī uz uzturēšanos, pamatojoties uz vīzu.Īstermiņa vīza ir ieceļošanas vīza, kas derīga vienai vai vairākām ieceļošanas reizēm, ar noteikumu, ka nepārtrauktas uzturēšanās laiks vai vairākkārtēju secīgu uzturēšanos kopējais laiks pusgadā nepārsniedz trīs mēnešus, skaitot no pirmās ieceļošanas dienas. Ārvalstnieki, kam nav vajadzīga vīza , var brīvi pārvietoties Šengenas valstu teritorijās ilgākais trīs mēnešus sešu mēnešu laikā, skaitot no pirmās ieceļošanas dienas.[8] OV L 116, 24.4.2001., 2. lpp.[9] OV L 243, 15.9.2009., 1. lpp.[10] OV L [...], [...], [...]. lpp.[11] OV L 55, 28.2.2011., 13.lpp.[12] OV L 243, 15.9.2009., 1. lpp.[13] OV L 176, 10.7.1999., 1. lpp.[14] OV L 176, 10.7.1999., 36. lpp.[15] OV L 176, 10.7.1999., 31. lpp.[16] OV L 53, 27.2.2008., 52. lpp.[17] OV L 53, 27.2.2008., 1. lpp.[18] OV L [...], [...], [...]. lpp.[19] OV L 131, 1.6.2000., 43. lpp.[20] OV L 64, 7.3.2002., 20. lpp.


type: wikipedia

text:
Il castello Ammersoyen (in olandese: Kasteel Ammersoyen) è uno storico edificio della cittadina olandese di Ammerzoden (comune di Maasdriel) , nella provincia della Gheldria, costruito a partire dalla metà del XIV secolo Fu la residenza delle famiglie Van Herlaer e Van Arkel e alla fine del XIX secolo fu adibito a convento.
 L'edificio è classificato come rijksmonument nr. 8104.
 Descrizione
 L'edificio, situato lungo il fiume Mosa, si presenta come un tipico castello sull'acqua dalla forma quadrangolare e dalle facciate della lunghezza di circa 25 metri.
 Storia
 L'edificio fatto costruire intorno al 1350, fu probabilmente un certo Dirk van Herlaer.
 Nel 1384, il castello divenne di proprietà di Arnd van Hoemen..
 Nel 1386, la famiglia Van Herlaer perse il castello, che divenne di proprietà del duca di Gheldria. In seguito passò al figlio illegittimo di quest'ultimo, che lo cedette a Johan van Broekhugen.
 Nel 1590, il castello sarebbe stato, a quanto si dice, gravemente danneggiato da un incendio, incendio che avrebbe causato in seguito anche la morte di Joris van Arkel, signore di Ammersoyen. Questo fatto non è però storicamente provato ed è legato ad una leggenda (v. sotto).
 A causa della mancanza di fondi l'opera di restauro poté essere intrapresa dalla famiglia Van Arkel soltanto nel corso del XVII secolo.
 Nel 1672, Thomas van Arkel pagò ai Francesi, che avevano invaso i Paesi Bassi e dato alle fiamme numerosi castelli, la cifra di 7.000 fiorini, affinché risparmiassero il castello Ammersoyen.
 Nel 1873, il castello divenne di proprietà della Chiesa e fu trasmormato in un convento che ospità l'ordine monastico delle Clarisse.
 Nel corso della seconda guerra mondiale, segnatamente tra il 1944 e il 1945, il castello, situato proprio lungo il confine tra la zona meridionale dei Paesi Bassi, già liberata dall'occupazione tedesca, e la zona settentrionale dei Paesi Bassi, ancora occupata, dovette resistere alle granate delle truppe alleate.
 Nel 1957, il castello divenne di proprietà dello Stato, che lo fece restaurare, riportandolo allo stato originale.
 Leggenda
 Al castello Ammersoyen è legata una leggenda che riguarda la figlia di Joris van Arkel e della moglie Anna van Lokhorst.
 La leggenda racconta che quest'ultima si innamorò di uomo di basso rango e per questo fu costretta dai genitori, che non lo consideravano un buon partito, ad entrare in convento.
 Nella notte che doveva precedere l'ingresso della giovane in convento, venne data una festa nel castello con molti invitati. Il suo innamorato decise di liberare la ragazza appiccando un incendio, allo scopo di far defluire le persone presenti.
 L'incendio però si propagò in modo tale da provocare la distruzione del castello e - nel tentativo di salvare quanto possibile - gravi ferite a Joris van Arke, ferite che lo portarono in seguito alla morte.
 Note
 Altri progetti
 Collegamenti esterni
 Gheldria
 Ammersoyen
 Monumenti nazionali dei Paesi Bassi


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 19.6.2012
 NL
 Publicatieblad van de Europese Unie
 L 158/13
 UITVOERINGSVERORDENING (EU) Nr. 517/2012 VAN DE COMMISSIE
 van 18 juni 2012
 inzake de afgifte van invoercertificaten voor de aanvragen die tijdens de eerste zeven dagen van juni 2012 in het kader van de bij Verordening (EG) nr. 539/2007 geopende tariefcontingenten zijn ingediend voor bepaalde producten in de sector eieren en ovoalbumine
 DE EUROPESE COMMISSIE,
 Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie,
 Gezien Verordening (EG) nr. 1234/2007 van de Raad van 22 oktober 2007 houdende een gemeenschappelijke ordening van de landbouwmarkten en specifieke bepalingen voor een aantal landbouwproducten (integrale-GMO-verordening) (1),
 Gezien Verordening (EG) nr. 1301/2006 van de Commissie van 31 augustus 2006 houdende gemeenschappelijke voorschriften voor het beheer van door middel van een stelsel van invoercertificaten beheerde invoertariefcontingenten voor landbouwproducten (2), en met name artikel 7, lid 2,
 Gezien Verordening (EG) nr. 539/2007 van de Commissie van 15 mei 2007 houdende opening en vaststelling van de wijze van beheer van tariefcontingenten voor eieren en ovoalbumine (3), en met name artikel 5, lid 6,
 Overwegende hetgeen volgt:
 (1)
 Bij Verordening (EG) nr. 539/2007 zijn tariefcontingenten geopend voor de invoer van producten van de sector eieren en ovoalbumine.
 (2)
 De in de eerste zeven dagen van juni 2012 voor de deelperiode van 1 juli tot en met 30 september 2012 ingediende invoercertificaataanvragen hebben, voor bepaalde contingenten, betrekking op een hoeveelheid die groter is dan de beschikbare hoeveelheid. Bijgevolg dient door vaststelling van de op de aangevraagde hoeveelheden toe te passen toewijzingscoëfficiënt te worden bepaald in hoeverre de invoercertificaten kunnen worden afgegeven,
 HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
 Artikel 1
 Op de invoercertificaataanvragen die op grond van Verordening (EG) nr. 539/2007 zijn ingediend voor de deelperiode van 1 juli tot en met 30 september 2012, worden de in de bijlage bij de onderhavige verordening vastgestelde toewijzingscoëfficiënten toegepast.
 Artikel 2
 Deze verordening treedt in werking op 19 juni 2012.
 Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
 Gedaan te Brussel, 18 juni 2012.
 Voor de Commissie, namens de voorzitter,
 José Manuel SILVA RODRÍGUEZ
 Directeur-generaal Landbouw en Plattelandsontwikkeling
 (1) PB L 299 van 16.11.2007, blz. 1.
 (2) PB L 238 van 1.9.2006, blz. 13.
 (3) PB L 128 van 16.5.2007, blz. 19.
 BIJLAGE
 Nummer van de groep
 Volgnummer
 Toewijzingscoëfficiënt voor de invoercertificaataanvragen die zijn ingediend voor de deelperiode van 1.7.2012-30.9.2012
 (%)
 E2
 09.4401
 32,202444


type: caselaw

text:
 10.3.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 56/26
 Решение на Първоинстанционния съд от 9 януари 2007 г. — Kris Van Neyghem/Комитет на регионите на Европейския съюз
 (Дело T-288/04) (1)
 („Длъжностни лица - Назначаване - Класиране по степен и стъпка - Извлечения от платежни ведомости - Просрочена жалба - Допустимост“)
 (2007/C 56/52)
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Ищец: Kris Van Neyghem (Tirlemont, Белгия) (представител: D. Janssens, avocat)
 Ответник: Комитет на регионите на Европейския съюз (представляван от: P. Cervilla, представител, подпомаган от: B. Wägenbaur и R. Van der Hout, avocats)
 Предмет
 Иск за отмяна на Решение No 83/03 на Комитета на регионите от 26 март 2003 година, с което ищецът е класиран окончателно в степен В5, стъпка 4.
 Диспозитив
 1)
 Искът се отхвърля като недопустим.
 2)
 Комитетът на Регионите на Европейския съюз следва да заплати всички съдебни разноски.
 (1) ОВ C 251, 9.10.2004 г.


text:
 19.10.2015
 FR
 Journal officiel de l'Union européenne
 C 346/25
 Arrêt du Tribunal du 9 septembre 2015 — Pérez Gutiérrez/Commission
 (Affaire T-168/14) (1)
 ((«Responsabilité non contractuelle - Santé publique - Directive 2001/37/CE - Fabrication, présentation et vente des produits du tabac - Photographies en couleurs proposées par la Commission comme avertissements relatifs à la santé à faire figurer sur les conditionnements des produits du tabac - Décision 2003/641/CE - Utilisation non autorisée de l’image d’une personne décédée - Préjudice personnel de la veuve de la personne décédée»))
 (2015/C 346/29)
 Langue de procédure: l’espagnol
 Parties
 Partie requérante: Ana Pérez Gutiérrez (Mataró, Espagne) (représentant: J. Soler Puebla, avocat)
 Partie défenderesse: Commission européenne (représentants: J. Baquero Cruz et C. Cattabriga, agents)
 Objet
 Recours en indemnité visant à obtenir, d’une part, réparation du préjudice prétendument subi par la requérante à la suite de l’utilisation non autorisée de l’image de son époux décédé parmi les photographies proposées par la Commission pour les avertissements relatifs à la santé à faire figurer sur les conditionnements des produits du tabac, conformément à l’article 5, paragraphe 3, premier alinéa, de la directive 2001/37/CE du Parlement européen et du Conseil, du 5 juin 2001, relative au rapprochement des dispositions législatives, réglementaires et administratives des États membres en matière de fabrication, de présentation et de vente des produits du tabac (JO L 194, p. 26), et à la décision 2003/641/CE de la Commission, du 5 septembre 2003, sur l’utilisation de photographies en couleurs ou d’autres illustrations comme avertissements relatifs à la santé à faire figurer sur les conditionnements des produits du tabac (JO L 226, p. 24), et, d’autre part, le retrait de l’image de son époux décédé et l’interdiction de son utilisation dans l’Union européenne.
 Dispositif
 1)
 Le recours est rejeté.
 2)
 Mme Ana Pérez Gutiérrez est condamnée aux dépens.
 (1) JO C 135 du 5.5.2014.


type: other

text:
U-I-214/04
 ECLI:SI:USRS:2005:U.I.214.04
 Obrtni zakon (Uradni list RS, št. 40/04 – ur.p.b.) (ObrZ), 1. odst. 37., 2. odst. 41., 2. odst. 42. čl.
 Pobuda za začetek postopka za oceno ustavnosti prvega odstavka 37. člena, drugega odstavka 41. člena in drugega odstavka 42. člena Obrtnega zakona (Uradni list RS, št. 40/04 – ur.p.b.) se zavrne.
 Ustavno sodišče zavrne pobudo kot očitno neutemeljeno, če pobudnik ne obrazloži, v čem so izpodbijane zakonske določbe v neskladju z Ustavo.
 Ustavno sodišče ni pristojno presojati medsebojne skladnosti zakonov, če to neskladje ne pomeni tudi kršitve načel pravne države.
 1.5.51.1.27.1 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku abstraktne presoje - Nepristojnost za presojo - Skladnosti dveh zakonov/predpisov.
 U-I-214-04.pdf
 U-I-214/04-12
 Ustavno sodišče je v postopku za preizkus pobude samostojnega podjetnika Alberta Jordana, s.p., Novo mesto, na seji dne 3. februarja 2005
 1. Pobudnik izpodbija navedene določbe Obrtnega zakona (v nadaljevanju ObrZ-UPB1) in navaja, da so v neskladju s prvim odstavkom 74. člena, s prvim odstavkom 15. člena, s 150. členom in s prvim odstavkom 153. člena Ustave. Izpodbijane določbe naj bi bile v neskladju tudi s prvim odstavkom 1. člena in s prvim odstavkom 20. člena Zakona o Računskem sodišču (Uradni list RS, št. 11/01 – ZRacS-1). Navaja, da pomeni prisilno plačevanje članarine, in to dvema zbornicama – Obrtni zbornici Slovenije in Območni obrtni zbornici Novo mesto, poseg v njegove pravice oziroma pravni položaj, pri čemer nima nikakršnega vpliva na določanje višine članarine. Zatrjuje, da območna obrtna zbornica ne more imeti položaja osebe javnega prava. To utemeljuje z navajanjem, da so sedanje območne obrtne zbornice pravne naslednice obrtnih združenj, ki so bila prostovoljna (cehovska ) združenja in niso bila ustanovljena z zakonom, da območne zbornice nimajo javnih pooblastil in da se ne financirajo iz javnih sredstev.
 2. Vlada je v svojem mnenju zavrnila vse očitke pobudnika kot neutemeljene. Državni zbor na navedbe pobude ni odgovoril.
 3. Zakaj naj bi bile določbe drugega odstavka 41. člena in drugega odstavka 42. člena ObrZ-UPB1 v neskladju z Ustavo, pobudnik ni obrazložil. Zato Ustavno sodišče teh navedb ni moglo preizkusiti. Dodelitev statusa osebe javnega prava območni obrtni zbornici sama po sebi ni ustavno sporna. Zato z razlogi, ki jih je navedel glede prvega odstavka 37. člena ObrZ-UPB1, ki tak status dodeljuje, pobudnik ne more utemeljiti kršitev določb prvega odstavka 74. člena, prvega odstavka 15. člena, 150. člena in prvega odstavka 153. člena Ustave. Ustavno sodišče pa je tudi že odločilo (glej odločbo št. U-I-90/99 z dne 6. 3. 2003, Uradni list RS, št. 31/03 in OdlUS XII, 13), da obvezno članstvo v Obrtni zbornici Slovenije in obvezno plačevanje članarine ni v neskladju z Ustavo. Enako velja tudi za določanje višine članarine s strani organov Zbornice. Vendar pa Zbornica (njeni organi) pri tem, kot v navedeni odločbi poudarja Ustavno sodišče, ni povsem nevezana (svobodna), saj mora biti višina članarine določena v sorazmerju z obsegom dejavnosti, zaradi katere je članstvo obvezno. Nestrinjanje z njeno višino oziroma zgolj zatrjevanje, da je članarina previsoka, pa še ne pomeni, da ni določena v skladu z navedenim načelom.
 4. Pobudnik ni obrazložil očitka, da so izpodbijane določbe ObrZ v neskladju z nekaterimi določbami ZRacS-1. Ne glede na navedeno Ustavno sodišče tudi sicer ni pristojno presojati medsebojne skladnosti zakonov, če to neskladje ne pomeni tudi kršitev načel pravne države iz 2. člena Ustave.
 5. Zaradi navedenega je Ustavo sodišče pobudo kot očitno neutemeljeno zavrnilo.
 6. Ustavno sodišče je sprejelo ta sklep na podlagi drugega odstavka 26. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94 – ZUstS) in prve alineje tretjega odstavka 46. člena Poslovnika Ustavnega sodišča (Uradni list RS, št. 93/03 in 98/03 – popr.) v sestavi: predsednik dr. Janez Čebulj ter sodnice in sodnika dr. Zvonko Fišer, mag. Marija Krisper Kramberger, dr. Mirjam Škrk, Jože Tratnik in dr. Dragica Wedam Lukić. Sklep je sprejelo soglasno.
 Albert Jordan, s.p., Novo mesto
 US24363


type: contracts

text:
 21.1.2019
 MT
 Il-Ġurnal Uffiċjali tal-Unjoni Ewropea
 L 18/18
 FTEHIM
 bejn l-Unjoni Ewropea u l-Commonwealth tal-Bahamas li jemenda l-Ftehim bejn il-Komunità Ewropea u l-Commonwealth tal-Bahamas dwar l-eżenzjoni mill-viża għal soġġorn għal perjodu qasir
 L-UNJONI EWROPEA,
 min-naħa l-waħda, u
 IL-COMMONWEALTH TAL-BAHAMAS (minn hawn 'il quddiem imsejħa “il-Bahamas”),
 min-naħa l-oħra,
 minn hawn 'il quddiem flimkien imsejħin il-“Partijiet Kontraenti”,
 WARA LI KKUNSIDRAW il-Ftehim bejn il-Komunità Ewropea u l-Commonwealth tal-Bahamas dwar l-eżenzjoni mill-viża għal soġġorn għal perjodu qasir (1) (minn hawn 'il quddiem imsejjaħ “il-Ftehim”) li daħal fis-seħħ fl-1 ta' April 2010,
 FILWAQT LI JAFFERMAW MILL-ĠDID l-importanza tal-iffaċilitar ta' kuntatti bejn il-persuni,
 FILWAQT LI JIEĦDU NOTA li l-Ftehim jaħdem għas-sodisfazzjon taċ-ċittadini tal-Partijiet Kontraenti,
 FILWAQT LI JQISU li d-definizzjoni ta' soġġorn għal perjodu qasir fil-Ftehim (tliet xhur matul perjodu ta' sitt xhur mid-data ta' meta jkunu daħlu l-ewwel darba) mhix preċiża biżżejjed u b'mod partikolari l-kunċett ta' “id-data ta' meta jkunu daħlu l-ewwel darba” jista' jagħti lok għal inċertezzi u mistoqsijiet,
 FILWAQT LI JITQIES li r-Regolament (UE) Nru 610/2013 tal-Parlament Ewropew u tal-Kunsill (2) introduċa bidliet orizzontali fl-acquis tal-Unjoni Ewropea dwar il-viża u l-fruntieri u ddefinixxa soġġorn għal perjodu qasir bħala “90 jum fi kwalunkwe perjodu ta' 180 jum”,
 FILWAQT LI TITQIES li s-Sistema ta' Dħul/Ħruġ li għandha tiġi stabbilita mill-Unjoni Ewropea tirrikjedi l-użu ta' definizzjoni uniformi u ċara ta' soġġorn għal perjodu qasir li hija applikabbli għaċ-ċittadini kollha ta' pajjiżi terzi,
 FILWAQT LI JIXTIEQU jiżguraw il-fluss bla xkiel ta' vjaġġaturi fil-punti ta' qsim tal-fruntiera tal-Partijiet Kontraenti,
 FILWAQT LI JAFFERMAW MILL-ĠDID li l-Ftehim ikopri ċ-ċittadini tal-Istati Membri kollha tal-Unjoni Ewropea, bl-eċċezzjoni tar-Renju Unit u l-Irlanda,
 FILWAQT LI JQISU l-Protokoll dwar il-pożizzjoni tar-Renju Unit u l-Irlanda fir-rigward tal-ispazju ta' libertà, sigurtà u ġustizzja u l-Protokoll dwar l-acquis ta' Schengen integrat fil-qafas tal-Unjoni Ewropea, annessi mat-Trattat tal-Unjoni Ewropea u mat-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea, u filwaqt li jikkonfermaw li d-dispożizzjonijiet ta' dan il-Ftehim emendatorju ma japplikawx għar-Renju Unit u l-Irlanda,
 FTIEHMU KIF ĠEJ:
 Artikolu 1
 Il-Ftehim huwa emendatkif ġej:
 (1)
 fit-titolu u fl-Artikoli 3(5), 4(3), 6(1) u 8(7), il-kelma “Komunità” hija sostituta bil-kelma “Unjoni”;
 (2)
 fl-Artikolu 1, il-kliem “tliet xhur matul perjodu ta' sitt xhur” huma sostitwiti bil-kliem “90 jum fi kwalunkwe perjodu ta' 180 jum”;
 (3)
 l-Artikolu 4 huwa emendat kif ġej:
 (a)
 il-paragrafu 1 huwa sostitwit b'dan li ġej:
 “1. Iċ-ċittadini tal-Unjoni Ewropea jistgħu jibqgħu fit-territorju tal-Bahamas għal perjodu massimu ta' 90 jum fi kwalunkwe perjodu ta' 180 jum.”;
 (b)
 il-paragrafu 2 huwa sostitwit b'dan li ġej:
 “2. Iċ-ċittadini tal-Bahamas jistgħu jibqgħu fit-territorju tal-Istati Membri li japplikaw l-acquis ta' Schengen fl-intier tiegħu, għal perjodu massimu ta' 90 jum fi kwalunkwe perjodu ta' 180 jum. Dak il-perjodu jiġi kkalkulat indipendentement minn kwalunkwe soġġorn fi Stat Membru li għadu ma japplikax l-acquis ta' Schengen fl-intier tiegħu.
 Iċ-ċittadini tal-Bahamas jistgħu jibqgħu għal perijodu massimu ta' 90 jum fi kwalunkwe perijodu ta' 180 jum fit-territorju ta' kull Stat Membru li għadu ma japplikax l-acquis ta' Schengen fl-intier tiegħu, irrispettivament mill-perjodu tas-soġġorn kkalkulat għat-territorju tal-Istati Membri li japplikaw l-acquis ta' Schengen fl-intier tiegħu.”;
 (c)
 fil-paragrafu 3, il-kliem “tliet xhur” huma sostitwiti bil-kliem “90 jum”;
 (4)
 fl-Artikolu 8(4), l-aħħar sentenza hija sostitwita b'dan li ġej:
 “Parti Kontraenti li tkun issospendiet l-applikazzjoni ta' dan il-Ftehim għandha tgħarraf immedjatament lill-Parti Kontraenti l-oħra f'każ li r-raġunijiet għas-sospensjoni ma jibqgħux jeżistu aktar u għandha tneħħi dik is-sospensjoni.”.
 Artikolu 2
 Dan il-Ftehim emendatorju għandu jiġi rratifikat jew approvat mill-Partijiet Kontraenti skont il-proċeduri rispettivi tagħhom u għandu jidħol fis-seħħ fl-ewwel jum tas-sitt xahar wara d-data li fiha l-aħħar Parti tinnotifika lill-Parti l-oħra li l-proċeduri msemmija hawn fuq ikunu tlestew.
 Magħmul b'duplikat bl-ilsien Bulgaru, Ċek, Daniż, Estonjan, Finlandiż, Franċiż, Ġermaniż, Grieg, Ingliż, Kroat, Latvjan, Litwan, Malti, Netherlandiż, Pollakk, Portugiż, Rumen, Slovakk, Sloven, Spanjol, Taljan, Ungeriż u Żvediż, b'kull test ikun ugwalment awtentiku.
 Съставено в Брюксел на двадесет и пети април две хиляди и осемнадесета година.
 Hecho en Bruselas, el veinticinco de abril de dos mil dieciocho.
 V Bruselu dne dvacátého pátého dubna dva tisíce osmnáct.
 Udfærdiget i Bruxelles den femogtyvende april to tusind og atten.
 Geschehen zu Brüssel am fünfundzwanzigsten April zweitausendachtzehn.
 Kahe tuhande kaheksateistkümnenda aasta aprillikuu kahekümne viiendal päeval Brüsselis.
 Έγινε στις Βρυξέλλες, στις είκοσι πέντε Απριλίου δύο χιλιάδες δεκαοκτώ.
 Done at Brussels on the twenty fifth day of April in the year two thousand and eighteen.
 Fait à Bruxelles, le vingt-cinq avril deux mille dix-huit.
 Sastavljeno u Bruxellesu dvadeset petog travnja godine dvije tisuće osamnaeste.
 Fatto a Bruxelles, addì venticinque aprile duemiladiciotto.
 Briselē, divi tūkstoši astoņpadsmitā gada divdesmit piektajā aprīlī.
 Priimta du tūkstančiai aštuonioliktų metų balandžio dvidešimt penktą dieną Briuselyje.
 Kelt Brüsszelben, a kétezer-tizennyolcadik év április havának huszonötödik napján.
 Magħmul fi Brussell, fil-ħamsa u għoxrin jum ta’ April fis-sena elfejn u tmintax.
 Gedaan te Brussel, vijfentwintig april tweeduizend achttien.
 Sporządzono w Brukseli dnia dwudziestego piątego kwietnia roku dwa tysiące osiemnastego.
 Feito em Bruxelas, em vinte e cinco de abril de dois mil e dezoito.
 Întocmit la Bruxelles la douăzeci și cinci aprilie două mii optsprezece.
 V Bruseli dvadsiateho piateho apríla dvetisícosemnásť.
 V Bruslju, dne petindvajsetega aprila leta dva tisoč osemnajst.
 Tehty Brysselissä kahdentenakymmenentenäviidentenä päivänä huhtikuuta vuonna kaksituhattakahdeksantoista.
 Som skedde i Bryssel den tjugofemte april år tjugohundraarton.
 За Европейския съюз
 Рог la Unión Europea
 Za Evropskou unii
 For Den Europæiske Union
 Für die Europäische Union
 Euroopa Liidu nimel
 Για την Ευρωπαϊκή Ένωση
 For the European Union
 Pour l'Union européenne
 Za Europsku uniju
 Per l'Unione europea
 Eiropas Savienības vārdā –
 Europos Sąjungos vardu
 Az Európai Unió részéről
 Għall-Unjoni Ewropea
 Voor de Europese Unie
 W imieniu Unii Europejskiej
 Pela União Europeia
 Pentru Uniunea Europeană
 Za Európsku úniu
 Za Evropsko unijo
 Euroopan unionin puolesta
 För Europeiska unionen
 За Бахамската общност
 Por la Commonwealth de las Bahamas
 Za Bahamské společenství
 For Commonwealth of the Bahamas
 Für das Commonwealth der Bahamas
 Bahama Ühenduse nimel
 Για την Κοινοπολιτεία των Μπαχαμών
 For the Commonwealth of the Bahamas
 Pour le Commonwealth des Bahamas
 Za Zajednicu Bahama
 Per il Commonwealth delle Bahamas
 Bahamu Salu Sadraudzības vārdā —
 Bahamų Sandraugos vardu
 A Bahamai Közösség részéről
 Għall-Commonwealth tal-Bahamas
 Voor het Gemenebest van de Bahama’s
 W imieniu Wspólnoty Bahamów
 Pela Comunidade das Baamas
 Pentru Uniunea Bahamas
 Za Bahamské spoločenstvo
 Za Zvezo Bahami
 Bahaman liittovaltion puolesta
 För Samväldet Bahamas
 (1) ĠU L 169, 30.6.2009, p. 24.
 (2) Regolament (UE) Nru 610/2013 tal-Parlament Ewropew u tal-Kunsill tas-26 ta' Ġunju 2013 li jemenda r-Regolament (KE) Nru 562/2006 tal-Parlament Ewropew u tal-Kunsill li jistabbilixxi Kodiċi Komunitarju dwar ir-regoli li jirregolaw il-moviment ta' persuni minn naħa għal oħra tal-fruntiera (Kodiċi tal-Fruntieri ta' Schengen), il-Konvenzjoni li timplimenta l-Ftehim ta' Schengen, ir-Regolamenti tal-Kunsill (KE) Nru 1683/95 u Nru 539/2001, u r-Regolamenti (KE) Nru 767/2008 u Nru 810/2009 tal-Parlament Ewropew u tal-Kunsill (ĠU L 182, 29.6.2013, p. 1).
 DIKJARAZZJONI KONĠUNTA LI TIKKONĊERNA L-IŻLANDA, IN-NORVEĠJA, L-IŻVIZZERA U L-LIECHTENSTEIN
 Ikun tajjeb li l-awtoritajiet tan-Norveġja, l-Iżlanda, l-Iżvizzera u l-Liechtenstein, min-naħa l-waħda, u tal-Bahamas, min-naħa l-oħra, jimmodifikaw, mingħajr dewmien, il-ftehimiet bilaterali eżistenti dwar l-eżenzjoni mill-viża għal soġġorn għal perjodu qasir skont it-termini ta' dan il-Ftehim emendatorju.
 DIKJARAZZJONI KONĠUNTA DWAR L-INTERPRETAZZJONI TAD-90 JUM FI KWALUNKWE PERJODU TA' 180 JUM
 Il-Partijiet Kontraenti jaqblu li l-perjodu massimu ta' 90 jum fi kwalunkwe perjodu ta' 180 jum kif previst fl-Artikolu 4 tal-Ftehim ifisser soġġorn kontinwat jew inkella diversi soġġorni konsekuttivi, li t-tul ta' żmien tagħhom ma jaqbiżx id-90 jum fi kwalunkwe perjodu ta' 180 jum b'kollox.
 Il-kunċett ta' “kwalunkwe” jimplika l-applikazzjoni ta' perjodu ta' referenza mobbli ta' 180 jum, billi titqies b'lura kull ġurnata tas-soġġorn fl-aħħar perjodu ta' 180 jum, sabiex jiġi vverifikat jekk l-obbligu tad-90 jum fi kwalunkwe perjodu ta' 180 jum ikunx baqa' jiġi ssodisfat. Fost oħrajn, dan ifisser li assenza għal perjodu mhux interrott ta' 90 jum tippermetti soġġorn ġdid ta' mhux aktar minn 90 jum.


text:
 9.7.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 171/19
 ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 4. května 2005
 ve věci T-22/04, Reemark Gesellschaft für Markenkooperation mbH proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Westlife - Starší národní ochranná známka West - Nebezpečí záměny - Podobnost označení)
 (2005/C 171/34)
 Jednací jazyk: angličtina
 Ve věci T-22/04, Reemark Gesellschaft für Markenkooperation mbH, se sídlem v Hamburku (Německo), zastoupená P. Koch Morenem, advokátem, proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnkyně: S. Laitinen), přičemž druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem OHIM byla Bluenet Ltd, se sídlem v Limerick (Irsko), jejímž předmětem je žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. listopadu 2003 (věc R 238/2002-2) týkajícímu se námitkového řízení majitele ochranné známky West proti přihlášce ochranné známky Westlife, Soud (druhý senát), ve složení J. Pirrung, předseda, N. J. Forwood a S. Papasavvas, soudci, vedoucí soudní kanceláře: B. Pastor, náměstkyně vedoucího soudní kanceláře, vydal dne 4. května 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 17. listopadu 2003 (věc R 238/2002-2) se zrušuje.
 2)
 OHIM ponese vlastní náklady, jakož i náklady řízení vynaložené žalobkyní.
 (1) Úř. věst. C 94, 17.4.2004.


text:
13 mai este a 133-a zi a calendarului gregorian.
 Evenimente
 1497: Papa Alexandru al VI-lea îl excomunică pe Girolamo Savonarola.
 1515: Sora regelui Henric al VIII-lea al Angliei și văduva regelui Ludovic al XII-lea al Franței, Maria Tudor, se căsătorește oficial cu Charles Brandon, Duce de Suffolk, deși erau căsătoriți în secret de trei luni.
 1607: Au fost puse bazele primei colonii englezești în Lumea Nouă, de către căpitanul John Smith și un batalion de soldați debarcați în Virginia, la Jamestown.
 1787: Căpitanul Arthur Phillip părăsește Portsmouth, Anglia, cu unsprezece vase pline cu condamnați pentru a înființa o colonie penală în Australia.
 1846: Statele Unite declară război Mexicului; începutul războiului mexicano-american.
 1860: Bătălia de la Calatafimi: trupele conduse de Giuseppe Garibaldi înfrâng armata napoletană.
 1861: Astronomul australian John Tebbutt descoperă cometa C/1861 J1, una din cele mai mari comete ale secolului al XIX-lea.
 1888: Odată cu adoptarea Lei Áurea („Legea de aur"), Imperiul Braziliei abolește sclavia.
 1905: Margareta Geertruida Zelle apare pentru prima dată în Paris, ca dansatoarea Mata Hari. Dansul ei cu vălul are un mare succes încă de la început.
 1917: La Fátima, important loc de pelerinaj din Portugalia, trei copii, cu vârste între 7 și 10 ani, susțin că ar fi avut viziuni cu Fecioara Maria. În 1930 aceste viziuni au fost recunoscute de Biserica Catolică, iar în locul respectiv s-a ridicat o biserică.
 1926: Este deschis cel mai mare pod suspendat din Brazilia. Podul Hercílio Luz din Florianópolis leagă continentul de insula Santa Catarina.
 1940: Al Doilea Război Mondial: Începe cucerirea Franței de către Germania, armata germană traversează Meuse. Winston Churchill ține faimosul discurs "sânge, trudă, lacrimi și sudoare" în Camera Comunelor.
 1940: Regina Wilhelmina a Țărilor de Jos își părăsește țara pentru Marea Britanie după invazia nazistă. Prințesa Juliana își duce copiii în Canada pentru siguranță.
 1943: Al Doilea Război Mondial: Lipsită de sprijin eficient de la Berlin, armata germană din Africa de Nord (Afrika Corps), sub conducerea mareșalul Erwin Rommel, capitulează în fața aliaților.
 1960: Prima ascensiune a vârfului Dhaulagiri, Nepal cel de-al șaptelea munte ca înălțime din lume.
 1969: La Kuala Lumpur, Malaezia au loc revolte rasiale, cunoscute mai târziu sub numele de "Incidentul din 13 mai".
 1981: A avut loc, la Roma, tentativa de asasinare a Papei Ioan Paul al II-lea de către turcul Mehmet Ali Ağca.
 1989: Protestele din Piața Tiananmen: Grupuri mari de studenți ocupă Piața Tiananmen și încep greva foamei.
 1995: Britanica Alison Hargreaves, în vârstă de 33 de ani, devine prima femeie care cucerește Everestul fără oxigen sau ajutor de la șerpași.
 1999: Ca urmare a falimentului băncii Bancorex, guvernul Radu Vasile adoptă o Ordonanță de Urgență care prevede transferul depozitelor persoanelor fizice, în valoare de 124 milioane dolari și 1.411,6 miliarde lei, de la Bancorex la BCR, care urmează să le restituie depunătorilor. Sumele vor fi preluate la datoria publică internă și acoperite prin titluri de stat.
 2000: Are loc explozia de la depozitul de artificii din Enschede, Olanda, care distruge un întreg cartier de locuințe, provocând moartea a 23 de oameni.
 2005: Masacrul de la Andijan, Uzbekistan, când trupele Serviciului Național de Securitate din Uzbekistan au tras într-o mulțime de protestatari.
 Nașteri
 1254: Maria de Brabant, regină a Franței (d. 1321)
 1655: Papa Innocențiu al XIII-lea (d. 1724)
 1717: Maria Terezia a Austriei, împărăteasă a Sfântului Imperiu Roman (d. 1780)
 1742: Arhiducesa Maria Christina, Ducesă de Teschen (d. 1798)
 1767: Ioan al VI-lea al Portugaliei (d. 1826)
 1792: Papa Pius al IX-lea (d. 1878)
 1808: Patrice de Mac-Mahon, general și om de stat francez, mareșal al Franței, președinte de stat (d. 1893)
 1822: Francisc, Duce de Cádiz (d. 1902)
 1834: Henri Bouchet-Doumenq, pictor francez (d. 1908)
 1840: Alphonse Daudet, scriitor francez (d. 1897)
 1849: Panas Mirnîi, scriitor ucrainean (d. 1920)
 1857: Ronald Ross, medic englez, laureat Nobel (d. 1932)
 1882: Georges Braque, pictor francez (d. 1963)
 1904: Elvira Godeanu, actriță română de teatru și film (d. 1991)
 1907: Daphne du Maurier, scriitoare engleză (d. 1989)
 1917: Tudor Greceanu, aviator român (d. 1994)
 1938: Ludovic Spiess, tenor român (d. 2006)
 1939: Harvey Keitel, actor american
 1940: Mircea Ciobanu, poet și prozator român (d. 1996)
 1941: Ritchie Valens, cântăreț, compozitor, chitarist mexicano-american (d. 1959)
 1941: Constantin Simirad, politician român (d. 2021)
 1942: Constantin Vaeni, regizor, scenarist și actor român
 1942: Roger Young, regizor american
 1949: Julieta Szönyi, actriță română de teatru și film
 1950: Stevie Wonder, cântăreț și compozitor american
 1951: Paul Thompson, toboșar englez (Roxy Music și Concrete Blonde)
 1954: Johnny Logan, cântăreț și compozitor irlandez
 1955: Dinu Manolache, actor român de teatru și film (d. 1998)
 1961: Dennis Rodman, baschetbalist american profesionist
 1966: Uroš Seljak, cosmolog sloven
 1968: Scott Morrison, politician australian, prim-ministru al Australiei în perioada 2018-2022
 1968: Oana Sârbu, cântăreață și actriță română de film
 1969: Buckethead, muzician american (fost membru Guns N' Roses)
 1983: János Székely, fotbalist român
 1986: Robert Pattinson, actor, manechin și muzician englez
 1986: Alexander Rybak, cântăreț norvegian
 1990: Esthera Petre, atletă română, specializată la proba de săritura în înălțime
 1993: Romelu Lukaku, fotbalist belgian
 1993: Debby Ryan, actriță și cântăreață americană
 Decese
 1646: Maria Anna a Spaniei, prima soție a lui Ferdinand al III-lea, Împărat Roman (n. 1606)
 1710: Heinrich, Duce de Saxa-Römhild (n. 1650)
 1806: Samuil Micu, istoric, reprezentant de seamă al Școlii Ardelene (n. 1745)
 1843: Christian Flechtenmacher, jurist român (n. 1785)
 1866: Nikolai Brașman, matematician rus (n. 1796)
 1871: Daniel Auber, compozitor francez (n. 1782)
 1885: Friedrich Gustav Jakob Henle, medic german (n. 1809)
 1930: Fridtjof Nansen, explorator și om politic norvegian, laureat al Premiului Nobel (n. 1861)
 1938: Charles Edouard Guillaume, fizician elvețian, laureat al Premiului Nobel (n. 1861)
 1961: Gary Cooper, actor american (n. 1901)
 1974: Stephan Roll, (Gheorghe Dinu) poet și prozator român (n. 1903)
 1975: Marguerite Perey, chimistă și fiziciană franceză (n. 1909)
 2008: Colea Răutu, actor român de teatru și film (n. 1912)
 2010: Alexandru Sever, prozator și dramaturg născut în România (n. 1921)
 2019: Doris Day, actrița și cântăreață americană (n. 1922)
 2019: Stanton T. Friedman, ufolog și fizician american (n. 1934)
 2019: Micaela Ghițescu, traducătoare română (n. 1931)
 2020: Dumitru Carabăț, scenarist, teoretician de film și autor român (n. 1932)
 2022: Teresa Berganza, solistă spaniolă de operă (mezzosoprană), (n. 1933)
 2022: Ben Roy Mottelson, fizician danez de etnie americană, laureat al Premiului Nobel (1975), (n. 1926)
 2022: Khalifa bin Zayed Al Nahyan, președintele Emiratelor Arabe Unite în perioada 2004-2022 (n. 1948)
 Sărbători
 Ziua Tatălui (din anul 2012) și Ziua Dorului (din anul 2016) în România.
 Ecuador: Ziua Independenței (1830)
 Note
 ! 13
 ! 05 13


text:
 22.8.2016
 HR
 Službeni list Europske unije
 C 305/38
 Rješenje Općeg suda od 2. lipnja 2016. – Rabbit protiv EUIPO-a – DMG Media (rabbit)
 (Predmet T-4/16) (1)
 ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Povlačenje prigovora - Obustava postupka”))
 (2016/C 305/52)
 Jezik postupka: engleski
 Stranke
 Tužitelj: Rabbit, Inc. (Redwood City, Kalifornija, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: M. Engelman, barrister i J. Stephenson, solicitor)
 Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: H. O’Neill, agent)
 Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: DMG Media Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina)
 Predmet
 Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 26. listopada 2015. (predmet R 2133/2014-2) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava DMG Media Ltd i Rabbit, Inc.
 Izreka
 1.
 Obustavlja se postupak o tužbi.
 2.
 Društvu Rabbit, Inc. nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO).
 (1) SL C 156, 2. 5. 2016.


text:
 25.8.2007
 FR
 Journal officiel de l'Union européenne
 C 199/3
 Arrêt de la Cour (grande chambre) du 26 juin 2007 (demande de décision préjudicielle du Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien — Autriche) — T-Mobile Austria GmbH, 3G Mobile Telecommunications GmbH, Mobilkom austria Aktiengesellschaft, anciennement mobilkom austria AG & Co. KG, Master-talk Austria Telekom Service GmbH & Co. KG, ONE GmbH, Hutchison 3G Austria GmbH, Tele.ring Telekom Service GmbH, venant aux droits de TRA 3G Mobilfunk GmbH/Republik Österreich
 (Affaire C-284/04) (1)
 (Sixième directive TVA - Opérations imposables - Notion d'«activité économique» - Article 4, paragraphe 2 - Attribution de droits permettant l'utilisation d'une partie définie du spectre de radiofréquences réservée aux services de télécommunications)
 (2007/C 199/04)
 Langue de procédure: l'allemand
 Juridiction de renvoi
 Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien
 Parties dans la procédure au principal
 Parties requérantes: T-Mobile Austria GmbH, 3G Mobile Telecommunications GmbH, mobilkom austria Aktiengesellschaft, anciennement mobilkom austria AG & Co. KG, master-talk Austria Telekom Service GmbH & Co. KG, ONE GmbH, Hutchison 3G Austria GmbH, tele.ring Telekom Service GmbH, venant aux droits de TRA 3G Mobilfunk GmbH
 Partie défenderesse: Republik Österreich
 Objet
 Demande de décision préjudicielle — Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien — Interprétation de l'art. 4, par. 5, et de l'annexe D, point 1, de la directive 77/388/CEE: Sixième directive du Conseil, du 17 mai 1977, en matière d'harmonisation des législations des Etats membres relatives aux taxes sur le chiffre d'affaires — Système commun de taxe sur la valeur ajoutée: assiette uniforme (JO L 145, p. 1) — Activités ou opérations accomplies par un organisme de droit public en tant qu'autorité publique — Attribution, par voie d'adjudication, de fréquences à des opérateurs de téléphonie mobile
 Dispositif
 L'article 4, paragraphe 2, de la sixième directive 77/388/CEE du Conseil, du 17 mai 1977, en matière d'harmonisation des législations des États membres relatives aux taxes sur le chiffre d'affaires — Système commun de taxe sur la valeur ajoutée: assiette uniforme, doit être interprété en ce sens que l'attribution, par l'autorité réglementaire nationale responsable de l'assignation des fréquences, de droits tels que des droits d'utilisation de fréquences du spectre électromagnétique dans le but de fournir au public des services de télécommunications mobiles par voie de mise aux enchères ne constitue pas une activité économique au sens de cette disposition et, par conséquent, ne relève pas du champ d'application de cette directive.
 (1) JO C 262 du 23.10.2004.


text:
 15.6.2011
 GA
 Iris Oifigiúil an Aontais Eorpaigh
 C NaN/8
 Conclúidí na Comhairle maidir le hoideachas agus cúram na luath-óige: ag soláthar an túis is fearr don saol atá rompu dár leanaí uile
 2011/C 175/03
 MAIDIR LE COMHAIRLE AN AONTAIS EORPAIGH,
 AG FÉACHAINT DON MHÉID SEO A LEANAS:
 —
 Conclúidí na Comhairle agus Ionadaithe Rialtais na mBallstát ag teacht le chéile dóibh i dtionól na Comhairle an 14 Samhain 2006 maidir le héifeachtúlacht agus le cothromas in oideachas agus in oiliúint (1);
 —
 Conclúidí na Comhairle agus Ionadaithe Rialtais na mBallstát ag teacht le chéile dóibh i dtionól na Comhairle an 21 Samhain 2008 maidir le daoine óga a ullmhú don 21ú haois: clár oibre le haghaidh comhair Eorpaigh maidir le scoileanna (2);
 —
 Conclúidí na Comhairle an 12 Bealtaine 2009 maidir le creat straitéise le haghaidh comhair Eorpaigh maidir le hoideachas agus le hoiliúint (“ET 2020”) (3);
 —
 Conclúidí na Comhairle an 26 Samhain 2009 maidir le hoideachas leanaí a mbaineann cúlra imirceach leo (4);
 —
 Conclúidí na Comhairle an 11 Bealtaine 2010 maidir leis an ngné shóisialta a bhaineann le hoideachas agus le hoiliúint (5).
 AG MEABHRÚ DI:
 go bhfuil sé ríthábhachtach go gcuirfear feabhas ar éifeachtúlacht agus ar chothromas na gcóras oideachais agus oiliúna ar gach leibhéal — ó na luathbhlianta go haois duine fhásta — chun aidhmeanna Eoraip 2020 a bhaint amach, eadhon fás atá cliste, inbhuanaithe agus cuimsitheach (6).
 AG ATHDHEARBHÚ:
 cé go bhfuil an fhreagracht ar na Ballstáit aonair maidir le córais oideachais agus oiliúna a eagrú agus maidir leis an ábhar atá iontu, is féidir, trí chomhar ar an leibhéal Eorpach lena mbaintear leas as an modh oscailte comhordúcháin, i dteannta le húsáid éifeachtúil na gclár AE, cur le forbairt oideachais agus oiliúna ar ardchaighdeán trí thacaíocht a thabhairt do na bearta a ghlactar ar an leibhéal náisiúnta agus trína gcomhlánú, agus trí chabhrú leis na Ballstáit aghaidh a thabhairt ar dhúshláin chomónta.
 AGUS I bhFIANAISE AN MÉID SEO A LEANAS:
 an chomhdháil ar “Sármhaitheas agus Cothromas in Oideachas agus i gCúram na Luath-Óige” a bhí ag an Uachtaránacht i mBúdaipeist an 21-22 Feabhra 2011, inar leagadh béim ar an ngá atá ann gnéithe cainníochtúla agus cáilíochtúla d’oideachas agus de chúram na luath-óige a chur le chéile, agus an Teachtaireacht ón gCoimisiún chuig Parlaimint na hEorpa, chuig an gComhairle, chuig Coiste Eacnamaíoch agus Sóisialta na hEorpa agus chuig Coiste na Réigiún — “Clár AE maidir le Cearta an Linbh” (7).
 TUGANN SÍ DÁ hAIRE an teachtaireacht ón gCoimisiún “Oideachas agus cúram na luath-óige: ag soláthar an túis is fearr don saol atá rompu dár leanaí uile” (8).
 AITHNÍONN SÍ:
 1.
 go soláthraítear, le hoideachas agus le cúram na luath-óige (ECEC) (9), réimse leathan sochar gearrthéarmach agus fadtéarmach le haghaidh an duine aonair agus le haghaidh na sochaí i gcoitinne. Agus ról lárnach an teaghlaigh á chomhlánú aige, leagann an ECEC síos an bunús riachtanach d’insealbhú teanga, d’fhoghlaim ar feadh an tsaoil a mbeidh rath uirthi, do chomhtháthú sóisialta, d’fhorbairt phearsanta agus d’infhostaitheacht. Má leagtar síos dlúthbhunús le linn bhlianta múnlaitheacha an linbh, beidh an fhoghlaim níos éifeachtaí ina dhiaidh sin agus bíonn cosúlacht níos fearr ann go leanfaidh an fhoghlaim ar feadh an tsaoil, agus go méadófar leis sin an cothromas maidir le torthaí an oideachais agus go laghdófar na costais a ngearrtar ar an tsochaí i dtéarmaí na dtallann a chailltear agus i dtéarmaí caiteachais phoiblí ar leas, ar shláinte agus fiú ar cheartas;
 2.
 rachaidh ECEC ar ardchaighdeán chun tairbhe gach linbh, go háirithe leanaí ó chúlra atá faoi mhíbhuntáiste socheacnamaíoch, leanaí a mbaineann cúlra imirceach leo, leanaí ó chúlra Roma nó leanaí a bhfuil riachtanais speisialta oideachais acu lena n-áirítear leanaí atá faoi mhíchumas. Trí chabhair a thabhairt chun an bearna éachta a dhúnadh agus trí thacaíocht a thabhairt d’fhorbairt chognaíoch, d’fhorbairt teanga, d’fhorbairt shóisialta agus d’fhorbairt mhothúchánach, is féidir, le ECEC, timthriall an mhíbhuntáiste agus an díscoir a bhriseadh, ar timthriall é a mbíonn luathfhágáil na scoile agus tarchur na bochtaineachta ó ghlúin go glúin mar thoradh air go minic;
 3.
 maidir leis seo, trí rochtain ghinearálaithe chothrom ar ECEC ar ardchaighdeán a sholáthar is féidir cur go láidir le rath na straitéise Eoraip 2020, agus go háirithe le dhá cheann de phríomhspriocanna an AE a bhaint amach: luathfhágáil na scoile a ísliú go níos lú ná 10 %, agus a bheith in ann 20 milliún duine ar a laghad a thabhairt as baol na bochtaineachta agus an eisiaimh shóisialta;
 4.
 thairis sin, toisc go soláthraítear le ECEC an deis deacrachtaí foghlama a bhrath go luath agus idirghabháil luath a dhéanamh, is féidir cabhrú leanaí óga a bhfuil riachtanais speisialta oideachais acu a shainaithint, agus, i gcás inarb fhéidir, a lánpháirtíocht i ngnáthscoileanna a éascú;
 5.
 cé go bhfuil dul chun cinn maith déanta ar an iomlán ag na Ballstáit le blianta beaga anuas trí fheabhas a chur ar an bhfáil atá ar ECEC, tá gá le hiarrachtaí breise d’fhonn an cuspóir atá ann ráta rannpháirtíochta 95 % a bhaint amach faoin mbliain 2020 mar a comhaontaíodh faoi chreat straitéise “ET 2020” (10), agus go háirithe d’fhonn rochtain níos fearr a áirithiú do leanaí ó chúlra atá faoi mhíbhuntáiste;
 6.
 tá soláthar ECEC ar ardchaighdeán chomh tábhachtach céanna agus atá sé a áirithiú go mbeidh an ECEC sin infhaighte agus inacmhainne, agus ba cheart aird a thabhairt ar shaincheisteanna amhail an comhshaol agus bonneagar, soláthar foirne, an curaclam, rialachas agus dearbhú cáilíochta;
 7.
 tá gá le cur chuige níos sistéamaí agus níos comhtháite ar an leibhéal áitiúil, an leibhéal réigiúnach agus an leibhéal náisiúnta maidir le seirbhísí ECEC, ar cur chuige é a mbeidh na geallsealbhóirí ábhartha uile bainteach leis — lena n-áirítear teaghlaigh — mar aon le comhar trasearnála idir na hearnálacha éagsúla beartas amhail earnálacha an oideachais, an chultúir, na ngnóthaí sóisialta, na fostaíochta, na sláinte agus an cheartais;
 8.
 tá sé tábhachtach cion na bhfear atá in ECEC a ardú d’fhonn dearcthaí a athrú agus d’fhonn a thaispeáint nach iad na mná amháin atá in ann oideachas agus cúram a sholáthar. Is ní dearfach é do leanaí idir fhir agus mhná a bheith acu mar eiseamláir agus is féidir leis sin aireachtáil maidir le steiréitíopaí inscne a bhriseadh. In ionad oibre ina mbíonn idir fhir agus mhná leathnaítear taithí na leanaí agus is féidir, leis sin, cabhrú leithscaradh inscne a laghdú i margadh an tsaothair chomh maith;
 9.
 de ghnáth dírítear níos lú airde ar ECEC ná mar a dhírítear ar aon leibhéal eile oideachais agus oiliúna, in ainneoin go bhfuil fianaise ann go bhfuil sé i bhfad níos éifeachtaí infheistiú éifeachtúil a dhéanamh in oideachas luath-óige ar ardchaighdeán ná mar atá sé idirghabháil a dhéanamh níos déanaí agus go mbíonn dea-thoradh ar an infheistíocht sin feadh an tsaoil, go háirithe maidir le daoine atá faoi mhíbhuntáiste;
 10.
 go comparáideach, is beag taighde ar oideachas leanaí óg a tugadh faoi nó a bailíodh ar leibhéal an AE lena bhféadfar treoir a thabhairt maidir le forbairt agus le cur chun feidhme beartas ECEC sna Ballstáit. Ní mór go mbeidh an fhianaise taighde atá ann cheana ar fáil ar bhonn níos leithne, agus go bhforlíonfar an méid sin trí thaighde níos fairsinge a dhéanamh ar sholáthar ECEC agus ar an éifeacht a bhíonn aige sin ar fud na mBallstát, agus ilchineálacht chultúrtha á cur san áireamh agus samplaí dea-chleachtais agus taithí á dtaifeadadh.
 COMHAONTAÍONN AN CHOMHAIRLE LEIS AN MÉID SEO A LEANAS:
 d’fhéadfaí an méid seo a leanas a áireamh leis na beartais lenar féidir aghaidh a thabhairt ar an dá dhúshlán atá ann rochtain ghinearálaithe chothrom ar oideachas agus ar chúram na luath-óige a sholáthar mar aon le cáilíocht an tsoláthair sin a ardú:
 1.
 rochtain chothrom ar ECEC cuimsitheach, ar ardchaighdeán a sholáthar, go háirithe do leanaí ó chúlra atá faoi mhíbhuntáiste socheacnamaíoch, do leanaí a mbaineann cúlra imirceach leo, do leanaí ó chúlra Roma nó do leanaí a bhfuil riachtanais speisialta oideachais acu lena n-áirítear leanaí atá faoi mhíchumas;
 2.
 múnlaí maoinithe éifeachtúla a dhearadh, lena n-áirítear maoiniú spriocdhírithe, a bheidh cothrom agus comhréireach ó thaobh infheistíochta poiblí agus infheistíochta príobháidigh, i gcomhréir le cúinsí náisiúnta agus áitiúla;
 3.
 cur chuige trasearnála agus comhtháite maidir le seirbhísí cúraim agus oideachais a chur chun cinn chun freastal ar riachtanais gach linbh ar bhealach iomlánaíoch — riachtanais chognaíocha, shóisialta, mhothúchánacha, shíceolaíocha agus fhisiceacha — chomh maith le dlúthchomhar idir an baile agus an ECEC a áirithiú in éineacht le haistriú réidh idir na leibhéil dhifriúla oideachais;
 4.
 tacaíocht a thabhairt do ghairmiúlacht na foirne ECEC, agus béim á cur ar inniúlachtaí, ar cháilíochtaí agus ar choinníollacha oibre na foirne a fhorbairt, agus gradam na gairme á fheabhsú. Ina theannta sin, beartais a fhorbairt a mbeidh sé d’aidhm leo foireann a bheidh cáilithe go hiomchuí a mhealladh chuig an ECEC, iad a chur faoi oiliúint agus a choimeád, agus an chothromaíocht inscne a fheabhsú;
 5.
 cláir agus curaclaim atá iomchuí ó thaobh forbraíochta agus lena gcaomhnaítear sealbhú scileanna cognaíocha agus neamh-chognaíocha araon a chur chun cinn, agus aitheantas á thabhairt ag an am céanna do thábhacht an tsúgartha atá ríthábhachtach freisin maidir le foghlaim sna luathbhlianta;
 6.
 tacaíocht a thabhairt do thuismitheoirí sa ról atá acu mar phríomhoideoirí a leanaí sna luathbhlianta, agus na seirbhísí ECEC a spreagadh chun oibriú i ndlúthpháirtíocht le tuismitheoirí, le teaghlaigh agus le comhphobail, d’fhonn feasacht ar na deiseanna a thairgtear le ECEC agus ar an tábhacht a bhaineann le foghlaim ó aois luath a mhéadú;
 7.
 dearbhú cáilíochta a chur chun cinn le rannpháirtíocht na bpríomh-gheallsealbhóirí uile, lena n-áirítear teaghlaigh;
 8.
 taighde agus bailiú sonraí maidir le ECEC a chur chun cinn san Eoraip, i gcomhar le heagraíochtaí idirnáisiúnta, i gcás inarb iomchuí, d’fhonn neart a chur leis an mbonn fianaise atá ann le beartais ECEC a cheapadh agus le cláir ECEC a sheachadadh.
 IARRANN AN CHOMHAIRLE AR NA BALLSTÁIT DÁ RÉIR SIN AN MÉID SEO A LEANAS A DHÉANAMH:
 1.
 anailís agus meastóireacht a dhéanamh, ar an leibhéal áitiúil, an leibhéal réigiúnach agus an leibhéal náisiúnta, ar na seirbhísí ECEC atá ann cheana maidir leis an rochtain atá orthu, lena n-inacmhainneacht agus lena gcáilíocht, de réir mar a léirítear sna conclúidí seo;
 2.
 a áirithiú go mbeidh beartais ann a mbeidh sé d’aidhm leo rochtain ghinearálaithe chothrom ar ECEC a sholáthar agus cáilíocht na rochtana sin a threisiú;
 3.
 infheistíocht éifeachtúil a dhéanamh in ECEC mar bheartas fadtéarma chun fás a fheabhsú.
 IARRANN AN CHOMHAIRLE AR AN gCOIMISIÚN AN MÉID SEO A LEANAS A DHÉANAMH:
 1.
 tacaíocht a thabhairt do na Ballstáit maidir le dea-bheartais agus dea-chleachtais a shainaithint agus a mhalartú tríd an modh oscailte comhordúcháin;
 2.
 an bonn fianaise i réimse an ECEC a leathnú trí thógáil ar thaighde idirnáisiúnta agus trína fhorlíonadh le taighde ón AE ar fad agus torthaí an taighde sin a chur ar fáil ar bhealach níos éasca;
 3.
 faireachán agus tuairisciú a dhéanamh, laistigh de chreat straitéise “ET 2020”, ar an dul chun cinn a dhéantar chun an sprioc tagarmhairc “ET 2020” maidir le rannpháirtíocht in oideachas na luath-óige a bhaint amach, agus chun go mbainfear amach na haidhmeanna atá sna conclúidí seo maidir le rochtain níos leithne agus cáilíocht níos fearr.
 AGUS IARRANN SÍ AR NA BALLSTÁIT AN MÉID SEO A LEANAS A DHÉANAMH LE TACAÍOCHT ÓN gCOIMISIÚN:
 1.
 dul i mbun comhair beartas tríd an modh oscailte comhordúcháin leis na hearnálacha ábhartha (amhail earnálacha an oideachais, an chultúir, na ngnóthaí sóisialta, na fostaíochta, na sláinte agus an cheartais), agus gach geallsealbhóir ábhartha páirteach, d’fhonn uirlisí tagartha ar an leibhéal Eorpach a tháirgeadh lena dtacófar le forbairt beartas i réimse an ECEC ar an leibhéal áitiúil, an leibhéal réigiúnach agus an leibhéal náisiúnta iomchuí;
 2.
 gan dochar don idirbheartaíocht maidir leis an gcreat airgeadais a bheidh ann sa todhchaí, úsáid éifeachtúil a bhaint as na hionstraimí ábhartha AE uile i réimsí na taighde agus na foghlama ar feadh an tsaoil, chomh maith le húsáid a bhaint as cistí struchtúrtha na hEorpa i gcomhréir le haidhmeanna na straitéise Eoraip 2020, d’fhonn na haidhmeanna thuasluaite a chur chun cinn.
 (1) IO C 298, 8.12.2006, lch. 3.
 (2) IO C 319, 13.12.2008, lch. 20.
 (3) IO C 119, 28.5.2009, lch. 2.
 (4) IO C 301, 11.12.2009, lch. 5.
 (5) IO C 135, 26.5.2010, lch. 2.
 (6) Conclúidí na Comhairle, mí an Mhárta 2010 — EUCO 7/1/10 REV 1.
 (7) 7226/11 — COIM(2011) 60 deireanach.
 (8) 6264/11 — COIM(2011) 66 deireanach.
 (9) Chun críocha na gconclúidí seo, leis an téarma “oideachas agus cúram na luath-óige” tagraítear do shocruithe ar bith lena soláthraítear oideachas agus cúram do leanaí idir 0 bliain d’aois agus aois éigeantach freastal na scoile — gan aird ar an suíomh, ar mhaoiniú, ar uaireanta oscailte ná ar ábhar na gclár — agus áirítear leis an téarma seo soláthar réamhscoile agus soláthar oideachais réamh-bhunscoile. (Foinse: ECFE Starting Strong I (2006) lch. 7.)
 (10) Féach Iarscríbhinn I a ghabhann leis na conclúidí (IO C 119, 28.5.2009, lch. 7): Faoin mbliain 2020, ba cheart go mbeadh 95 % ar a laghad de leanaí atá idir ceithre bliana d’aois agus an aois éigeantach a gcaithfear dul faoi oideachas bunscoile rannpháirteach in oideachas na luath-óige.
 Sa bhliain 2008 bhí meánráta rannpháirtíochta na hEorpa ag 92,3 %.