text:
 EUROOPA KOMISJON
 Brüssel,6.4.2020
 COM(2020) 136 final
 2020/0052(NLE)
 Ettepanek:
 NÕUKOGU OTSUS
 seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel Lissaboni Liidu assambleel
 SELETUSKIRI
 1.Kavandatav reguleerimisese
 Käesolev ettepanek käsitleb otsust, millega määratakse kindlaks liidu nimel Maailma Intellektuaalse Omandi Organisatsiooni (WIPO) Lissaboni Liidu iga-aastasel assambleel liidu nimel võetav seisukoht, eelkõige seoses päritolunimetusi ja geograafilisi tähiseid käsitleva Lissaboni kokkuleppe Genfi redaktsiooni artikli 24 lõike 2 punkti v kohaseid lepinguosaliste erimakseid käsitleva otsuse kavandatud vastuvõtmisega.
 2.Ettepaneku taust
 2.1.Päritolunimetusi ja geograafilisi tähiseid käsitleva Lissaboni kokkuleppe Genfi redaktsioon
 Päritolunimetusi ja geograafilisi tähiseid käsitleva Lissaboni kokkuleppe 2015. aasta Genfi redaktsiooni (edaspidi „kokkulepe“) eesmärk on tagada päritolupõhiste kvaliteettoodete nimetuste igakülgne ja tõhus rahvusvaheline kaitse. Kokkuleppega ajakohastatakse ja täiustatakse praegust rahvusvahelist registreerimissüsteemi, millega kaitstakse toodete geograafilist päritolu tähistavaid nimetusi, nimelt päritolunimetuste kaitset ja nende rahvusvahelist registreerimist käsitlevat 1958. aasta Lissaboni kokkulepet. Kokkulepe jõustus 26. veebruaril 2020.
 Euroopa Liit on kokkuleppe osaline
 1
 .
 2.2.Lissaboni Liidu assamblee
 Lissaboni Liit on Maailma Intellektuaalse Omandi Organisatsiooni hallatav eriliit. Sellesse kuuluvad päritolunimetusi ja geograafilisi tähiseid käsitleva Lissaboni kokkuleppe Genfi redaktsiooni (edaspidi „Genfi redaktsioon“) ning päritolunimetuste kaitset ja nende rahvusvahelist registreerimist käsitleva 1958. aasta Lissaboni kokkuleppe või 1967. aasta redaktsiooni (edaspidi „Lissaboni kokkulepe“, läbi vaadatud Stockholmis 14. juulil 1967) osalisriigid. Lissaboni Liidu assamblee tuleb kokku igal aastal Ülemaailmse Intellektuaalomandi Organisatsiooni (WIPO) peaassambleega samal ajal ja samas kohas. Selle ülesanded on sätestatud Genfi redaktsiooni artikli 22 lõikes 2. Eelkõige täidab eriliidu assamblee järgmisi ülesandeid: tegeleb kõigi eriliidu ülalpidamise ja arendamise ning Genfi redaktsiooni rakendamise küsimustega; muudab õigusnorme, millega kehtestatakse Genfi redaktsiooni rakendamise üksikasjad. Eriliidu assamblee võtab vastu eriliidu finantseeskirjad ja muudab Genfi redaktsiooni artikleid, mis käsitlevad eriliidu assambleed (artikkel 22), WIPO rahvusvahelist bürood (artikkel 23), eriliidu rahalisi vahendeid (artikkel 24) ning nende artiklite muutmise korda (artikkel 27). Konkreetsemalt rahaliste vahendite osas võib ta otsustada, kas ja millises ulatuses ei piisa eriliidu finantsallikatest saadavast tulust kulude katmiseks, mistõttu peavad kokkuleppeosalised tegema erimakseid vastavalt Genfi redaktsiooni artikli 24 lõike 2 punktile v. Käesolev komisjoni ettepanek käsitleb üksnes Genfi redaktsiooni artikli 24 lõike 2 punkti v kohaseid otsuseid. Eriliidu assamblee püüab teha oma otsused konsensuse alusel. Kui konsensuslikule otsusele ei jõuta, otsustatakse küsimus hääletamise teel. Sel juhul on kokkuleppeosalisel riigil üks hääl ja ta hääletab ainult enda nimel ning iga kokkuleppeosaline valitsustevaheline organisatsioon võib hääletada oma liikmesriikide asemel sellise häälte arvuga, mis võrdub tema käesoleva redaktsiooni osaliseks olevate liikmesriikide arvuga. Nõukogu 7. oktoobri 2019. aasta otsuse (EL) 2019/1754 (Euroopa Liidu ühinemise kohta Genfi redaktsiooniga) artikli 4 lõikes 2 on sätestatud, et liit hääletab eriliidu assambleel ning Genfi redaktsiooni ratifitseerinud või sellega ühinenud liikmesriigid ei kasuta oma hääleõigust.
 2.3.Lissaboni Liidu assamblee kavandatav akt
 WIPO peaassamblee istungjärgu ajal toimuval iga-aastasel koosolekul võib Lissaboni Liidu assamblee võtta vastu otsuse selle kohta, millises ulatuses ei piisa eriliidu finantsallikatest saadavast tulust kulude katmiseks, mistõttu peavad kokkuleppeosalised tegema erimakseid vastavalt Genfi redaktsiooni artikli 24 lõike 2 punktile v (edaspidi „kavandatav akt“) .
 Kavandatava akti eesmärk on kehtestada Genfi redaktsiooni osalistele alus erimaksete tegemiseks, et katta eriliidu kulusid.
 Kavandatav akt muutub kokkuleppeosalistele siduvaks vastavalt lepingu artikli 24 lõike 2 punktile v, milles on sätestatud järgmiselt: „(2) [Eelarve finantsallikad] Eriliidu tulud saadakse järgmistest finantsallikatest: [...] (v) kokkuleppeosaliste erimaksed või kokkuleppeosaliste või soodustatud isikute mis tahes muust allikast saadud maksed või mõlemad, kui alapunktides i–iv osutatud allikatest saadud tulud ei ole kulude katmiseks piisavad sellises ulatuses, mille assamblee on otsustanud.“
 3.Liidu nimel võetav seisukoht
 Kavandatav seisukoht on ühineda võimaliku konsensusega, mis puudutab Lissaboni Liidu assamblee otsust selle kohta, millises ulatuses ei ole Genfi redaktsiooni artikli 24 lõike 2 punktides i–iv nimetatud finantsallikatest saadav tulu kulude katmiseks piisav. Sel juhul saadakse Lissaboni Liidu tulu selles ulatuses kokkuleppeosaliste erimaksetest või kokkuleppeosaliste või soodustatud isikute mis tahes muust allikast saadud maksetest või mõlematest.
 Kavandatav nõukogu otsus võimaldaks ELil liidu aastaeelarves selleks ettenähtud vahendite piires ühineda Genfi redaktsiooni artikli 24 lõike 2 punkti v kohast assamblee otsust puudutava konsensusega.
 ELi 2020. aasta eelarves on eelarvereale 05.06.01 eraldatud 1 miljonit eurot, mis on ELi osalus Maailma Intellektuaalse Omandi Organisatsiooni (WIPO) Lissaboni Liidu toimimises päritolunimetusi ja geograafilisi tähiseid käsitleva Lissaboni kokkuleppe Genfi redaktsiooni alusel. EL peaks saama ühineda Genfi redaktsiooni artikli 24 lõike 2 punkti v kohast Lissaboni Liidu assamblee otsust puudutava konsensusega. See otsus on vajalik, et liit saaks teha makse kooskõlas alusaktiga, mis on eelarvesse kantud kulude rahastamise õiguslik alus
 2
 . Alusaktis on sätestatud: „Kui eriliidu tulu saadakse Genfi redaktsiooni artikli 24 lõike 2 punkti v kohaselt, võib liit teha erisissemakse tema aastaeelarves selleks otstarbeks ettenähtud vahendite raames.“
 4.Õiguslik alus
 4.1.Menetlusõiguslik alus
 4.1.1.Põhimõtted
 Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping“) artikli 218 lõikes 9 on sätestatud, et „[n]õukogu võtab komisjoni [...] ettepaneku põhjal vastu otsuse, millega [...] kehtestatakse lepingus sätestatud organis liidu nimel võetavad seisukohad, kui asjaomasel organil tuleb vastu võtta õigusliku toimega akte, välja arvatud õigusaktid, millega täiendatakse või muudetakse lepingu institutsioonilist raamistikku.“
 Mõiste „õigusliku toimega aktid“ hõlmab akte, millel on õiguslik toime asjaomase organi suhtes kehtiva rahvusvahelise õiguse normide alusel. Siia hulka kuuluvad ka sellised õiguslikud vahendid, mis ei ole rahvusvahelise õiguse kohaselt siduvad, aga mis „võivad mõjutada otsustavalt liidu seadusandja vastu võetud õigusaktide sisu“
 3
 .
 4.1.2.Kohaldamine käesoleval juhul
 Lissaboni Liidu assamblee on lepinguga, st Genfi redaktsiooniga ettenähtud organ.
 Akt, mille Lissaboni Liidu assamblee peab vastu võtma, on õigusliku toimega akt. Kavandatav akt on rahvusvahelise õiguse alusel siduv kooskõlas Genfi redaktsiooni artikli 24 lõike 2 punktiga v.
 Kavandatav akt ei täienda ega muuda lepingu institutsioonilist raamistikku.
 Seega on esildatud otsuse menetlusõiguslik alus ELi toimimise lepingu artikli 218 lõige 9.
 4.2.Materiaalõiguslik alus
 4.2.1.Põhimõtted
 ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohase otsuse materiaalõiguslik alus sõltub eelkõige selle kavandatava akti eesmärgist ja sisust, mida liidu nimel võetav seisukoht puudutab. Kui kavandatava aktiga taotletakse kahte eesmärki või reguleeritakse kahte valdkonda ning üht neist võib pidada peamiseks või ülekaalukaks, samas kui teine on kõrvalise tähtsusega, peab ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohasel otsusel olema üksainus materiaalõiguslik alus, st peamise või ülekaaluka eesmärgi või valdkonna tõttu nõutav õiguslik alus.
 4.2.2.Kohaldamine käesoleval juhul
 Kavandatava akti peamine eesmärk ja sisu on seotud ühise kaubanduspoliitikaga.
 Seepärast on esildatud otsuse materiaalõiguslik alus ELi toimimise lepingu artikkel 207.
 4.3.Järeldus
 Esildatud otsuse õiguslik alus peaks olema ELi toimimise lepingu artikkel 207 koostoimes artikli 218 lõikega 9.
 2020/0052 (NLE)
 Ettepanek:
 NÕUKOGU OTSUS
 seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel Lissaboni Liidu assambleel
 EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
 võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 207 koostoimes artikli 218 lõikega 9,
 võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut
 ning arvestades järgmist:
 (1)Euroopa Liit ühines päritolunimetusi ja geograafilisi tähiseid käsitleva Lissaboni kokkuleppe Genfi redaktsiooniga (edaspidi „kokkulepe“) nõukogu 7. oktoobri 2019. aasta otsusega (EL) 2019/1754
 4
 . Kokkulepe jõustus 26. veebruaril 2020.
 (2)Lepingu artikli 22 lõike 2 punkti a alapunkti i kohaselt võib Lissaboni Liidu assamblee võtta vastu otsuseid, mis käsitlevad eriliidu ülalpidamist ja arendamist ning kokkuleppe rakendamist.
 (3)Lissaboni Liidu assamblee võib oma iga-aastasel koosolekul, mis toimub Maailma Intellektuaalse Omandi Organisatsiooni (WIPO) peaassamblee 21.–29. septembri 2020. aasta istungjärgu ajal, otsustada kas ja millises ulatuses ei piisa eriliidu finantsallikatest saadavast tulust kulude katmiseks, mistõttu peavad kokkuleppeosalised tegema erimakseid vastavalt Genfi redaktsiooni artikli 24 lõike 2 punktile v.
 (4)On asjakohane määrata kindlaks Euroopa Liidu nimel Lissaboni Liidu assambleel võetav seisukoht, kuna otsus on liidu jaoks siduv.
 (5)Liit peaks saama olemasolevate eelarvevahendite piires ühineda kokkuleppe 24 lõike 2 punkti v kohast Lissaboni Liidu assamblee otsust puudutava konsensusega. Kõnealune otsus on vajalik, et liit saaks teha makse kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2019/1753
 5
 artikliga 14,
 ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
 Artikkel 1
 Euroopa Liidu nimel Lissaboni Liidu assamblee koosolekul, mis toimub WIPO peaassamblee 21.–29. septembri 2020. aasta istungjärgu ajal, võetav seisukoht seoses päritolunimetusi ja geograafilisi tähiseid käsitleva Lissaboni kokkuleppe Genfi redaktsiooni artikli 24 lõike 2 punkti v kohase erimaksega on järgmine:
 liit võib ühineda konsensusega otsuses selle kohta, millises ulatuses ei piisa eriliidu finantsallikatest saadavast tulust kulude katmiseks, mistõttu peavad kokkuleppeosalised tegema erimakseid vastavalt Genfi redaktsiooni artikli 24 lõike 2 punktile v. Liidu 2020. aasta erimakse ülemmäär ei või ületada üldeelarves ettenähtud assigneeringuid.
 Artikkel 2
 Käesolev otsus on adresseeritud komisjonile.
 Brüssel,
 Nõukogu nimel
 eesistuja
 FINANTSSELGITUS
 FINANTSSELGITUS
 Fin Stat/2020/LK/GH/pl/1406340
 agri.ddg3.a.2(2020)1398840
 6.22.2020
 KUUPÄEV: 24/2/2020
 1.
 EELARVERUBRIIK:
 PEATÜKK 05 06 – PÕLLUMAJANDUSE JA MAAELU ARENDAMISE POLIITIKA RAHVUSVAHELISED KÜSIMUSED
 05 06 01 Rahvusvahelised põllumajanduskokkulepped
 ASSIGNEERINGUD:
 B2020(2020)6.300.000
 2.
 PEALKIRI:
 pealkiri: ettepanek: nõukogu otsus seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel Maailma Intellektuaalse Omandi Organisatsiooni Lissaboni Liidu assambleel
 3.
 ÕIGUSLIK ALUS: käesoleva ettepaneku õiguslik alus on Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 207 koostoimes artikli 218 lõikega 9.
 4.
 EESMÄRGID:
 luua alus erimaksete tegemiseks, et katta eriliidu kulusid.
 5.
 FINANTSMÕJU
 12-KUULINE PERIOOD
 (eurodes)
 JOOKSEV EELARVEAASTA 2020
 (eurodes)
 JÄRGMINE EELARVEAASTA 2021
 (eurodes)
 5.0
 KULUD
 –
 ELi EELARVEST MAKSTAVAD
 (TOETUSED/SEKKUMISED)
 -
 RIIGIASUTUSED
 -
 MUU
 1 miljon
 1 miljon
 1 miljon
 5.1
 TULU
 –
 ELi OMAVAHENDID
 (LÕIVUD/TOLLIMAKSUD)
 –
 RIIGISISESED
 5.0.1
 KAVANDATUD KULUD
 5.1.1
 KAVANDATUD TULUD
 5.2
 ARVUTAMISMEETOD:
 6.0
 KAS PROJEKTI SAAB RAHASTADA JOOKSVA EELARVE ASJAOMASES PEATÜKIS KIRJENDATUD ASSIGNEERINGUTEST?
 JAH
 6.1
 KAS PROJEKTI SAAB RAHASTADA ASSIGNEERINGUTE ÜMBERPAIGUTAMISEGA JOOKSVA EELARVE PEATÜKKIDE VAHEL?
 JAH EI.
 6.2
 KAS ON VAJA LISAEELARVET?
 EI
 6.3
 KAS TULEVASTESSE EELARVETESSE ON VAJA KIRJENDADA ASSIGNEERINGUID?
 JAH
 Siiski võib liit teha erimakse vastavalt Genfi redaktsiooni artikli 24 lõike 2 punktile v liidu aastaeelarves selleks otstarbeks ettenähtud vahendite raames. 2020. aastal eraldati eelarvereale 05 06 01 selleks otstarbeks üks miljon eurot.
 (1)
 Nõukogu 7. oktoobri 2019. aasta otsus (EL) 2019/1754 Euroopa Liidu ühinemise kohta päritolunimetusi ja geograafilisi tähiseid käsitleva Lissaboni kokkuleppe Genfi redaktsiooniga (ELT L 271, 24.10.2019, lk 12–14).
 (2)
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2019. aasta määruse (EL) 2019/1753 (liidu tegevuse kohta pärast liidu ühinemist päritolunimetusi ja geograafilisi tähiseid käsitleva Lissaboni kokkuleppe Genfi redaktsiooniga) artikkel 14 (Rahaline eritoetus)
 (3)
 Euroopa Kohtu 7. oktoobri 2014. aasta otsus kohtuasjas C-399/12: Saksamaa vs. nõukogu, ECLI:EU:C:2014:2258, punktid 61–64.
 (4)
 ELT L 271, 24.10.2019, lk 12.
 (5)
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2019. aasta määrus (EL) 2019/1753 liidu tegevuse kohta pärast liidu ühinemist päritolunimetusi ja geograafilisi tähiseid käsitleva Lissaboni kokkuleppe Genfi redaktsiooniga (ELT L 271, 24.10.2019, lk 1).


type: other

text:
ConJur - Prescrição de ação civil só pode ser suspensa com processo penal em curso
 Suspensão de prescrição só com ação penal em curso
 7 de agosto de 2012, 18h52
 A suspensão da prescrição de pretensão indenizatória só ocorre quando há relação de prejudicialidade entre as esferas cível e criminal. Para tanto, é fundamental que exista processo penal em curso ou, pelo menos, a tramitação de inquérito policial. Esse foi o entendimento da 3a Turma do Superior Tribunal de Justiça, que acatou Recurso Especial da Sul América Companhia Nacional de Seguros.
 O caso refere-se a um acidente ocorrido em agosto de 2002, na cidade de Várzea Grande (MT), quando uma carreta pertencente à Transportadora Solasol colidiu com um motociclista. Em fevereiro de 2006, o condutor da motocicleta ajuizou ação de indenização para a reparação de danos morais e estéticos sofridos.
 Em primeira instância, o juiz reconheceu a ocorrência da prescrição prevista no artigo 206, parágrafo 3o, inciso V, do Código Civil de 2002. De acordo com o dispositivo, a pretensão de reparação civil prescreve em três anos. A contagem do prazo trienal começou a correr a partir da entrada em vigor do Código Civil, em janeiro de 2003, visto que o incidente aconteceu em data anterior.
 A vítima do acidente apelou ao Tribunal de Justiça de Mato Grosso, que deu provimento ao recurso e afastou o reconhecimento da prescrição. O TJ-MT se baseou no artigo 200 do CC, segundo o qual, “quando a ação se originar de fato que deva ser apurado no juízo criminal, não correrá a prescrição antes da respectiva sentença definitiva”. Em seu entendimento, o prazo prescricional da pretensão indenizatória não havia sequer iniciado, já que não havia ação penal no caso.
 A Sul América, seguradora contratada pela transportadora, então, interpôs Recurso Especial no STJ. Pediu que a decisão de segunda instância fosse reformada. O ministro Paulo de Tarso Sanseverino, relator do caso, acatou o recurso por entender que o tribunal não deveria ter aplicado a regra prevista no artigo 200 do CC. Sanseverino observou a “inexistência de relação de prejudicialidade entre as esferas cível e criminal”, pois não foi instaurado inquérito policial ou iniciada ação penal.
 O ministro explicou que o artigo deve ser interpretado de acordo com o princípio da independência relativa entre os juízos cível e criminal, consagrado pelo artigo 935 do CC. “A independência entre os juízos cível e criminal é apenas relativa, pois existem situações em que a decisão proferida na esfera criminal pode interferir diretamente na decisão proferida no juízo cível, fazendo neste, aliás, coisa julgada”, afirmou.
 Sanseverino citou também a regra do artigo 63 do Código de Processo Penal, que segue a mesma linha. De acordo com o dispositivo, caso haja sentença condenatória transitada em julgado, o ofendido, seu representante ou os herdeiros poderão promover a execução, na Justiça, da reparação do dano sofrido.
 Por fim, o relator lembrou que a lesão corporal culposa — produzida pelo acidente de que trata o processo — constitui infração de menor potencial ofensivo, com pena máxima de dois anos, e depende de representação do ofendido para abertura de ação penal, cujo prazo decadencial é de seis meses. “Consequentemente, não havendo qualquer notícia no processo dessa representação, cujo prazo decadencial já transcorreu, não se mostra possível a aplicação da regra do artigo 200 do CC”, concluiu.
 Como a verificação das circunstâncias fáticas não era prejudicial à ação indenizatória e, além disso, não houve representação do ofendido, o relator entendeu que não ocorreu a suspensão da prescrição prevista no artigo 200. A 3a Turma, em decisão unânime, acatou o Recurso Especial para restabelecer a sentença integralmente. Com informações da Assessoria de Imprensa do STJ.
 Recurso Especial 1180237.
 Revista Consultor Jurídico, 7 de agosto de 2012, 18h52
 Ex-prefeito pede reconhecimento de prescrição penal para eleições 2012
 Indenização por perseguição na ditadura não prescreve, decide TJ paulista


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 30.1.2017
 SV
 Europeiska unionens officiella tidning
 C 30/35
 Överklagande ingett den 24 november 2016 av Europeiska unionens råd av den dom som tribunalen (nionde avdelningen) meddelade den 15 september 2016 i mål T-80/14, PT Musim Mas mot rådet
 (Mål C-606/16 P)
 (2017/C 030/39)
 Rättegångsspråk: engelska
 Parter
 Klagande: Europeiska unionens råd (ombud: H. Marcos Fraile och advokat N. Tuominen)
 Övriga parter i målet: PT Perindustrian dan Perdagangan Musim Semi Mas (PT Musim Mas), Europeiska kommissionen, European Biodiesel Board (EBB)
 Klagandens yrkanden
 Klaganden yrkar att domstolen ska
 —
 upphäva den dom som tribunalen meddelade den 15 september 2016 och som delgavs rådet den 16 september 2016 i mål T-80/14, PT Perindustrian dan Perdagangan Musim Semi Mas (PT Musim Mas)/Europeiska unionens råd,
 —
 ogilla det yrkande som framställts av sökanden vid tribunalen om ogiltigförklaring av den omtvistade förordningen, och
 —
 förplikta sökanden att ersätta rådets kostnader såväl vid tribunalen som vid domstolen.
 Alternativt,
 —
 återförvisa målet till tribunalen för ny prövning,
 —
 förordna att beslut om rättegångskostnader ska anstå.
 Grunder och huvudargument
 1.
 För det första använde tribunalen fel rättsliga test vid bedömningen av huruvida rådet hade styrkt att inhemska råvarupriser i bokföringen för berörda indonesiska exportörer var så felaktiga att det var motiverat att bortse från dem och använt den metod som anges i artikel 2.5 andra stycket i grundförordningen. (1) Därigenom har tribunalen ålagt rådet ett alltför strängt bevisbördekrav.
 2.
 För det andra anser rådet att tribunalen underlåtit att i tillräcklig utsträckning motivera sin bedömning att den bevisning som institutionerna åberopat inte styrkte att priserna på huvudsakliga råvaror i Indonesien var betydligt felaktiga på grund av DET-systemet.
 3.
 För det tredje anser rådet att domslutet i den överklagade domen om ogiltigförklaring av antidumpningstullar såvitt avser sökanden är oproportionerligt i förhållande till det enda skäl för ogiltigförklaring som tribunalen lagt till grund för sin bedömning, vilket innebär att tribunalens bedömning om rättsstridighet ges otillbörliga verkningar.
 4.
 Rådet ämnar leda i bevis att tribunalen gjort felaktig rättstillämpning i flera avseenden vilket påverkar den överklagade domens giltighet. Rådet anser dessutom att omständigheterna bakom sökandens andra del av det andra yrkande är klarlagda, vilket innebär att domstolen kan meddela dom i denna del och ogilla sökandens yrkande.
 5.
 Rådet yrkar därför att domstolen upphäver den överklagade domen och ogillar sökandens yrkande vid tribunalen om ogiltigförklaring av den omtvistade förordningen.
 (1) Rådets förordning (EG) nr 1225/2009 av den 30 november 2009 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (EUT L 343, 2009, s. 51) (grundförordningen).


type: wikipedia

text:
Jesus Carlos da Silva, mais conhecido como Careca (Baldim, 26 de setembro de 1943), é um ex-futebolista brasileiro que atuava como goleiro.
 Careca é o goleiro com a melhor média de gols tomados na história pelo , e ainda o sétimo jogador que mais defendeu a meta do time.
 Títulos
 Atlético Mineiro
 Campeonato Mineiro: 1970
 Campeonato Brasileiro: 1971
 Ligações externas
 Mamvs.narod.ru
 Goleiros de Minas Gerais
 Goleiros do Clube Atlético Mineiro
 Futebolistas do Democrata Futebol Clube
 Futebolistas do Esporte Clube Comercial
 Futebolistas do São José Esporte Clube
 Jogadores da Seleção Brasileira de Futebol
 Jogadores da Copa América de 1975


text:
48 Pułk Artylerii Lekkiej (48 pal) – oddział artylerii lekkiej ludowego Wojska Polskiego.
 Pułk sformowany został we wsi Różanka na podstawie rozkazu Nr 8 Naczelnego Dowództwa Wojska Polskiego z dnia 20 sierpnia 1944, w składzie 6 Brygady Artylerii Lekkiej. W grudniu 1944, w Różankach, żołnierze pułku złożyli przysięgę.
 Pułk walczył w rejonie Słonowic, Pogorzelicy, Trzebiatowa i Skrobowa. Wyróżnił się przy likwidacji przyczółka pod Dąbiem Szczecińskim, w walkach pod Wehrkirch i Särichen. Brał udział w operacji praskiej. Szlak bojowy zakończył pod Bad Schandau.
 Dowódcy pułku
 mjr Wiktor Wiszniewski — do 22 marca 1945
 mjr Iwan Olszanow
 Struktura organizacyjna
 Dowództwo i sztab
 3 x dywizjon artylerii
 2 x bateria artylerii armat
 1 x bateria artylerii haubic
 bateria parkowa
 żołnierzy – 1093 (oficerów – 150, podoficerów – 299, kanonierów – 644)
 sprzęt:
 76 mm armaty – 24
 122 mm haubice – 12
 rusznice przeciwpancerne – 12
 samochody – 108
 ciągniki – 24
 Marsze i działania bojowe
 Przypisy
 Bibliografia
 Pułki artylerii lekkiej ludowego Wojska Polskiego
 Oddziały 6 Brygady Artylerii Lekkiej


type: contracts

text:
 22.11.2007
 FI
 Euroopan unionin virallinen lehti
 L 304/53
 ETA:n SEKAKOMITEAN PÄÄTÖS
 N:o 69/2007,
 tehty 15 päivänä kesäkuuta 2007,
 yhteistyöstä muilla kuin neljän vapauden alaan kuuluvilla erityisalueilla tehdyn ETA-sopimuksen pöytäkirjan 31 muuttamisesta
 ETA:N SEKAKOMITEA, joka
 ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen tarkistamisesta tehdyllä pöytäkirjalla, jäljempänä ’sopimus’, ja erityisesti sen 86 ja 98 artiklan,
 sekä katsoo seuraavaa:
 (1)
 Sopimuksen pöytäkirjaa 31 on muutettu 8 päivänä heinäkuuta 2005 tehdyllä ETA:n sekakomitean päätöksellä N:o 107/2005 (1).
 (2)
 Sopimuspuolten yhteistyö on aiheellista laajentaa ottamalla Kulttuuri-ohjelman perustamisesta (2007–2013) 12 päivänä joulukuuta 2006 tehty Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 1855/2006/EY (2) osaksi sopimusta.
 (3)
 Sopimuksen pöytäkirjaa 31 olisi tämän vuoksi muutettava, jotta tämä laajennettu yhteistyö voidaan aloittaa 1 päivänä tammikuuta 2007,
 ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:
 1 artikla
 Lisätään sopimuksen pöytäkirjassa 31 olevan 13 artiklan 4 kohtaan luetelmakohta seuraavasti:
 ”—
 32006 D 1855: Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 1855/2006/EY, tehty 12 päivänä joulukuuta 2006, Kulttuuri-ohjelman perustamisesta (2007–2013) (EUVL L 372, 27.12.2006, s. 1).”
 2 artikla
 Tämä päätös tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun viimeinen sopimuksen 103 artiklan 1 kohdan mukainen ilmoitus on tehty ETA:n sekakomitealle (3).
 Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2007.
 3 artikla
 Tämä päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisen lehden ETA-osastossa ja ETA-täydennysosassa.
 Tehty Brysselissä 15 päivänä kesäkuuta 2007.
 ETA:n sekakomitean puolesta
 Puheenjohtaja
 Alan SEATTER
 (1) EUVL L 306, 24.11.2005, s. 45.
 (2) EUVL L 372, 27.12.2006, s. 1.
 (3) Valtiosäännön asettamista vaatimuksista ei ole ilmoitettu.


text:
Analogais dators () ir datora veids, kas izmanto elektriskās, mehāniskās, hidrauliskās vai citas fizikālās īpašības, lai modelētu problēmu, kura jāatrisina. Šajā datorā katrai matemātiskai operācijai parasti atbilst kāds fizikālais likums, kas nosaka matemātisku atkarību starp ieejas un izejas fizikālajiem lielumiem.
 Salīdzinot ar ciparu (digitālajiem) datoriem, analogie datori ir vienkāršāki, ar lielu ātrdarbību, tos viegli programmēt, tomēr to pielietošanas jomas ir šauras un rezultāti nav tik precīzi. Pārejot no viena veida uzdevumiem uz citiem, nepieciešams izmainīt datora struktūru.
 Visbiežāk sastopami ir elektriskie analogie datori. Ir arī hibrīdie datori, kuros ciparu dators apvienots ar analogo.
 Vēsture
 Pirmie analogie datori bija mehāniskie, kurus galvenokārt izmantoja astronomijā.
 Logaritmu lineālu, kuru izmantoja reizināšanai un dalīšanai, arī var uzskatīt par analogo datoru. Tas tika izgudrots 17. gadsimtā pēc logaritma jēdziena ieviešanas.
 1927. gadā Venevers Bušs (Vannevar Bush) Masačūsetsas Tehnoloģiju institūtā (MIT) izgatavoja analogo datoru, kas varēja atrisināt vienkāršus vienādojumus. 1930. gadā viņš izstrādāja "diferenciālā analizatora" prototipu, kas darbojās ar elektrodzinējiem, bet iekšā bija pilnībā mehānisks. Tas varēja risināt difenenciālvienādojumus ar integrēšanas palīdzību. 1935. gadā Bušs izveidoja otro versiju, kurā zobratus pārbīdīja elektromehāniski, un kurā instrukcijas tika nodotas ar papīra lentes palīdzību. Otrā diferenciālā analizatora masa bija 100 t. Šo mašīnu viņš patentēja.
 Mūsdienās analogos datorus gandrīz pilnībā nomainījuši ciparu datori to universāluma dēļ.
 Datori


type: legislation

text:
 1.8.2015
 SL
 Uradni list Evropske unije
 L 206/12
 IZVEDBENA UREDBA SVETA (EU) 2015/1325
 z dne 31. julija 2015
 o izvajanju člena 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu ter razveljavitvi Izvedbene uredbe (EU) 2015/513
 SVET EVROPSKE UNIJE JE –
 ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
 ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 2580/2001 z dne 27. decembra 2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu (1) in zlasti člena 2(3) Uredbe,
 ob upoštevanju naslednjega:
 (1)
 Svet je 26. marca 2015 sprejel Izvedbeno uredbo (EU) 2015/513 (2) o izvajanju člena 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001, v kateri je posodobljen seznam oseb, skupin in subjektov, za katere se uporablja Uredba (ES) št. 2580/2001 (v nadaljnjem besedilu: seznam).
 (2)
 Svet je, kjer je bilo to praktično izvedljivo, vsem osebam, skupinam in subjektom podal utemeljitev razlogov za njihovo uvrstitev na seznam.
 (3)
 Z objavo v Uradnem listu Evropske unije je Svet obvestil osebe, skupine in subjekte s seznama, da jih je sklenil obdržati na seznamu. Prav tako je Svet obvestil zadevne osebe, skupine in subjekte, da lahko od Sveta zahtevajo utemeljitev razlogov za njihovo uvrstitev na seznam, če jim taka utemeljitev še ni bila sporočena.
 (4)
 Svet je seznam pregledal, kot to zahteva člen 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001. Pri tem je upošteval pripombe, ki so mu jih predložile zadevne osebe, in posodobljene informacije, ki jih je prejel od pristojnih nacionalnih organov, o statusu posameznikov in subjektov, uvrščenih na sezname na nacionalni ravni.
 (5)
 Svet je preveril, da so pristojni organi iz člena 1(4) Skupnega stališča 2001/931/SZVP (3) sprejeli odločitve, da so vse osebe, skupine in subjekti s seznama vpleteni v teroristična dejanja v smislu člena 1(2) in (3) navedenega skupnega stališča. Svet je tudi sklenil, da bi morali za osebe, skupine in subjekte, za katere se uporabljajo členi 2, 3 in 4 Skupnega stališča 2001/931/SZVP, še naprej veljati posebni omejevalni ukrepi iz Uredbe (ES) št. 2580/2001.
 (6)
 Seznam bi bilo treba ustrezno posodobiti in Uredbo Sveta (EU) 2015/513 razveljaviti –
 SPREJEL NASLEDNJO UREDBO:
 Člen 1
 Seznam iz člena 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001 je v Prilogi k tej uredbi.
 Člen 2
 Izvedbena uredba (EU) 2015/513 se razveljavi.
 Člen 3
 Ta uredba začne veljati dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
 Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
 V Bruslju, 31. julija 2015
 Za Svet
 Predsednik
 J. ASSELBORN
 (1) UL L 344, 28.12.2001, str. 70.
 (2) Izvedbena uredba Sveta (EU) 2015/513 z dne 26. marca 2015 o izvajanju člena 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu ter razveljavitvi Izvedbene uredbe (EU) št. 790/2014 (UL L 82, 27.3.2015, str. 1).
 (3) Skupno stališče Sveta 2001/931/SZVP z dne 27. decembra 2001 o uporabi posebnih ukrepov za boj proti terorizmu (UL L 344, 28.12.2001, str. 93).
 PRILOGA
 SEZNAM OSEB, SKUPIN IN SUBJEKTOV IZ ČLENA 1
 I. OSEBE
 1.
 ABDOLLAHI Hamed (alias Mustafa Abdullahi), rojen 11.8.1960 v Iranu. Št. potnega lista: D9004878.
 2.
 AL-NASSER, Abdelkarim Hussein Mohamed, rojen v Al Ihsi (Saudova Arabija); državljan Saudove Arabije.
 3.
 AL YACOUB, Ibrahim Salih Mohammed, rojen 16.10.1966 v Tarutu (Saudova Arabija); državljan Saudove Arabije.
 4.
 ARBABSIAR Manssor (alias Mansour Arbabsiar), rojen 6. ali 15.3.1955 v Iranu; državljan Irana in Združenih držav Amerike. Št. potnega lista: C2002515 (Iran); št. potnega lista: 477845448 (ZDA). Št. nacionalne osebne izkaznice: 07442833, datum izteka veljavnosti: 15.3.2016 (vozniško dovoljenje ZDA).
 5.
 BOUYERI, Mohammed (alias Abu ZUBAIR, alias SOBIAR, alias Abu ZOUBAIR), rojen 8.3.1978 v Amsterdamu (Nizozemska) – član skupine „Hofstadgroep“.
 6.
 IZZ-AL-DIN, Hasan (alias GARBAYA, Ahmed, alias SA-ID, alias SALWWAN, Samir), Libanon, rojen leta 1963 v Libanonu; državljan Libanona.
 7.
 MOHAMMED, Khalid Shaikh (alias ALI, Salem, alias BIN KHALID, Fahd Bin Adballah, alias HENIN, Ashraf Refaat Nabith, alias WADOOD, Khalid Adbul), rojen 14.4.1965 ali 1.3.1964 v Pakistanu; št. potnega lista: 488555.
 8.
 SHAHLAI Abdul Reza (alias Abdol Reza Shala'i, alias Abd-al Reza Shalai, alias Abdorreza Shahlai, alias Abdolreza Shahla'i, alias Abdul-Reza Shahlaee, alias Hajj Yusef, alias Haji Yusif, alias Hajji Yasir, alias Hajji Yusif, alias Yusuf Abu-al-Karkh), rojen okoli leta 1957 v Iranu. Naslova: (1) Kermanshah, Iran; (2) vojaško oporišče Mehran, provinca Ilam, Iran.
 9.
 SHAKURI Ali Gholam, rojen okoli leta 1965 v Teheranu, Iran.
 10.
 SOLEIMANI Qasem (alias Ghasem Soleymani, alias Qasmi Sulayman, alias Qasem Soleymani, alias Qasem Solaimani, alias Qasem Salimani, alias Qasem Solemani, alias Qasem Sulaimani, alias Qasem Sulemani), rojen 11.3.1957 v Iranu; državljan Irana. Št. potnega lista: 008827 (iranski, diplomatski), izdan leta 1999. Naziv: generalmajor
 II. SKUPINE IN SUBJEKTI
 1.
 „Abu Nidal Organisation“ (Organizacija Abu Nidal) – „ANO“ (alias „Fatah Revolutionary Council“ (Revolucionarni svet Fataha), alias „Arab Revolutionary Brigades“ (Arabske revolucionarne brigade), alias „Black September“ (Črni september), alias „Revolutionary Organisation of Socialist Muslims“ (Revolucionarna organizacija socialističnih muslimanov)).
 2.
 „Al-Aqsa Martyr's Brigade“ (Brigada mučenikov Al Akse).
 3.
 „Al-Aksa e.V.“
 4.
 „Babbar Khalsa“.
 5.
 „Communist Party of the Philippines“ (Komunistična stranka Filipinov), vključno z „New Peoples Army“ (Nova ljudska vojska) – „NPA“, Filipini.
 6.
 „Gama'a al-Islamiyya“ (alias „Al-Gama'a al-Islamiyya“); „Islamic Group“ (Islamistična skupina) – „IG“.
 7.
 „İslami Büyük Doğu Akıncılar Cephesi“ – „IBDA-C“ („Great Islamic Eastern Warriors Front“ (Fronta islamskih bojevnikov velikega vzhoda)).
 8.
 „Hamas“, vključno s „Hamas-Izz al-Din al-Qassem“.
 9.
 „Hizballah Military Wing“ (vojaško krilo Hezbolaha) (alias „Hezbollah Military Wing“, alias „Hizbullah Military Wing“, alias „Hizbollah Military Wing“, alias „Hezballah Military Wing“, alias „Hisbollah Military Wing“, alias „Hizbu'llah Military Wing“, alias „Hizb Allah Military Wing“, alias „Jihad Council“ (in vse enote, ki mu poročajo, vključno s službo za zunanjo varnost).
 10.
 „Hizbul Mudjahideen“ – „HM“.
 11.
 „Hofstadgroep“.
 12.
 „International Sikh Youth Federation“ – „ISYF“ (Mednarodna federacija sikhovske mladine).
 13.
 „Khalistan Zindabad Force“ (Skupina Kalistan Zindabad) – „KZF“.
 14.
 „Kurdistan Workers' Party“ (Delavska stranka Kurdistana) – „PKK“ (alias „KADEK“, alias „KONGRA-GEL“).
 15.
 „Liberation Tigers of Tamil Eelam“ (Osvobodilni tigri tamilskega Eelama) – „LTTE“.
 16.
 „Ejército de Liberación Nacional“ („National Liberation Army“ (Nacionalna osvobodilna vojska)).
 17.
 „Palestinian Islamic Jihad“ (Palestinski islamski džihad) – „PIJ“.
 18.
 „Popular Front for the Liberation of Palestine“ (Ljudska fronta za osvoboditev Palestine) – „PFLP“.
 19.
 „Popular Front for the Liberation of Palestine – General Command“ (Ljudska fronta za osvoboditev Palestine – splošno poveljstvo), alias „PFLP – General Command“ (PFLP – splošno poveljstvo)).
 20.
 „Fuerzas armadas revolucionarias de Colombia“ – „FARC“ („Revolutionary Armed Forces of Colombia“ (Oborožene revolucionarne sile Kolumbije)).
 21.
 „Devrimci Halk Kurtuluș Partisi-Cephesi“ – „DHKP/C“ (alias „Devrimci Sol“ („Revolutionary Left“ (Revolucionarna levica)), alias „Dev Sol“) („Revolutionary People's Liberation Army/Front/Party“ (Revolucionarna ljudska osvobodilna vojska/fronta/stranka)).
 22.
 „Sendero Luminoso“ – „SL“ („Shining Path“ (Sijoča pot)).
 23.
 „Teyrbazen Azadiya Kurdistan“ – „TAK“ (alias „Kurdistan Freedom Falcons“, alias „Kurdistan Freedom Hawks“ (Kurdistanski sokoli svobode)).


text:
2017. évi LXI. törvény egyes törvényeknek az üzleti környezet jogi versenyképességének növelése érdekében szükséges módosításáról - Törvények és országgyűlési határozatok
 1. Az ügyvédekről szóló 1998. évi XI. törvény módosítása
 4. A cégnyilvánosságról, a bírósági cégeljárásról és a végelszámolásról szóló 2006. évi V. törvény módosítása
 5. A tőkeegyesítő társaságok határokon átnyúló egyesüléséről szóló 2007. évi CXL. törvény módosítása
 6. A Polgári Törvénykönyvről szóló 2013. évi V. törvény módosítása
 7. A Polgári Törvénykönyvről szóló 2013. évi V. törvény hatálybalépésével összefüggő átmeneti és felhatalmazó rendelkezésekről szóló 2013. évi CLXXVII. törvény módosítása
 8. A bizalmi vagyonkezelőkről és tevékenységük szabályairól szóló 2014. évi XV. törvény módosítása
 1. melléklet a 2017. évi LXI. törvényhez
 egyes törvényeknek az üzleti környezet jogi versenyképességének növelése érdekében szükséges módosításáról *
 1. § (1) Az ügyvédekről szóló 1998. évi XI. törvény (a továbbiakban: Ütv.) 5. § (3) bekezdése a következő k) ponttal egészül ki:
 „k) bizalmi vagyonkezelési tevékenység.”
 (2) Az Ütv. 5. §-a a következő (5) bekezdéssel egészül ki:
 „(5) Bizalmi vagyonkezelési tevékenység és egyéb ügyvédi tevékenység ugyanazon ügyfél számára egyidejűleg nem végezhető, kivéve, ha a megbízott ügyvédi iroda, a megbízást az ügyvédi iroda különböző tagjai látják el, és az ügyfél ehhez írásban kifejezetten hozzájárul.”
 2. § Az ingatlan-nyilvántartásról szóló 1997. évi CXLI. törvény 50. § (1a) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
 „(1a) A bizalmi vagyonkezelési jogviszony alapján fennálló vagy létrejövő, kezelt vagyonba kerülő ingatlanra vonatkozó tulajdonjog-bejegyzéssel egyidejűleg a 17. § (1) bekezdés 28. pontja szerinti tényt - külön erre irányuló kérelem nélkül is - fel kell jegyezni.”
 3. § (1) A bírósági végrehajtásról szóló 1994. évi LIII. törvény (a továbbiakban: Vht.) 32. § (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
 „(1) A bíróság, illetőleg a végrehajtható okiratot kiállító szerv a végrehajtható okirat másolatát - a 10. § c)-g) pontjában említett végrehajtható okirat kivételével - elektronikus úton megküldi a Kar hivatali szervének. A közjegyző a végrehajtható okirat - a 10. § b) pontjában említett végrehajtható okirat esetén kizárólag a végrehajtási záradék - másolatát a Magyar Országos Közjegyzői Kamara (a továbbiakban: MOKK) számítástechnikai rendszerén keresztül küldi meg elektronikus úton a Kar hivatali szervének. Az ügyelosztás szabályaira figyelemmel a Kar hivatali szerve tájékoztatása alapján a bíróság, illetőleg a végrehajtható okiratot kiállító szerv a végrehajtható okiratot - a 10. § c)-g) pontjaiban említett végrehajtható okiratok kivételével - közvetlenül megküldi az adós lakóhelye, illetőleg székhelye szerinti végrehajtónak és a végrehajtást kérőnek.”
 (2) A Vht. 32. § (3) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
 „(3) A végrehajtást kérő kérelmére az egyik adóstárssal szemben elrendelt végrehajtás foganatosítására az (1) vagy a (2) bekezdés szerint illetékes végrehajtó részére kell megküldeni az egyetemlegesen felelős többi adóstárssal, a zálogkötelezettel és a kezessel szemben kiállított végrehajtható okiratot is.”
 4. § A Vht. 33. § (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
 „(1) Ha a végrehajtás foganatosítását megkezdő végrehajtó (a továbbiakban: ügygazda végrehajtó) székhelye szerinti fővároson, illetőleg megyén (a továbbiakban együtt: megye) kívül válik szükségessé helyszíni eljárási cselekmény foganatosítása, az ügygazda végrehajtó megküldi a végrehajtható okirat másolatát és a szükséges iratokat elektronikus úton a Kar hivatali szervének, amely továbbítja az ügyelosztás szabályaira figyelemmel az eljárási cselekmény foganatosításának helye szerint illetékes azon végrehajtónak (232., 255/A. §) vagy a végrehajtói iroda azon végrehajtó tagjának, akinek a székhelye a cselekmény foganatosításának helye szerinti megyében van (a továbbiakban: megkeresett végrehajtó).”
 5. § A Vht. 115. § (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
 „(1) A végrehajtó a lefoglalt ingóság értékesítése iránt a foglalást, illetve a vízi, légi jármű lajstromának, valamint a zálogjogi és hitelbiztosítéki nyilvántartás adatainak beszerzését [84. § (4) bekezdés, 103/A-103/B. §] követő 30 nap eltelte után haladéktalanul intézkedik. Ha az ingóság a közfoglalkoztatáshoz nyújtható támogatásokról szóló kormányrendeletben meghatározott közfoglalkoztatási program keretében beszerzett és használt ingóság, akkor a becsértékének megállapítása iránt csak a támogatási időszak befejezése után lehet intézkedni.”
 6. § A Vht. 139. §-a a következő (4) bekezdéssel egészül ki:
 „(4) Ha az ingatlan a közfoglalkoztatáshoz nyújtható támogatásokról szóló kormányrendeletben meghatározott közfoglalkoztatási programban használt ingatlan, becsértékének megállapítása iránt csak a támogatási időszak befejezése után lehet intézkedni.”
 7. § A Vht. 240/A. §-a a következő (7) bekezdéssel egészül ki:
 „(7) A Kar hivatali szervének vezetője jóváhagyásával az állandó helyettes és az újonnan kinevezett önálló bírósági végrehajtó a végrehajtási ügyek átadása során megállapodhatnak úgy is, hogy a folyamatban lévő végrehajtási ügyeket az állandó helyettes foganatosítja, az újonnan kinevezett önálló bírósági végrehajtó csak a kinevezését követően elrendelt végrehajtási ügyekben jár el.”
 8. § A Vht. 241. § (5) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
 „(5) Helyszíni eljárási cselekményt a végrehajtójelölt akkor végezhet, ha a végrehajtói szakvizsgát letette. Végrehajtói kézbesítést a végrehajtójelölt akkor végezhet, ha a végrehajtó-jelölti kézbesítési vizsgát letette.”
 9. § (1) A Vht. 243. § (2) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
 „(2) A végrehajtó a kinevezését követő 90 napon belül köteles bejelenteni az állandó helyettesét a Kar hivatali szervének, és azzal egyidejűleg be kell nyújtania az állandó helyettese és közte létrejött, az állandó helyettesítésre vonatkozó megállapodást.”
 (2) A Vht. 243. § (4) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
 „(4) Állandó helyettes bármely végrehajtó lehet. Az állandó helyettes új állandó helyettes bejelentéséig köteles ellátni helyettesítési feladatait. Amennyiben az állandó helyettes a helyettesi feladatainak ellátásában akadályozva van, nem látja el vagy arról lemondott, a Kar hivatali szervének vezetője a helyettesi feladatok ellátására a Kar elnökségével történő egyeztetést követően állandó helyettest nevez ki. A végrehajtó kettőnél több állandó helyettességet nem vállalhat.”
 10. § A Vht. a következő 306/Z. §-sal egészül ki:
 „306/Z. § (1) E törvénynek az egyes törvényeknek az üzleti környezet jogi versenyképességének növelése érdekében szükséges módosításáról szóló 2017. évi LXI. törvénnyel (a továbbiakban e §-ban: Módtv.7.) megállapított 132/F. § (6) bekezdését, 145/B. §-át, 158. § (5) bekezdését a Módtv.7. hatálybalépésekor folyamatban lévő végrehajtási eljárásokban is alkalmazni kell azzal, hogy a Módtv.7. hatálybalépését követően a Módtv.7.-vel megállapított rendelkezéseknek megfelelően kerülnek a soron következő árverések kitűzésre.
 (2) E törvénynek a Módtv.7.-vel megállapított 240/A. § (7) bekezdését a Módtv.7. hatálybalépését követően újonnan kinevezett kerülő önálló bírósági végrehajtók vonatkozásában kell alkalmazni.
 (3) E törvénynek a Módtv.7.-vel megállapított 115. § (1) bekezdését, 139. § (4) bekezdését a Módtv.7. hatálybalépését követően indult végrehajtási eljárásokban kell alkalmazni.”
 11. § Hatályát veszti a Vht.
 a) 47. § (2) bekezdésében az „a bizalmi vagyonkezelő vállalkozások és a bizalmi vagyonkezelési jogviszonyok nyilvántartását vezető hivatalt,”,
 b) 79/G. § (1) bekezdésében a „,továbbá az adós által bizalmi vagyonkezelőre ruházott kezelt vagyonok, vagy bizalmi vagyonkezelővel szembeni kedvezményezettkénti juttatáshoz való jogának”,
 c) 132/A. § (3)-(5) bekezdése,
 d) 132/F. § (6) bekezdésében, 145/B. §-ában az „az utolsó vételi ajánlat megtételét követő ötödik perc végéig”,
 e) 158. § (5) bekezdésében az „az utolsó átvételi ajánlat megtételét követő ötödik perc végéig” szöveg.
 12. § A cégnyilvánosságról, a bírósági cégeljárásról és a végelszámolásról szóló 2006. évi V. törvény (a továbbiakban: Ctv.) 5. §-a a következő f) ponttal egészül ki:
 [A cég nevét (rövidített nevét)]
 „f) határokon átnyúló egyesülés céljára létrejövő cég esetén „egyesülés céljára alapított” („e.a.”)”
 (toldattal kell használni.)
 13. § A Ctv. 30. §-a következő (5b) bekezdéssel egészül ki:
 „(5b) Ha a cég jegyzett tőkéjének emelése során a pénzbeli vagyoni hozzájárulás rendelkezésre bocsátására sor kerülhet a jegyzett tőke emeléséről hozott határozatban meghatározott feltételek szerint harmadik személynek történő fizetéssel is, a változásbejegyzési kérelemhez ügyvéd által ellenjegyzett vagy közjegyző által közokiratba foglalt vezető tisztségviselői nyilatkozatot kell csatolni a változás bejegyzéséhez szükséges pénzbeli vagyoni hozzájárulás megfizetésének megtörténtéről.”
 14. § (1) A Ctv. 50. § (2) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
 „(2) A változásbejegyzési kérelem elbírálására - a (2a) és (2b) bekezdésben foglalt eltérésekkel - egységesen a 46. §-ban meghatározott ügyintézési határidők vonatkoznak.”
 (2) A Ctv. 50. §-a a következő (2a) és (2b) bekezdéssel egészül ki:
 „(2a) Nyilvánosan működő részvénytársaságra vonatkozó kérelem esetén a hiánypótlási határidő legfeljebb negyvenöt nap lehet.
 (2b) Ha a nyilvánosan működő részvénytársaság vagy a zártkörűen működő részvénytársaság a működési formája megváltoztatásának elhatározását és annak az 52. § (1) bekezdése szerinti bejelentését követően kizárólag a jegyzett tőkéjének emeléséről nyújt be változásbejegyzési kérelmet, a cégbíróság a kérelemről a kérelem érkezésétől számított három munkanapon belül határoz. A kérelem vagy a kérelemhez csatolt okiratok bármely hibája vagy hiányossága esetén a cégbíróság a kérelmet hiánypótlási eljárás lefolytatása nélkül elutasítja. Elutasítás esetén a cég a kérelmét a 45. § (5) bekezdése alkalmazásával ismételten benyújthatja. Ha a kérelem szerinti változás bejegyzésére vagy a kérelem elutasítására a kérelem érkezésétől számított három munkanapon belül nem kerül sor, a határidő leteltét követő munkanapon a változásbejegyzés - a kérelem alapján előszerkesztett adatok szerinti tartalommal - a törvény erejénél fogva, automatikus bejegyzéssel megtörténik.”
 15. § A Ctv. 61/A. §-a a következő (3) bekezdéssel egészül ki:
 „(3) Ha a zálogjogosult zálogjogosulti bizományost jelölt ki, a cégjegyzékben a zálogjogosulti bizományost kell feltüntetni a zálogjogosulti bizományos minőségének megjelölése mellett. Ha a zálogjogosult adatait a cégjegyzék már tartalmazza, a zálogjogosulti bizományos bejegyzésével egyidejűleg törölni kell azon zálogjogosultra vonatkozó adatokat, akinek a javára a zálogjogosulti bizományos eljár.”
 16. § A Ctv. 1-3. számú melléklete az 1. melléklet szerint módosul.
 17. § A Ctv.
 a) 27. § (3) bekezdés c) pontjában a „zálogjogosult nevét (cégnevét), lakóhelyét (székhelyét), cégjegyzékszámát (nyilvántartási számát)” szövegrész helyébe a „zálogjogosult (zálogjogosulti bizományos) nevét (cégnevét), lakóhelyét (székhelyét), cégjegyzékszámát (nyilvántartási számát), zálogjogosulti bizományos esetén e minőségét” szöveg,
 b) 30. § (5) bekezdésében a „rendelkezésre bocsátott pénzbeli hozzájárulás összegét” szövegrész helyébe a „rendelkezésre bocsátott, a pénzforgalmi számla megnyitásáig a cég működése során fel nem használt pénzbeli vagyoni hozzájárulás összegét” szöveg,
 c) 52. § (1) bekezdésében az „és db) alpontjaiban” szövegrész helyébe az „alpontjában” szöveg,
 d) 52. § (3) bekezdésében a „bejegyzés napja a 2. számú melléklet” szövegrész helyébe a „változás időpontja a 2. számú melléklet” szöveg
 18. § Hatályát veszti a Ctv. 52. § (3) bekezdésében az „és db)” szövegrész.
 19. § A tőkeegyesítő társaságok határokon átnyúló egyesüléséről szóló 2007. évi CXL. törvény (a továbbiakban: Tetv.) 9. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
 „9. § (1) Ha az egyesülés egy olyan társaságba történő beolvadás útján történik, amely rendelkezik az összes olyan részesedéssel és az összes egyéb értékpapírral a beolvadó társaságban, amely a legfőbb szerv ülésén szavazati jogot biztosít, akkor a 3. § (1) bekezdés a), b) és d) pontja, valamint a 4. § (2)-(5) bekezdése nem alkalmazandó, és a beolvadó társaságok legfőbb szerveinek az egyesülési szerződés elfogadásáról nem kell szavaznia.
 (2) Ha az egyesülés egy olyan társaságba történő beolvadás útján történik, amelynél az átvevő társaság rendelkezik a beolvadó társaság részvényeinek, illetve szavazati jogot biztosító egyéb értékpapírjainak legalább 90%-ával, az egyes jogi személyek átalakulásáról, egyesüléséről, szétválásáról szóló 2013. évi CLXXVI. törvény (a továbbiakban: Átv.) 24. § (6) bekezdése alkalmazható akkor is, ha az átvevő társaság nem részvénytársaság.”
 20. § A Tetv. a 13. §-t követően a következő alcímmel egészül ki:
 „A határokon átnyúló egyesülés céljára létrejövő magyarországi székhelyű társaságokra vonatkozó különös szabályok
 13/A. § (1) Határokon átnyúló egyesülésben átvevő társaságként való részvétel céljára is alapítható magyarországi székhellyel tőkeegyesítő társaság (ezen alcím alkalmazásában a továbbiakban: átvevő társaság).
 (4) Az átvevő társaság pénzforgalmi számlát nem nyit. A pénzbeli vagyoni hozzájárulás befizetésének igazolásáról ügyvéd által ellenjegyzett vagy közjegyzői okiratba foglalt - (3) bekezdés szerinti - képviselő általi nyilatkozatot kell a cégbejegyzési kérelemhez csatolni.
 (5) Az átvevő társaság cégbejegyzési eljárása során az állami adó- és vámhatóság az adószám kiadásának feltételeit megvizsgálja, az adózás rendjéről szóló 2003. évi XCII. törvény (a továbbiakban: Art.) 24/C. §-ában foglaltak szerint jár el, azonban az átvevő társaság számára adószámot nem állapít meg. Ha az állami adó- és vámhatóság arról értesíti a cégbíróságot, hogy az adószám megállapításának akadálya nem merült fel, az adószám kiadásának elmaradása az átvevő társaság cégnyilvántartásba való bejegyzését nem akadályozza. Ha az állami adó- és vámhatóság arról értesíti a cégbíróságot, hogy az adószám kiadásának megtagadását megalapozó akadályt állapított meg, a cégbíróság a Ctv. 44/A. §-a szerint jár el.
 13/B. § (1) Az átvevő társaság az egyesülés napjáig, vagy a 13/D. § (4) bekezdése szerinti változás bejegyzéséig harmadik személyekkel polgári jogi jogviszonyt nem létesíthet, kötelezettséget nem vállalhat, jogokat nem szerezhet és az átvevő társaság, illetve a képviseletét ellátó személy kizárólag az egyesülés megvalósulása érdekében hozhat döntést, illetve járhat el.
 13/C. § (1) Az átvevő társaság egyesülése során a Ptk. 3:40. § c) pontja és a 3:101. § (2) bekezdés e) pontja szerinti korlátozás nem alkalmazandó.
 13/D. § (1) Ha az egyesülés bejegyzésére az átvevő társaság cégjegyzékbe történő bejegyzésétől számított egy éven belül nem kerül sor - kivéve a (4) bekezdés szerinti esetet -, az átvevő társaságot a cégbíróság automatikusan meghozott végzéssel - e törvényre való hivatkozással - jogutód nélkül hivatalból törli a cégjegyzékből. Az átvevő társaság törlése esetén a társaság jogviszonyainak lezárására a Ptk. 3:101. § (4) és (5) bekezdésében foglalt szabályokat kell alkalmazni azzal, hogy a vezető tisztségviselőt terhelő kötelezettség és felelősség az átvevő társaság bejegyzett képviselőjét terheli.
 (3) Beolvadás esetén a továbbműködő átvevő, összeolvadás esetén a jogutód társaság (e § alkalmazásában a továbbiakban együtt: jogutód) az egyesüléstől a cégformájára irányadó általános szabályok szerint működik tovább azzal, hogy az egyesülés bejegyzésétől számított nyolc napon belül a jogutód vezető tisztségviselője köteles pénzforgalmi számlát nyitni és az alapításkor rendelkezdésre bocsátott pénzbeli hozzájárulás összegét is a számlára befizetni. Az egyesülés bejegyzésére irányuló változásbejegyzési eljárás során - a Ctv. 57. § (1a) bekezdése szerinti tájékoztatással együtt - a jogutód társaság részére az állami adó- és vámhatóság adószámot állapít meg azzal, hogy az adószám kiadását követően az Art. 24/D. § szerint jár el. A jogutód társaság az egyesülés bejegyzésével statisztikai számjelet kap.
 (4) Az (1) bekezdés szerinti határidő letelte előtt az átvevő társaság változásbejegyzési kérelemmel kezdeményezheti a cégformájára irányadó általános szabályok szerinti továbbműködését. A változásbejegyzési kérelemben és annak mellékletét képező - a változásokkal egységes szerkezetbe foglalt - létesítő okiratban meg kell jelölni a társaság vezető tisztségviselőjét és képviselőjét. A változás bejegyzésére csak azt követően kerülhet sor, hogy az állami adó- és vámhatóság - a cégbejegyzésre vonatkozó rendelkezések alkalmazásával - a társaság részére adószámot, a Központi Statisztikai Hivatal pedig statisztikai számjelet állapít meg. A cég pénzforgalmi számlájára a (3) bekezdés rendelkezéseit kell megfelelően alkalmazni. (5) A jogutód társaság üzleti éve az egyesülés napjával kezdődik. A (4) bekezdés szerinti esetben a társaság üzleti éve a változásbejegyzési kérelem cégbírósági bejegyzésének napjával kezdődik. Az átvevő társaság az alapítás és az egyesülés, illetve a változásbejegyzés időpontja közötti időszakban felmerült gazdasági eseményeket a társaság az egyesülés, illetve a változásbejegyzés napjával számolja el nyilvántartásaiban.”
 21. § A Tetv. „Záró rendelkezések” alcíme a következő 14/A. §-sal egészül ki:
 „14/A. § E törvénynek az egyes törvényeknek az üzleti környezet jogi versenyképességének növelése érdekében szükséges módosításáról szóló 2017. évi LXI. törvénnyel (a továbbiakban: Módtv.) megállapított 13/A-13/D. §-át a Módtv. hatálybalépését követően benyújtott cégbejegyzési kérelmek esetében kell alkalmazni.”
 22. § A Polgári Törvénykönyvről szóló 2013. évi V. törvény (a továbbiakban: Ptk.) 6:311. §-a a következő (5) bekezdéssel egészül ki:
 „(5) A kedvezményezetti jogosultság megszűnik, ha a kedvezményezett a szerződésben meghatározottaktól eltérő jogcímen érvényesít igényt a kezelt vagyonnal szemben.”
 23. § A Ptk. 6:325. §-a a következő (4) bekezdéssel egészül ki:
 „(4) A vagyonrendelő a halála vagy jogutód nélküli megszűnése esetére a szerződésben kijelölheti a vagyonrendelőt megillető jogok gyakorlására jogosult és a vagyonrendelőt terhelő kötelezettségek teljesítésére köteles személyt. A kijelölésnek a vagyonkezelőhöz intézett nyilatkozattal történő elfogadása esetén a kijelölt személyt a vagyonrendelő jogai és kötelezettségei illetik meg, illetve terhelik abban a körben, amelyben a szerződés e jogait és kötelezettségeit nem korlátozta.”
 24. § A Ptk. 6:326. § (1) bekezdése a következő e) ponttal egészül ki:
 (A bizalmi vagyonkezelés megszűnik, ha)
 „e) a vagyonrendelő a határozatlan időre kötött szerződést - annak eltérő rendelkezése hiányában - felmondja.”
 25. § A Ptk. 6:329. § (2) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
 „(2) Végrendelettel alapított bizalmi vagyonkezelési jogviszony a vagyonkezelővé való kijelölésnek a vagyonkezelő által a végrendeletben meghatározott tartalommal történő elfogadásával a vagyonrendelő halálának időpontjára visszamenő hatállyal jön létre.”
 26. § A Ptk. 7:80. § (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
 „(1) A kötelesrész alapja a hagyaték tiszta értéke, valamint az örökhagyó által élők között bárkinek juttatott ingyenes adományok juttatáskori tiszta értéke, ideértve az örökhagyó által bizalmi vagyonkezelésbe adott vagyon értékét is (a továbbiakban: ingyenes adomány).”
 27. § A Ptk. 7:96. §-a a következő (5) bekezdéssel egészül ki:
 „(5) Végrendelettel alapított bizalmi vagyonkezelési jogviszony esetén a bizalmi vagyonkezelő a hagyatéki tartozásokért a kezelt vagyonnal úgy felel, mintha dologi hagyományban részesült volna.”
 28. § A Polgári Törvénykönyvről szóló 2013. évi V. törvény hatálybalépésével összefüggő átmeneti és felhatalmazó rendelkezésekről szóló 2013. évi CLXXVII. törvény 5. alcíme a következő 12/A. §-sal egészül ki:
 „12/A. § A korlátolt felelősségű társaság és a zártkörűen működő részvénytársaság a jegyzett tőkéjének felemelése során - kivéve a zártkörűen működő társaság működési formájának megváltoztatásához kapcsolódó tőkeemelést - a pénzbeli vagyoni hozzájárulás társaság részére történő rendelkezésre bocsátásának minősül az is, ha a pénzbeli hozzájárulás teljesítését vállaló személy a befizetni vállalt pénzbeli vagyoni hozzájárulást a jegyzett tőke emeléséről hozott határozatban meghatározott feltételek szerint a társaságot terhelő fizetési kötelezettség teljesítéseként harmadik személynek fizeti meg. E rendelkezés nem alkalmazható, ha a cégjegyzék adata szerint a társaság ellen csődeljárás, felszámolási eljárás, kényszertörlési eljárás vagy végrehajtás folyik, továbbá, ha a társaságot jogerősen megszűntnek nyilvánították.”
 29. § A bizalmi vagyonkezelőkről és tevékenységük szabályairól szóló 2014. évi XV. törvény (a továbbiakban: Bvktv.) 2. § 2. pont c) alpontja helyébe a következő rendelkezés lép, és a pont a következő d) alponttal egészül ki:
 vezető állású személy:)
 „c) ügyvédi iroda esetén az irodavezető, illetve a szervezeti képviseletet ellátó személy, valamint
 d) akit a létesítő okirat vagy a működésre vonatkozó belső szabályzat ilyenként határoz meg.”
 30. § A Bvktv. 3. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
 „3. § (1) Üzletszerű bizalmi vagyonkezelési tevékenységet végez az a bizalmi vagyonkezelő, aki legalább két bizalmi vagyonkezelési jogviszony alapján végzi tevékenységét. Üzletszerű bizalmi vagyonkezelési tevékenység a hivatal által kibocsátott engedély (a továbbiakban: engedély) birtokában végezhető.
 (4) A bizalmi vagyonkezelő vállalkozás tagja (tulajdonosa) nem folytathat üzletszerű és nem üzletszerű bizalmi vagyonkezelési tevékenységet.”
 31. § (1) A Bvktv. 4. §-a a következő (3a) bekezdéssel egészül ki:
 „(3a) A jó üzleti hírnév fennállásának megállapítása érdekében a hivatal megkeresésére az állami adó- és vámhatóság a kérelmezőre, annak tagjára, valamint vezető állású személyére vonatkozóan a jó üzleti hírnevet befolyásoló, az állami adó- és vámhatóság rendelkezésére álló információ átadása érdekében adatot szolgáltat. A hivatal az adatokat az eljárás jogerős lezárásáig kezelheti.”
 (2) A Bvktv. 4. § (4) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
 „(4) A jó üzleti hírnév bizonyításának sikertelenségét a hivatalnak határozattal kell megállapítania. Jó üzleti hírnévvel rendelkezik az,
 b) akinek üzleti kapcsolatrendszere és tulajdonosi szerkezete átlátható.”
 32. § (1) A Bvktv. 6. § b) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
 (A bizalmi vagyonkezelő vállalkozás köteles honlapot fenntartani és azon közzétenni)
 „b) cégjegyzékszámát vagy ügyvédi kamarai nyilvántartási számát,”
 (2) A Bvktv. 6. § e) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
 „e) számviteli törvény szerinti beszámolóját,”
 33. § (1) A Bvktv. 10. § (2) bekezdés j) és k) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
 (A kérelemhez mellékelni kell)
 „j) a pénzmosásról és a terrorizmus finanszírozása megelőzéséről és megakadályozásáról, valamint az Európai Unió és az ENSZ Biztonsági Tanácsa által elrendelt pénzügyi és vagyoni korlátozó intézkedések végrehajtásáról szóló törvények szerinti szabályzatának elfogadásáról tett nyilatkozatot,
 k) a kérelmező pénz- és értékkezelési szabályzatát,”
 (2) A Bvktv. 10. § (2) bekezdés n) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
 „n) ügyvédi iroda esetén az ügyvédi irodák nyilvántartásába való felvételről szóló igazolást,”
 (3) A Bvktv. 10. § (2) bekezdés q) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
 „q) a kérelmező vezető állású személyének, természetes személy tagjának, munkavállalójának hatósági erkölcsi bizonyítványát annak igazolására, hogy velük szemben a 4. § (1) bekezdés a) pontja, illetve b) pontja szerinti kizáró okok nem állnak fenn,”
 34. § Bvktv. 11. §-a a következő (3)-(5) bekezdéssel egészül ki:
 „(3) Ha a bizalmi vagyonkezelő vállalkozás nem csatolta a 10. § (2) bekezdés q) pontja szerinti hatósági erkölcsi bizonyítványt, a hivatal a bűnügyi nyilvántartó szervtől a bűnügyi nyilvántartási rendszerről, az Európai Unió tagállamainak bíróságai által magyar állampolgárokkal szemben hozott ítéletek nyilvántartásáról, valamint a bűnügyi és rendészeti biometrikus adatok nyilvántartásáról szóló 2009. évi XLVII. törvény (a továbbiakban: Bnytv.) 69. § (2) bekezdésében foglalt adatok megadásával a Bnytv. 71. § (2) bekezdése szerinti adatigényléssel vizsgálja meg azt, hogy felmerül-e a kérelmező vezető állású személyére, természetes személy tagjára, munkavállalójára vonatkozó, a 4. § (1) bekezdés a) pontja, illetve b) pontja szerinti kizáró okot megalapozó adat.
 (4) A hivatal a 3. § (3) bekezdés e) pontja szerinti igazolást az állami adóhatóságtól közvetlenül szerzi be.
 (5) A hivatal a bizalmi vagyonkezelő vállalkozás engedélyezési eljárásával összefüggésben felmerült adótitkot megismerheti és kezelheti.”
 35. § A Bvktv. 6. alcíme a következő 11/A. §-sal egészül ki:
 „11/A. § A hivatal engedélyezési eljárása esetén az ügyintézési határidő 9 hónap.”
 36. § A Bvktv. 13. § (3) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
 „(3) A nyilvántartás tartalmazza:
 b) a bizalmi vagyonkezelő vállalkozás tevékenység-végzési engedélyét kiadó határozat jogerőre emelkedésének napját,
 c) az engedély visszavonását elrendelő határozat jogerőre emelkedésének a napját,
 d) a nyilvántartásba vétel feltételeinek vizsgálatával összefüggő - 31. § (1) bekezdése szerinti - körülményeket.”
 37. § A Bvktv. IV. Fejezete a következő 18/A. §-sal egészül ki:
 „18/A. § (1) A nem üzletszerűen eljáró bizalmi vagyonkezelő által kötött bizalmi vagyonkezelési szerződést közjegyzői okiratba vagy ügyvéd által ellenjegyzett magánokiratba kell foglalni.
 a) meg kell felelnie a nemzeti vagyonról szóló törvényben meghatározott átlátható szervezetre vonatkozó előírásoknak, valamint
 b) tagja (tulajdonosa), a társasági adóról és az osztalékadóról szóló törvény szerinti kapcsolt vállalkozása, vezető állású személye és ezeknek a Ptk. szerinti hozzátartozója nem végezhet bizalmi vagyonkezelési tevékenységet.”
 38. § A Bvktv. 20. § (3) bekezdése a következő c) ponttal egészül ki:
 (A bejelentéshez mellékelni kell)
 „c) a pénzmosásról és a terrorizmus finanszírozása megelőzéséről és megakadályozásáról, valamint az Európai Unió és az ENSZ Biztonsági Tanácsa által elrendelt pénzügyi és vagyoni korlátozó intézkedések végrehajtásáról szóló törvények szerinti szabályzatának elfogadásáról tett nyilatkozatot.”
 39. § A Bvktv. 21. §-a a következő (1a) bekezdéssel egészül ki:
 „(1a) A hivatal nyilvántartásba vételi eljárása esetén az ügyintézési határidő 60 nap.”
 40. § A Bvktv. 22. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
 „22. § (1) A hivatal a bizalmi vagyonkezelési szerződések alapján átruházott kezelt vagyonokra vonatkozó adatok felkutathatósága céljából nyilvántartást vezet a nem üzletszerűen eljáró bizalmi vagyonkezelőkről, a velük szerződő vagyonrendelőkről és a közöttük létrejött szerződésben meghatározott kedvezményezettekről, valamint a bizalmi vagyonkezelési jogviszonyokról.
 a) a 20. § (1) és (2) bekezdésében foglalt adatokat,
 (3) A nyilvántartás a (2) bekezdésben foglaltakon túlmenően semmilyen jog vagy tény fennállását nem tanúsítja vagy bizonyítja. A bizalmi vagyonkezelési szerződés valósággal egyezőségéért, a bejelentésben szereplő adatok helyességéért a bejelentő felel.”
 41. § A Bvktv. V. Fejezete helyébe a következő fejezet lép:
 A BIZALMI VAGYONKEZELÉSI TEVÉKENYSÉG VÉGZÉSE FELTÉTELEINEK VALÓ MEGFELELÉS VIZSGÁLATA
 17. A vizsgálat általános szabályai
 31. § (1) A hivatal a Ket. hatósági ellenőrzésre vonatkozó szabályai szerint vizsgálja, hogy a nyilvántartásba vétel feltételei megvalósulnak-e
 (3) A hivatal visszavonja az engedélyt, vagy törli a nyilvántartásból a bizalmi vagyonkezelési jogviszonyt, ha az engedély kiadásához vagy a nyilvántartásba vételhez szükséges feltételek már nem állnak fenn.”
 18. Az engedélyezési feltételek fennállásának vizsgálata
 32. § (1) A bizalmi vagyonkezelő vállalkozás évente - felhívás nélkül, legkésőbb az adott év július 30. napjáig - köteles igazolni a hivatalnak, hogy az engedélykiadás feltételei fennállnak. Ennek érdekében megküldi a hivatalnak az engedélykiadási kérelemhez csatolandó - az ismételt igazolás benyújtásától számított harminc napnál nem régebbi - okiratokat, valamint a bizalmi vagyonkezelő vállalkozás könyvvizsgáló által ellenőrzött számviteli törvény szerinti beszámolóját.
 (2) Ha a bizalmi vagyonkezelő vállalkozás által benyújtandó mellékletek - ide nem értve a számviteli törvény szerinti beszámoló - tartalma nem változott, erről elegendő nyilatkozatot tenni.
 33. § A hivatal indokolt esetben a 32. § (1) bekezdése szerinti tartalmú, illetve a hivatal által meghatározott egyéb, a vizsgálat ellátásához szükséges adatokat tartalmazó rendkívüli adatszolgáltatásra kötelezheti a bizalmi vagyonkezelő vállalkozást.
 34. § Ha a bizalmi vagyonkezelő vállalkozás a hivatal felhívása ellenére sem tudja megfelelően igazolni azt, hogy az engedély kiadásának feltételei továbbra is fennállnak, a hivatal a bizalmi vagyonkezelő vállalkozás engedélyét visszavonja.
 35. § A hivatal e cím szerinti vizsgálata nem minősül a bizalmi vagyonkezelési tevékenység feletti felügyeleti tevékenységnek.”
 42. § A Bvktv. 44. § (5) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
 „(5) Akkor nem minősül az (1) bekezdés szerinti kiszervezésnek a bizalmi vagyonkezelő vállalkozás által igénybevett jogi tanácsadás, adószakértői, adótanácsadói tevékenység, kézbesítés, számítástechnikai rendszerfejlesztés, számítástechnikai üzemeltetés és karbantartás, az alkalmazottak képzése és továbbképzése, a számlázás, bérszámfejtés, könyvelés, a bizalmi vagyonkezelő helyiségei és alkalmazottai biztonságának megteremtését célzó tevékenység harmadik személy igénybevételével történő végzése, továbbá a bizalmi vagyonkezelő vállalkozás részére munkaviszony, vagy munkavégzésre irányuló egyéb jogviszony keretében végzett tevékenység, ha a bizalmi vagyonkezelő vállalkozás kétséget kizáróan bizonyítja, hogy annak költsége nem tartozik bele a bizalmi vagyonkezelési szerződés megkötésével, teljesítésével kapcsolatosan az ügyfél által a bizalmi vagyonkezelő vállalkozás vagy harmadik személy részére teljesítendő bármilyen díjba vagy költségbe.”
 43. § A Bvktv. a következő 29/A. alcímmel egészül ki:
 „29/A. Átmeneti rendelkezés
 48/A. § (1) A 3. § (1) bekezdése szerinti üzletszerű bizalmi vagyonkezelési tevékenység vonatkozásában az egyes törvényeknek az üzleti környezet jogi versenyképességének növelése érdekében szükséges módosításáról szóló 2017. évi LXI. törvény (a továbbiakban: Módtv.) hatálybalépését követően létrejött bizalmi vagyonkezelési jogviszony mellett a Módtv. hatálybalépését megelőzően létrejött bizalmi vagyonkezelési jogviszonyt is számításba kell venni.
 (4) A Módtv. hatálybalépésekor tevékenység-végzési engedéllyel rendelkező bizalmi vagyonkezelő vállalkozás a Módtv.-vel megállapított engedélyezési feltételeknek való megfelelést igazoló dokumentumokat, továbbá a számviteli törvény szerinti beszámolóját a Módtv. hatálybalépését követő évben a 32. § (1) bekezdése szerinti igazolási kötelezettsége keretében nyújtja be.”
 44. § A Bvktv.
 a) 1. § b) pontjában a „nyilvántartási eljárására” szövegrész helyébe a „nyilvántartási eljárására, az engedélyezési feltételek meglétének vizsgálatára” szöveg,
 b) 7. § (1) bekezdésében a „köteles” szövegrész helyébe a „saját tőkéjén felül köteles” szöveg,
 c) 10. § (2) bekezdés a) pontjában a „módosítását” szövegrész helyébe a „módosítását, vagy egységes szerkezetbe foglalt létesítő okiratát” szöveg,
 d) 13. § (1) bekezdésében a „kezelt vagyonra vonatkozó adatok felkutathatósága és a bizalmi vagyonkezelők feletti ellenőrzés ellátása” szövegrész helyébe a „bizalmi vagyonkezelési tevékenység végzéséhez szükséges feltételek teljesülésének vizsgálata” szöveg,
 e) 13. § (2) bekezdésében és 15. § a) pontjában a „jogerőre emelkedett” szövegrész helyébe a „véglegessé vált” szöveg,
 f) 13. § (3) bekezdés b)-c) pontjában a „jogerőre emelkedésének” szövegrészek helyébe a „véglegessé válásának” szöveg,
 g) 15. § b) pontjában a „megszűnt” szövegrész helyébe a „jogutód nélkül megszűnt” szöveg,
 h) 18. §-ában az „a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló törvény (a továbbiakban: Ket.)” szövegrész helyébe az „az általános közigazgatási rendtartásról szóló törvény (a továbbiakban: Ákr.)” szöveg,
 i) 11. alcímének címében a „bejelentése” szövegrész helyébe az „, és annak bejelentése” szöveg,
 j) 20. § (2) bekezdésében a „látja el” szövegrész helyébe a „látja el, és megfelel a 18/A. §-ban foglalt feltételeknek” szöveg,
 k) 21. § (1) bekezdésében a „csatolta” szövegrész helyébe az „a bizalmi vagyonkezelő csatolta” szöveg,
 l) 30. §-ában az „a Ket.” szövegrész helyébe az „az Ákr.” szöveg,
 m) 31. § (1) bekezdésében az „a Ket.” szövegrész helyébe az „az Ákr.” szöveg,
 n) 46. § (1) bekezdésében a „rendelkezéseit” szövegrész helyébe az „, ügyvédi iroda felszámolására a Cstv. rendelkezéseit” szöveg
 45. § Hatályát veszti a Bvktv.
 a) 1. § d) pontja,
 b) 2. § 2. pont b) alpontjában az „és” szövegrész,
 c) 10. § (2) bekezdés o)-p) pontja,
 d) 14. § (1a) bekezdése,
 e) 21. § (1) bekezdésében az „a bejelentett szerződés érvényesen létrejött és” szöveg,
 f) 24. § (1a) bekezdése,
 g) 28. §-ában az „a Ket. szerinti” szöveg,
 h) 19-21. alcíme,
 i) 39. § (1) bekezdésében az „, a hatósági ellenőrzés” szöveg,
 j) 39. § (2) bekezdése,
 k) 40. § (2) bekezdése,
 l) 24. alcíme,
 m) 44. § (2) bekezdése,
 n) 45. § (3)-(4) bekezdése,
 o) 1. melléklete.
 46. § (1) Ez a törvény - a (2) bekezdésben foglalt kivétellel - a kihirdetését követő 15. napon lép hatályba.
 (2) A 35. §, a 39. §, a 44. § e)-f), h), l)-m) pontja, és a 45. § g) pontja 2018. január 1-jén lép hatályba.
 47. § (1) E törvény 21. §-a a 77/91/EGK, a 78/855/EGK, a 82/891/EGK tanácsi irányelvnek és a 2005/56/EK irányelvnek az egyesülések és szétválások esetében alkalmazandó jelentéstételi és dokumentációs kötelezettségek tekintetében történő módosításáról szóló, 2009. szeptember 16-i 2009/109/EK európai parlamenti és a tanácsi irányelv 4. cikk (2) bekezdésének való megfelelést szolgálja.
 (2) E törvény 8. alcíme a belső piaci szolgáltatásokról szóló, 2006. december 12-i 2006/123/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek való megfelelést szolgálja.
 (3) A törvény tervezetének előzetes bejelentése a belső piaci szolgáltatásokról szóló, 2006. december 12-i 2006/123/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 15. cikk (7) bekezdése és 39. cikk (5) bekezdése szerint megtörtént.
 1. A Ctv. 1. számú melléklet II. 1. b) pont ba) alpontja helyébe a következő rendelkezés lép:
 [II. Ha a bejegyzési (változásbejegyzési) kérelem tartalmára tekintettel kötelező az egyes cégformák bejegyzéséhez (változásbejegyzéséhez) szükséges további okiratok:
 b) a vagyoni hozzájárulással kapcsolatban]
 „ba) pénzforgalmi szolgáltató igazolása a pénzbeli vagyoni hozzájárulás befizetéséről, vagy ügyvéd által ellenjegyzett vagy közjegyző által közokiratba foglalt ügyvezetői nyilatkozat a pénzbeli vagyoni hozzájárulásnak a társaság rendelkezésére bocsátásáról, illetve bejegyzett társaság esetében taggyűlési határozatban meghatározottak szerint történő megfizetéséről,”
 2. A Ctv. 1. számú melléklet III. pontja a következő 8-10. ponttal egészül ki:
 (III. Átalakulás bejegyzéséhez szükséges további okiratok:)
 „8. tanúsítvány kiadásához az 1., a 2., a 4-6. pontok alatti okiratok, a tőkeegyesítő társaságok határokon átnyúló egyesüléséről szóló 2007. évi CXL. törvény (a továbbiakban: Tetv.) 6. § (2) bekezdésében meghatározott okiratok, továbbá a nem magyar nyelven készült okiratok hiteles magyar nyelvű fordítása;
 9. a határon átnyúló egyesülés útján magyarországi székhellyel létrejövő társaság bejegyzéséhez az 1., a 2., a 4-6. pontok alatti okiratok, a tanúsítvány, a Tetv. 12. § (3) bekezdésében meghatározott okiratok, továbbá a nem magyar nyelven készült okiratok hiteles magyar nyelvű fordítása;
 10. a Tetv. 13/D. § szerinti bejegyzés esetén az 1., a 2., az 5. pontok alatti okiratok, a tanúsítvány, a Tetv. 12. § (3) bekezdésében meghatározott okiratok, továbbá a nem magyar nyelven készült okiratok hiteles magyar nyelvű fordítása;”
 3. A Ctv. 2. számú melléklet II. 1. e) pontja a következő ec) alponttal egészül ki:
 [II. Ha a bejegyzési (változásbejegyzési) kérelem tartalmára tekintettel kötelező, az egyes cégformák bejegyzéséhez (változásbejegyzéséhez) szükséges további okiratok:
 e) az üzletrész elzálogosításához kapcsolódóan]
 „ec) zálogjogosulti bizományos bejegyzése (törlése) esetén a zálogjogosulti bizományost kijelölő (kijelölést megszüntető) okirat, ha az üzletrészen alapított zálogjog feltüntetésére a zálogjogosulti bizományos bejegyzésével együtt kerül sor, az ea) pont szerinti okiratok is;”
 4. A Ctv. 2. számú melléklet II.2. b) pont ba) alpontja helyébe a következő rendelkezés lép:
 2. b) részvénytársaság tőkeváltozásával kapcsolatban]
 „ba) új részvényekkel történő alaptőke-emelés esetében annak igazolása, hogy a tőkeemelést megelőzően forgalomba hozott részvények névértéke (kibocsátási értéke) befizetésre került és az érintettnek minősülő részvényfajta, illetve részvényosztály részvényeseinek hozzájárulást igazoló okiratok, továbbá a pénzforgalmi szolgáltató igazolása a már teljesített pénzbeli vagyoni hozzájárulás befizetéséről, illetve ügyvéd által ellenjegyzett vagy közjegyző által közokiratba foglalt vezető tisztségviselői nyilatkozat a pénzbeli vagyoni hozzájárulásnak a közgyűlési határozatban meghatározottak szerint történő megfizetéséről,”
 5. A Ctv. 2. számú melléklet III. 1. pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
 (Átalakulás bejegyzéséhez szükséges további okiratok:)
 „1. az átalakulást megelőzően még be nem fizetett, illetve nem szolgáltatott vagyoni hozzájárulás teljesítésének igazolása, kivéve a Tetv. 13/A.-13/D. § szerinti esetben;”
 6. A Ctv. 2. számú melléklet III.3. pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
 „3. a szükséges tőkepótlás befizetésének, illetve teljesítésének igazolása, a Tetv. 13/A. §-13/D. § szerinti esetben annak igazolása, hogy a teljes jegyzett tőke rendelkezésre bocsátásra került;”
 7. A Ctv. 3. számú melléklet II. pontja a következő 17. ponttal egészül ki:
 (A szerződésmintával történő cégalapításhoz szükséges okiratok
 II. Ha a bejegyzési kérelem tartalmára tekintettel szükséges, egyéb benyújtandó okiratok:)
 „17. végrehajtói iroda esetén a Magyar Bírósági Végrehajtói Kar alapítási engedélye.”
 8. Hatályát veszti a Ctv.
 a) 2. számú melléklet II.2. d) pont db) alpontja,
 b) 3. számú melléklet II.15. pont a) és b) alpontja.


text:
 Avis juridique important
 |
 21984A0609(06)
 Diario Oficial n° L 154 de 09/06/1984 p. 0047 - 0048
 INTERCAMBIO DE CARTAS por el que se prorroga un convenio relativo al punto 2 del Acuerdo en forma de intercambio de cartas entre la Comunidad Económica Europea y la República Socialista Checoslovaca sobre el comercio en el sector ovino y caprino Carta n o 1 Distinguido Señor ... , Refiriéndome al intercambio de cartas entre la República Socialista Checoslovaca y la Comunidad Económica Europea sobre el comercio en el sector ovino y caprino , firmado el 14 de junio de 1982 y , en particular , a las discusiones que han tenido lugar entre las dos partes en conformidad con el punto 13 de dicho Acuerdo , tengo el honor de informarle de que , mientras dicho Acuerdo tenga vigencia , el Gobierno de la República Socialista Checoslovaca seguirá velando para que los productos checoslovacos se comercialicen dentro de la Comunidad de manera que se evite toda modificación de la tendencia en las corrientes tradicionales de intercambios hacia los diferentes mercados considerados sensibles . En particular , las autoridades competentes checoslovacas velarán para que las exportaciones con destino a Francia e Irlanda se limiten cada año de la siguiente manera : - Francia : cero , - Irlanda : cero . Le estaría muy agradecido tuviera a bien acusar recibo de la presente carta . Reciba , Señor ... , la expresión de mi consideración más distinguida . Por el Gobierno de la República Socialista Checoslovaca Carta n o 2 Distinguido Señor ... , Tengo el honor de acusar recibo de su carta de hoy redactada en los siguientes términos : « Refiriéndome al intercambio de cartas entre la República Socialista Checoslovaca y la Comunidad Económica Europea sobre el comercio en el sector ovino y caprino , firmado el 14 de junio de 1982 y , en particular , a las discusiones que han tenido lugar entre las dos partes en conformidad con el punto 13 de dicho Acuerdo , tengo el honor de informarle de que , mientras dicho Acuerdo tenga vigencia , el Gobierno de la República Socialista Checoslovaca seguirá velando para que los productos checoslovacos se comercialicen dentro de la Comunidad de manera que se evite toda modificación de la tendencia en las corrientes tradicionales de intercambios hacia los diferentes mercados considerados sensibles . En particular , las autoridades competentes checoslovacas velarán para que las exportaciones con destino a Francia e Irlanda se limiten cada año de la siguiente manera : - Francia : cero , - Irlanda : cero . Le estaría muy agradecido tuviera a bien acusar recibo de la presente carta . » Reciba , Señor ... , la expresión de mi consideración más distinguida . En nombre del Consejo de las Comunidades Europeas


text:
Michel Maffesoli (* 14. November 1944 in Graissessac, Département Hérault, Frankreich) ist Professor für Soziologie an der Pariser Universität Sorbonne und Herausgeber der Zeitschriften Sociétés und Cahiers de l‘Imaginaire sowie Leiter des Centre de recherche sur l’imaginaire, einer Institution in Paris, die sich der Erforschung des Imaginären widmet.
 Biografie
 1944: Am 14. November wird Michel Maffesoli in Graissessac (Département Hérault) in Frankreich geboren. Er besucht das Gymnasium Henri IV in Béziers.
 1967: Maffesoli beginnt an der Universität Straßburg mit dem Studium der mittelalterlichen Philosophie und Soziologie.
 1969: Im März heiratet er Hélène Strohl, mit der er jetzt vier Töchter hat.
 1971: Maffesoli absolviert bei Lucien Braun und Julien Freund seine Studienabschlussprüfung. Die Abschlussarbeit trägt den Titel Explications et modification. La technique chez Marx et Heidegger. Anschließend nimmt Maffesoli eine Assistentenstelle an der Universität Pierre Mendès-France in Grenoble an.
 1973: Aus den Arbeiten in Grenoble über die Alltagskultur der einfachen Leute entsteht seine Doktorarbeit.
 1978: Maffesoli schließt seine Habilitationsarbeit mit dem Titel La dynamique sociale („Die gesellschaftliche Dynamik“) im Juni ab.
 1978: Im selben Jahr kehrt er wieder nach Straßburg zurück, wo er die Leitung für Konfliktforschung übernimmt. Er besetzt die Position des Maître-Assistant, was so viel wie selbstständig lehrender Oberassistent auf Lebenszeit bedeutet.
 1981: Maffesoli wird auf die Pariser Université René Descartes (Paris V – Sorbonne) berufen, um den Lehrstuhl für Soziologie zu besetzen.
 1982: Maffesoli gründet mit Georges Balandier das Centre d’Etudes sur l’Actuel et le Quotidien (CEAQ) an der Sorbonne. In der von Maffesoli gegründeten und herausgegebenen Zeitschrift Sociétés werden viele Arbeiten der CEAQ veröffentlicht.
 1988: Er gibt die Zeitschrift Cahiers de l’Imaginaire heraus. Diese Zeitschrift gehört zum Centre de Recherche sur l’Imaginaire in Paris, das er seit Anfang der 1980er Jahre erst gemeinsam mit Gilbert Durand, später dann alleine leitet.
 Ebenfalls Anfang der 1980er Jahre organisieren Michel Maffesoli und Georges Balandier die ersten großen Soziologiekongresse in Frankreich.
 Maffesoli wird Vizepräsident des von René Worms im Jahre 1893 gegründeten Institut International de Sociologie.
 1990: Er erhält unter anderem den Prix de l’Essai André Gautier für das Buch Au creux des apparences (bedeutet auf Deutsch in etwa: „Im Hohlraum der äußeren Erscheinungen“).
 2003: Maffesoli bekommt den Orden des Chevalier der französischen Ehrenlegion und weitere Titel, wie zum Beispiel des Chevalier du mérite. Letzterer gilt als höchste Auszeichnung in Frankreich für militärische oder zivile Verdienste, die französische Gesellschaft betreffend.
 2006: Im April wird Michel Maffesoli zu Ehren an der mexikanischen Universidad de las Américas Puebla ein „Lehrstuhl Michel Maffesoli“ eingerichtet.
 Historischer Kontext
 Michel Maffesoli ist in einer kleinen Ortschaft in den Cevennen geboren. Seine Familie väterlicherseits ist eine Einwandererfamilie. Der Großvater stammte aus Norditalien und seine Großmutter aus Algerien. Dort lernten sich die beiden auch kennen und zogen 1910 gemeinsam nach Frankreich. Maffesolis Vater wurde in Graissessac geboren. Seine Mutter hingegen stammte aus einer alteingesessenen französischen Familie, die in derselben Region lebte.
 Graissessac und seine Bewohner waren stark durch den Untertage-Kohlebergbau beeinflusst. Durch diese Einnahmequelle lebten zahlreiche Immigranten in dem Ort, v. a. aus Spanien, Italien, Polen etc. Maffesoli wuchs also in einem Geschehen auf, das von der harten Bergbauarbeit, welche auch die Beschäftigung seines Vaters darstellte, geprägt war. Zu Maffesolis stärksten Erinnerungen gehört das Heulen der Sirene, welche ein Unglück ankündigte:
 “In my childhood, the sound of the bell brought every woman, dressed in black, to the coal mine to organize immediate funerals” (Maffesoli 2005a:200, zit. nach: Keller 2006:10).
 Der Arbeitsalltag in Graissessac wurde regelmäßig durch kollektive Dorffeiern, bei denen die Familien das schwere Leben vergessen konnten, unterbrochen.
 Maffesolis Schulkarriere ist nicht wie bei vielen Kollegen eine Aufzählung von Eliteschulen. Er besucht das Gymnasium Henri IV in Béziers in Südfrankreich. Nach einer kurzen Zeit in Lyon, wo Maffesoli Propädeutik und Literaturwissenschaften studierte, wechselte er 1967 an die Universität Straßburg. Dort begann er mittelalterliche Philosophie und Soziologie zu studieren, mitten in der bewegten Zeit des Pariser Mai 1968. In Straßburg war es die Zeit der Situationisten. Die Situationistische Internationale war eine anarchistische und aktionistische Gruppierung, die hauptsächlich aus Avantgarde-Künstlern und Intellektuellen bestand und von 1957 bis 1972 existierte. Guy Debord ist die zentrale Figur in dieser Bewegung. Die Situationistische Internationale befasste sich vor allem mit Malerei, Theorie, Geschichte und Stadtplanung, wobei sich der Fokus immer mehr in Richtung Politik drehte. Die Ideen dieser Gruppe waren kommunistisch-anarchistisch und libertär geprägt. Maffesoli hat sich in Gruppen aufgehalten, die dieses Gedankengut auch lebten, und teilte großteils die Ideen von Debord, außer dessen in der Gesellschaft des Spektakels geäußerte Entfremdungskritik. Außerdem beschäftigt sich Maffesoli in Heidelberg, wo er sich während seiner Studienzeit in Straßburg oft aufhält, mit dem deutschen Rätekommunismus.
 Als Maffesoli 1971 die Assistentenstelle am Institut für Stadtforschung an der Université Pierre Mendes Frances in Grenoble annahm, arbeitete er hauptsächlich am Thema Alltagskultur der einfachen Leute. Die Sozialistische Partei Frankreichs, die die Stadtpolitik in Grenoble zu dieser Zeit bestimmte, stand für eine Veränderung der gegenwärtigen Situation ein. Diese stellte eine Entwicklung hin zum „Totalitarismus der planenden und kalkulierenden Vernunft“ (Keller 2006:14) dar. Die Sozialisten wollten dieser Haltung mit Anarchie und Situationismus begegnen. Maffesoli stimmte dieser Einstellung zu und ist bis heute ein Freund des libertären Denkens, des Anarchismus und Situationismus geblieben.
 Theoriegeschichtlicher Kontext
 Zu Maffesolis bedeutendsten Lehrern während seiner Studienzeit zählen vor allem Lucien Braun, der auf dem Gebiet der Philosophie und Mystik des Mittelalters ein Fachmann ist, wie auch der Konfliktsoziologe Julien Freund.
 Durch seine Lehrer lernt Maffesoli auch Max Weber und Georg Simmel kennen. An Simmels Grundverständnis von Soziologie orientiert sich Maffesoli. Auch Karl Marx hat Maffesoli beeinflusst, genauer die philosophisch-marxistischen Strömungen. Aus dieser Perspektive untersuchte Maffesoli die „Funktionsweise des Imaginären“ (Keller 2006:14), nachzulesen in Logique de la domination (Die Logik der Herrschaft, 1976).
 Das Werk von Martin Heidegger hat Maffesoli nachhaltig beeinflusst, wie auch die philosophischen Ansätze von Friedrich Nietzsche: so etwa die Annahme einer beständigen „Wiederkehr des Gleichen“ oder die strikte Amoralität (vgl. Keller 2006:36). Aspekte der alten Kritischen Theorie mit Vertretern wie Henri Lefèbvre oder Herbert Marcuse sind in Maffesolis Werken ebenso wiederzufinden.
 Da Maffesoli sich vor allem für theoretisch fundierte qualitative und interpretative Methoden in der Soziologie interessiert und ausspricht, befasst er sich auch eingehend mit der Lektüre von Soziologen, die eine phänomenologische und wissenschaftssoziologische Tradition verfolgten, wie u. a. Alfred Schütz, Peter Berger und Thomas Luckmann.
 In Hinsicht auf den gesellschaftlichen und gemeinschaftlichen Zusammenhalt beruft sich Maffesoli auf Emile Durkheims Reflexionen. Die Position Maffesolis zum Sinnbild des Dionysos wurde vor allem durch Georges Bataille beeinflusst, auch wenn Maffesoli Bataille nicht in allen Bereichen zustimmt. Zur Bedeutung des Imaginären, das ein Schwerpunkt in Maffesolis Arbeit darstellt, schließt er vor allem in späteren Arbeiten an den Zugang von Carl Gustav Jung an. Guy Debord sollte an dieser Stelle ebenfalls genannt werden, da er ja, wie bereits erwähnt, eine zentrale Figur des Situationismus darstellte, deren Ideen Maffesoli weitgehend teilte.
 In den Jahren, die Maffesoli in Grenoble verbracht hat, entstehen auch Freundschaften mit anderen „Randgängern“ der französischen Soziologie, etwa dem Medientheoretiker und Philosophen Jean Baudrillard, sowie Gilbert Durand, einem der bedeutendsten Mentoren von Maffesoli, Edgar Morin, der eine eigenständige Form systemtheoretischer und soziologischer Reflexion auf die Komplexität der Beziehungen von Gesellschaft und Natur entwickelt hat (vgl. Keller 2006:21), und Pierre Sansot, der sich vor allem mit den Phänomenen der Alltagskultur beschäftigte.
 Eine präsente Figur in Maffesolis Leben ist auch der Afrika-Experte, Ethnologe und Soziologe Georges Balandier. Er ist eine der Personen, die Maffesoli zum Lehrstuhl für Soziologie an der Pariser Sorbonne verholfen haben, und neben Maffesoli Organisator der ersten großen Soziologiekongresse in Frankreich. Außerdem sind er und Maffesoli gemeinsame Gründer des „Centre d’Études sur l’Actuel et le Quotidien“ (CEAQ) an der Sorbonne.
 Werk
 Maffesolis Verständnis von Soziologie
 Um die wichtigsten Thesen Maffesolis zu verstehen, ist es notwendig, etwas über seine Einstellung zur Soziologie und seine „Praktizierung“ der Soziologie zu wissen. Wie bereits erwähnt steht Maffesoli für eine qualitative, interpretative und verstehende Soziologie aus einer libertären Perspektive. Deshalb sind auch seine wichtigsten behandelten Themen und Thesen nicht auf das Logische reduzierbar und quantifizierbar. Vielmehr geht es um ein affirmatives soziologisches Erkennen – das „gewöhnliche Erkennen“ (vgl. Keller 2006:62).
 „Ist das, was ich mache, etwas Wissenschaftliches? Da bin ich mir nicht sicher. Nehmen Sie es lieber als eine Art von Wachträumerei, der ich nachgehe und die ich zur Diskussion stelle.“ (Maffesoli 2004c, zit. nach: Keller 2006:62)
 Die Umsetzung von Maffesolis Ideen wird bisweilen als „Phänomenologie des ‚Stils‘ und der ‚Formen‘ postmoderner Sozialität“ (Keller 2006:69) bezeichnet. Diese operiert mit verschiedenen Techniken des Sichtbarmachens, wie zum Beispiel Metaphern. „Stil“ bedeutet in diesem Sinn, zum Beispiel eine epochenspezifische Ausdrucksform, bei Maffesoli besonders die Unterscheidung zwischen „modernem“ und „postmodernem“ Stil. Seiner Meinung nach reflektiert der Stil einer wichtigen Zeitspanne das Denken und Gefühl einer Kultur. „Formen“ in diesem Sinn bezeichnen die verschiedenen Strukturbildungen innerhalb sozialer Beziehungen. (Vgl. Keller 2006:62-77)
 Macht und Gewalt
 Maffesoli macht bei seinen Reflexionen über Gewalt, aber auch Macht und Herrschaft auf die „Doppelgesichtigkeit“ aufmerksam. Auf der einen Seite ist Gewalt zerstörerisch, auf der anderen Seite produktiv – die Gründungen von modernen Nationen beruhen meist auf Gewaltanwendungen.
 Außerdem unterscheidet Maffesoli zwischen der „totalitären Gewalt der institutionalisierten Mächte“, wie Bürokratien oder Staaten, einer „begründenden anomischen Gewalt sozialer Kollektive“ (etwa in Revolutionen) und der „banalen, im Alltagsleben ritualisierten Gewalt“.
 In Bezug auf das Politische unterscheidet Maffesoli zwei soziale Erscheinungsformen:
 puissance: nicht-organisierte bzw. -institutionalisierte Macht, vergleichbar mit Nietzsches „Wille zur Macht“.
 pouvoir:: politisch institutionalisierte und legitimierte Macht (zum Beispiel: Staatsmacht)
 (vgl. Keller 2006:78–93)
 Soziologie des Alltagslebens
 Für Maffesoli stellt das Alltagsleben einen Ort der widerständigen und nicht politischen Sozialität, aber auch die „sich vollziehende Vergemeinschaftung“ (Maffesoli 1985b:13, zit. nach: Keller 2006:94) dar. Der Alltag ist ein „Mittel der schöpferischen Alternative und Widerstandsraum“ (vgl. Balandier 1983:12, in: Keller 2006:93).
 Für die soziologische Analyse hat Maffesoli zwei Ansatzpunkte herausgearbeitet:
 Alltagsleben, als Ausdruck der existenziellen Sinnlosigkeit („Sein zum Tode“)
 Alltag durchzogen von Rituellem und Irrationalem, welche die „grundsätzliche Tragik der Existenz auffangen“ (Keller 2006:94)
 Das dionysische Paradigma
 In der griechischen Götterwelt ist Dionysos ein Gott des Weines, der Fruchtbarkeit und der Ekstase. Er stellt sowohl Liebe als auch Tod dar, ist Symbol von der „Entfesselung“ von Sorgen, aber auch des Leidens und der Widersprüche.
 Nach Friedrich Nietzsche, Sigmund Freud, Émile Durkheim und Georges Bataille greift auch Maffesoli die unproduktiven und dionysischen Aspekte des Alltagslebens wieder auf. Er versucht diese Situationen des „Außer-Sich-Seins“ (Keller 2006:101), des Rausches und der Ekstase empirisch nachzuweisen und im nächsten Schritt die Argumentation einer Wieder-Verbreitung des Dionysischen zu entwickeln. Damit ist eine Verbindung von neuem Hedonismus, der Ökologie-Bewegung und der „Zirkulation der Leidenschaften“ gemeint (vgl. Keller 2006:100f.). Die Logik der Vergemeinschaftung beginne, laut Maffesoli, die Logik der Vergesellschaftung abzulösen. Das „Orgiastische“ stellt in diesem Zusammenhang das Verschmelzen des Individuums mit dem Kollektiv zu einer „konfusiellen Ordnung korrespondierender Elemente“ (Keller 2006:102) dar.
 Neo-Tribalismus und postmodernes Nomadentum
 Maffesoli hat die These aufgestellt, dass der Gesellschaftsvertrag durch ein konfliktreiches, zergliedertes und sich ständig neu arrangierendes Netz aus „Stammesbildungen“ abgelöst wird. Er bezeichnet diese „Abstimmung“ als „postmoderne Form des sozialen Bandes“ (Maffesoli 1993a:73, zit. nach: Keller 2006:106). Der Begriff des Stammes verdeutlicht, dass die Verbindungen nicht zweckorientiert sind, sondern aufgrund gemeinsamer Erlebnisse, Gefühle und Erfahrungen entstehen. Innerhalb des Stammes bestehen Rituale, Zwänge, soziale Normen etc., an die sich die Mitglieder des Stammes halten müssen. Kennzeichnend für den Neo-Tribalismus ist das dynamische Hin und Her zwischen der „Masse“ und den Stämmen, wobei auch gemeint ist, dass die Zugehörigkeit zu einem Stamm nur temporär ist und Stammeswechsel möglich sind.
 Die Individuen agieren in dieser postmodernen Gesellschaftsform als ruhelose „Nomaden“ zwischen den Stämmen. Der „postmoderne Nomade“ ist dabei als Idealtypus zu verstehen. Er ist in den vielen sozialen Kreisen, in denen er verkehrt, sowohl zugehörig als auch außerhalb, zugleich verbunden und getrennt. Er lehnt das Streben nach Konsistenz und Eindeutigkeit ab. Vielmehr ist er ein dahintreibendes Individuum auf der Entdeckung verschiedener Möglichkeiten und Selbstverwirklichung. (Vgl. Keller 2006:106–123.)
 Rezeption und Wirkung
 Dass Michel Maffesoli für seine Leistungen reichlich Anerkennung findet, lässt sich schon aus dem Kapitel „Biographie in Daten“, in dem einige Auszeichnungen aufgelistet stehen, weiter oben schließen. Auch die Auflagenzahlen seiner Bücher sprechen für ihn. Allerdings gilt er unter manchen „normalen“ französischen Soziologen durch seine „anderen“ Ansichten als Skandal.
 Insgesamt hat Maffesoli wichtige Begriffe der gegenwärtigen Soziologie geprägt und zahlreiche Denkanstöße sowie Forschungsprogramme geliefert. Weltweit nutzen Soziologen seine Arbeit für ihre Forschungen. Aktuelle Beispiele wären Themen wie zum Beispiel Banden der Pariser Metro-Unterwelt, Drogenszenen etc. Im deutschen Sprachraum wurden seine Theorien vor allem von Dietmar Kamper und Christoph Wulf für das Projekt einer „Historischen Anthropologie der Leidenschaften“ genutzt. Im englischsprachigen Raum trifft man vor allem auf seine Theorien zum Neo-Tribalismus und postmodernen Nomaden. Außerdem gilt er in den Cultural Studies als bedeutender französischer Kulturtheoretiker (vgl. Keller 2006:123-126).
 Werke
 zusammen mit Clemens Albrecht, Andreas Göbel, Justin Stagl und Manfred Prisching Hrsg. der 2 x jährlich im Duncker & Humblot Verlag Berlin erscheinenden Zeitschrift Sociologia Internationalis Europäische Zeitschrift für Kulturforschung (SOCINT),
 1976: Logique de la domination. Paris
 1978: La violence fondatrice (mit Alain Pessin). Paris
 1979: La Violence totalitaire. Paris
 1979: Violence et transgression (mit Andre Bruston). Paris
 1979: La Conquête du présent. Sociologie de la vie quotidienne. Paris
 1980: La galaxie de l’imaginaire. Dérive autour de l’oeuvre de Gilbert Durand. Paris
 1981: Le pluriel (mit Georges Balandier). In: Recherches Sociologiques, Vol. 13, Nr. 1/2. Straßburg
 1981/1982: Les Sociologies I (mit Georges Balandier). 2 Bände. Paris/Louvain
 1982: L’Ombre de Dionysos. Contribution à une sociologie de l’orgie. Paris
 1984: Essais sur la violence banale et fondatrice. Paris
 1985: Une Anthropologie des Turbulences. Hommage à Georges Balandier (mit Claude Rivière). Paris
 1985: La Connaissance ordinaire, précis de sociologie compréhensive. Paris
 1988: Le Temps des tribus. Le déclin de l’individualisme dans les sociétés de masse. Paris
 1989: The Sociology of Everyday Live. In: Current Sociology. ISA. The Sociology of Everyday life, Vol. 37, Nr. 1. London
 1990: Au Creux des apparences. Pour une éthique de l’esthétique. Paris
 1992: La Transfiguration du politique. Paris
 1993: La Contemplation du monde.
 1996: Éloge de la raison sensible. Paris
 1997: Du Nomadisme. Vagabondages initiatiques. Paris
 1997: Le Mystère de la conjonction. St. Clément de Rivière
 2000: L’Instant éternel. Paris
 2003: Notes sur la postmodernité. Le lieu fait lien. Paris
 2003: Le voyage ou la conquête des mondes.
 2004: Le Rythme de la vie. Paris
 2004: La Part du Diable. Champs-Flammarion
 2007: Le Réenchantement du Monde. Paris
 2009: Apocalypse. Paris
 2010: Matrimonium. Paris
 Literatur
 Reiner Keller (2006): Michel Maffesoli. Eine Einführung. UVK: Konstanz
 Reiner Keller (1988): Das ästhetische Paradigma in der Soziologie von Michel Maffesoli. Ein exemplarischer Vergleich französischer und deutscher Theorien der Gegenwart. Unv. Diplomarbeit. Bamberg
 Thomas Keller (2004): Ein französischer Lebenssoziologe: Michel Maffesoli. In: Stephan Moebius/Lothar Peter (Hrsg.): Französische Soziologie der Gegenwart. Konstanz
 Reiner Keller (2006): Michel Maffesoli: Die Rückkehr der Stämme in der Postmoderne. In: Stephan Moebius/Dirk Quadflieg (Hrsg.): Kultur. Theorien der Gegenwart. Wiesbaden
 David Evans (1997): Michel Maffesoli’s sociology of modernity and post-modernity: an introduction and critical assesment. In: The Sociological Review, Vol. 45, S. 220–243
 Jonathan S. Fish (2003): Stjepan Mestrovic and Michel Maffesoli’s "implosive" defence of the Durkheimian tradition: theoretical convergences around Baudrillard’s thesis on the "end" of the social. In: The Sociological Review, Vol. 51, Nr. 2, S. 257–275
 Weblinks
 Centre d'Ètude sur l'Actuel et le Quotidien, Paris
 Soziologe (20. Jahrhundert)
 Soziologe (21. Jahrhundert)
 Hochschullehrer (Sorbonne)
 Mitglied der Ehrenlegion (Ritter)
 Franzose
 Geboren 1944
 Mann