text:
Under de senaste åren har en hel del läkarorganisationer, inte minst miljömedicinare, över hela världen börjat uppmärksamma hälsoriskerna med elektromagnetiska fält och den nya trådlösa kommunikationstekniken.
 Vågbrytaren har skickat ett öppet brev till samtliga miljömedicinska mottagningar i Sverige. (sept, 2012) Här kan du läsa.
 Frågor och svar för utskrift finns att hämta som pdf.
 Mejl till samtliga riksdagsledamöter den 12 mars 2010:
 Godkänn inte ett diskrimerande lagförslag!
 Den 19 mars ska Riksdagen ta ställning till ett lagförslag om krav på timvis elavläsning.
 Om denna lag antas, innebär det att de 3,2 procent av Sveriges befolkning som lider av funktionshindret elöverkänslighet kommer att få betydande problem. I dag har de svårast drabbade avtal med nätbolagen, så att de kan ha kvar en gammaldags elmätare och själva läsa av en gång i månaden. Detta därför att de inte tål de moderna mätarna. Hur går det med dessa avtal om det blir lag på timvis avläsning?
 Syftet med lagen är rimligtvis att få ner elförbrukningen, och inte att göra människor hemlösa. Effekten av en sådan lag kan dock bli att en stor grupp redan svårt utsatta funktionshindrade blir hemlösa på grund av störningar från egna och grannars elmätare. Därför måste ni riksdagsmän kräva ett uppskov med beslutet, så att ni hinner diskutera igenom lagens alla konsekvenser.
 Vågbrytaren är inte en intresseorganisation för elöverkänsliga. Ändå har vi fått många rapporter om människor, både elöverkänsliga och andra, som blivit svårt sjuka av de nya elmätarna, men återhämtat sig när de fått dem utbytta mot gammaldags mätare.
 Lagen om timvis elavläsning bör helst inte alls godkännas. Om den ändå antas, måste den först få en undantagsparagraf för elöverkänsliga och lågförbrukare.
 Rimligtvis bör lagen omformuleras, så att den innebär att man har laglig rätt att få denna tjänst om man så önskar, men slipper om man inte vill ha den.
 Vågbrytaren, riksföreningen mot hälsovådlig elektromagnetisk strålning
 nformationsansvarig
 Öppet brev sänt till Sveriges alla kommuner
 med anledning av utbyggnad av bredbandet 4G/LTE, november -09
 Överklagande till Miljööverdomstolen, 22 juni -09
 Solveig Silverin kräver att domstolen, förutom själva överklagandet 11 sidor, ska ta del av samtliga bilagor. De är många. Och de är tunga.
 Överklagandet i pdf-format. Innehåller mängder av användbar information och kunskap. Hämta och läs!
 EU-kommissionen diskuterade frågan om hälsorisker med ökande strålning från mobiltelefoni den 11-2 februari 2009. Mona Nilsson bevakade mötet för Vågbrytarens räkning. Här följer hennes rapport (kan också laddas ner som PDF-fil för utskrift):
 EU-kommissonen öppnar för tillämpning av försiktighetsprincipen
 Under två dagar, den 11-12 februari 2009 diskuterades intensivt frågan om hälsorisker med den ökande strålningen från mobiltelefonin hos EU-kommissionen i Bryssel. Kommissionen vill hjälpa de elöverkänsliga och bjöd in kritiska forskare till samarbete.
 Bakgrunden till mötet är den växande debatten om hälsorisker i Europa. EU-parlamentet har ju också uppmanat EU-kommissionen från september 2008 att se över gränsvärdena eftersom de är föråldrade. För första gången bjöd EU-kommissionen även in ett stort antal representanter från kritiska forskare och organisationer. De fick nu ge sin syn på frågan tillsammans med mobiltelebranschensföreträdare och mobilindustrivänliga forskare.
 Från Sverige kom såväl representanter för Strålsäkerhetsmyndigheten, mobiltelebranschen som den industrilojala forskarvärlden, exempelvis Lena Hillert från Karolinska Institutet, i FAS expertgrupp om EMF samt även i EUs expertgrupp om EMF, SCENIHR. Hillert och och SSMs representant Jimmy Estenberg (fd Trulsson) satt talande nog tillsammans med Lars Erik Larsson från Telia Sonera samt Christer Törnevik, från Ericsson. Hillert gjorde ett inlägg från åhörarplats när elöverkänslighetsfrågan kom upp:
 - De elöverkänsliga har problem, men vi vet inte vad vi ska göra för dem, ingenting hjälper, sade hon uppgivet.
 Mats-Olov Mattsson, från Örebro Universitet, har tillsammans med Lena Hillert, Anders Ahlbom och andra riskförnekande experter som till en majoritet är ICNIRP-medlemmar, producerat den nya rapporten till EU kallad SCENIHR 2009. Mattson hade denna gång tagit över ordförandeklubban från Ahlbom och han presenterade en slutsats som fick industrirepresentanterna att gnugga händerna av förtjusning: det är osannolikt att mobilstrålning ökar cancerrisken. Inte heller orsakas något annat av strålningen. Det finns belägg för Alzheimers av EMF, men i stället för att vidta åtgärder och informera allmänheten och sänka exponeringen måste det forskas mer.
 Till Mattsson’s – som gav ett nervöst intryck - undsättning kom dansk/tysken Joachim Schuz, också i SCENIHR, som spottat fram studier som inte visar några risker den senaste tiden: alltifrån TV/Radiomaster, mobilmaster och mobilen. Mobilen skyddar rentav mot såväl hjärntumörer och demenssjukdomar i Schuz vetenskapliga produktion. Med ett leende drog han den ena avancerade statistiska finten efter den andra i ett högt tempo. Han förklarade att Hardells meta-analys, som år 2007 slog fast att alla studier hittills sammantaget visar en fördubblad risk för hjärntumör, inte var något att bry sig om på grund av ett p-värde för ”heterogenity”. Vad är det? Jo Hardells studier som visar ökad risk skiljer sig från Interphonestudierna som visar skyddande effekt. Därför blir det hög ”heterogenitet” om studierna läggs ihop som i Hardells analys.... Vetenskap enligt Schuz är nog det Robert Becker tänkte på när han sade att viss form av vetenskap har utvecklats till att bli mänsklighetens fiende.
 David Gee, från Europeiska miljöbyrån EEA, kritiserade kraftfullt SCENIHR för att kräva entydiga belägg. Men det tog 25 år att få entydiga belägg för att tobak orsakade lungcancer. Det vetenskapliga läget nu liknar det som funnits vid tidigare hälsoskandaler.
 - Jag hoppas att jag har fel. Men om jag har rätt kommer domstolarna att döma er hårt när de om tio år konstaterar att ni inte gjorde någonting, sade han till industrins representanter.
 Han konstaterade upprört att nu görs samma misstag med EMF-frågan som vid tidigare miljöskandaler. Det handlar enligt Gee om etik: ska kortsiktiga ekonomiska och industriella intressen gynnas på bekostnad av långsiktiga hälsomässiga och miljömässiga? Han vädjade till industrirepresentanterna att vidta åtgärder nu och sänka exponeringsnivåerna.
 - Att leva med konsekvenserna är oacceptabelt. Framtida generationer kommer att bli väldigt arga för att försiktighetsåtgärder inte vidtogs.
 Professor Michael Kundi från Wiens universitet och BioInitiativ-gruppen, berättade hur den första studien om samband mellan barnleukemi och kraftledningar från 1979 utsatts för samma ifrågasättanden som nu görs om studier som visar risker med mobiltelefonin. Drygt 20 år senare blev kopplingen allmänt accepterad. Upp till 80% av barnleukemierna kan vara orsakade av elektromagnetiska fält.
 - Det finns starka belägg för att EMF orsakar bröstcancer samt att mobiltelefonanvändning leder till en ökad risk för hjärntumörer.
 Eileen O’Connor från Storbritannien berättade att hon för flera år sedan först drabbades av sömnproblem för att sedan utveckla bröstcancer. Hon förstod sedan att mobilmasten som stod 100 meter från hennes hem var en orsak till att så många människor fått cancer i området. Hon har därefter blivit en frontfigur för frågan i såväl Storbritannien som internationellt och har startat Radiation Research Trust, tillsammans med politiker och vetenskapsmän. RRT arbetar för att sprida information om risker med strålningen. Hon blev för första gången inbjuden av kommissionen att tala. Hon vädjade till kommissionen att samarbeta med Bioinitiativ-gruppen. Hennes vädjan blev hörd. Eileen är definitivt en hjälte, som trots att hon drabbats av allvarlig sjukdom, målmedvetet har arbetat med frågan och nått framgång. Hon är värd all respekt och beröm. Brian Stein, VD för ett livsmedelsföretag, också i RRT, själv svårt elöverkänslig sedan han använt mobilen i över 10 år, ifrågasatte i ett inlägg varför industrin inte behövde ta hänsyn till människor som var extra känsliga:
 - Som livsmedelsproducent måste jag ta hänsyn till allergiker. Varför ställs inte samma krav på den här industrin? Stein berättade också om hur uselt provokationsstudierna hittills gjorts och hur han var tvungen att avbryta sitt deltagande i den sk Essex-studien som påstås inte visa något samband mellan 3G och symtom. Stein berättade att han efter en session fick invärtes blödningar under en vecka, vilket fick David Gee att upprört skaka på huvudet.
 Jean-Luc Guilmot från belgiska Teslabel frågade Paolo Vecchia, ICNIRPs ordförande, om han var beredd att exponera sig själv i sitt hem för strålning vid ICNIRPs gränsvärde under en längre tid 12 timmar per dag. Vecchia ansåg att frågan var förolämpande och att han inte avsåg att svara på den.
 Enligt Christian Farrar-Hockley från Health and Environment Alliance, HEAL, en paraplyorganisation för drygt 50 miljö- och konsumentorganisationer inom EU, har EMF nyligen seglat upp till att bli en av de viktigaste frågorna som tio större miljöorganisationer, The Green 10, kommer att arbeta med. HEAL är en av ”The Green 10” tillsammans med exempelvis WWF och Greenpeace.
 Direktören för kommissionens avdelning för hälsa, Dr Andrzej Rys, avrundade mötet med att bjuda in BioInitiativ-gruppen till samarbete om EMF-frågan.
 - Vi måste också se hur vi kan hjälpa de elöverkänsliga och hur försiktighetsprincipen kan tillämpas.
 EU-parlamentet beslutade 4 sept -08 att uppmana till lägre gränsvärden för elektromagnetisk strålning .
 Med anledning av beslutet sände Vågbrytaren följande brev
 till samtliga riksdagsledamöter i Sverige:
 Med 522 röster för och 16 mot röstade Europaparlamentet för en resolution i vilken WHO, EU:s ministerråd, EU-kommissionen, ministrar och parlament i medlemsländerna, uppmanas att införa strängare gränsvärden för elektromagnetisk strålning.
 Europaparlamentet är allvarligt oroat över den internationella rapporten Bio-Initiative om elektromagnetiska fält, som i sina slutsatser visar att det finns hälsorisker med strålning från exempelvis mobiltelefoner, UMTS, Wifi, Wimax, Bluetooth och fasta trådlösa telefoner (s.k. Dect-telefoner).
 Europaparlamentet skriver att de gränsvärden som rekommenderas i rekommendation 1999/519/EG inte har anpassats till informations- och kommunikationsteknikens utveckling eller till de strängare normer som har införts av t.ex. Belgien, Italien och Österrike, eller med hänsyn till sårbara grupper som gravida kvinnor, nyfödda och barn.
 De gränsvärden som rekommenderas av EU, och som införts i Sverige, skyddar enbart mot akuta upphettningsskador inom 6-8 minuters exponering. Alla väldokumenterade icketermiska långtidseffekter beaktas ej. Många länder har därför lägre gränsvärden.
 De punkter i resolutionen som berör elektromagnetisk strålning återges nedan.
 21. Europaparlamentet är allvarligt oroat över den internationella rapporten Bio-Initiative om elektromagnetiska fält, som är en sammanfattning av mer än 1 500 undersökningar i ämnet och som i sina slutsatser visar att det finns hälsorisker med strålning från exempelvis mobiltelefoner, UMTS, Wifi, Wimax, Bluetooth och fasta trådlösa telefoner (s.k. Dect-telefoner).
 22. Europaparlamentet konstaterar att de exponeringsgränser för elektromagnetiska fält som har fastställts för allmänheten är föråldrade eftersom de inte har uppdaterats sedan rådets rekommendation 1999/519/EG av den 12 juli 1999 om begränsning av allmänhetens exponering för
 elektromagnetiska fält (0-300 GHz). Gränserna har uppenbarligen inte heller anpassats till informations- och kommunikationsteknikens utveckling eller till de strängare normer som har införts av t.ex. Belgien, Italien och Österrike, eller med hänsyn till sårbara grupper som gravida kvinnor, nyfödda och barn.
 http://www2.marketwire.com/mw/mmframe?prid=435421&attachid=837946
 En information från Vågbrytaren
 Vi verkar för att all elektromagnetisk strålning ska anpassas till nivåer
 som inte medför skada eller olägenheter för någons hälsa eller miljön som
 Pressmeddelandet kan laddas ner som PDF-fil, lämlig för utskrift och kopiering. Sprid det gärna.
 Remissyttrandet avgivet 27 juni 2007
 Vågbrytaren JO-anmäler Statens Strålskyddsinstitut, Socialstyrelsen samt Post- och Telestyrelsen
 Myndigheterna redovisar inte kunskapsläget korrekt, när det gäller hälsoeffekter och biologiska effekter av radiofrekvent strålning, typ mikrovågsstrålning, konstaterar man. Och genom att forskningsläget inte redovisas korrekt fattas beslut som äventyrar folkhälsan. Dessutom blir det omöjligt för kommuner och andra ansvariga att vidta adekvata åtgärder för dem som redan fått sin hälsa ödelagd av mobilstrålningen.
 Ur anmälan, ingiven 1 februari 2007:
 Vi anser att myndigheterna agerat felaktigt
 Genom att Statens strålskyddsinstitut gör gällande att det råder ”vetenskaplig konsensus” om mobilstrålningens ofarlighet, en helt felaktig beskrivning av verkligheten.
 Genom att man förtiger den oerhörda mängd oberoende vetenskaplig forskning som visar på hälsoeffekter och biologiska effekter av strålningen från mobiltelefoner och basstationer. I de fall dessa forskningsrapporter inte går att förtiga, förkastas de som ”dålig forskning”, oavsett hur väl underbyggda de än är.
 Industrifinansierad forskning, som inte funnit hälsoeffekter, lyfts däremot konsekvent fram som kvalificerad, oavsett vilka vetenskapliga brister den än må ha. Genom att det föreligger en jävsituation i SSI:s vetenskapliga råd. Bland annat är professor Bernard Veyret betald konsult åt mobilindustrin och hans laboratorium i Bordeaux sponsras av mobilindustrin.
 Genom att Socialstyrelsen sopar det växande problemet med elöverkänslighet under mattan. Alla uttalanden i frågan baserar sig på oseriösa provokationsstudier. Nya forskningsanslag ges inte idag till seriösa studier av problemet, exempelvis på cellnivå. Det finns dock, redan nu fullt tillräckligt med seriösa oberoende forsknings- rapporter, som påvisar negativa hälsoeffekter av mikrovågsstrålning, för att förklara de många symtom av olika svårighetsgrad som elöverkänsliga har. Detta förtigs dock av Socialstyrelsen.
 Genom att Post- och Telestyrelsen delar ut licenser till trådlösa kommunikationssystem, trots de uppenbara riskerna för folkhälsan.
 Närmare information i bilagda handlingar.
 Den 11 sidor långa anmälan kan hämtas som PDF
 Tilläggas kan att de bilagor som bifogades vägde flera kilo...
 Anmälan avslutas med orden:
 Kontakta oss om ni behöver mer information.
 Vågbrytaren EU-anmäler
 Vågbrytaren och Elöverkänsligas Riksförbund anmäler Sverige till Europakommissionen. Sverige tillämpar inte försiktighetsprincipen då det gäller utbyggnaden av olika trådlösa kommunikationssystem. Detta strider mot EG-fördragets artikel 174.
 att Sverige förpliktigas att se till att Europeiska rådets resolution1 om användning av försiktighetsprincipen får största möjliga spridning inom landet i enlighet med punkt 25 i resolutionen,
 att Sverige förpliktigas att redovisa minoritetssynpunkter i riskbedömningarna i enlighet med punkt 10 i rådsresolutionen,
 att Sverige förpliktigas att särskilja och öppet redovisa momenten riskbedömning och riskhantering i enlighet med punkterna 11 och 14 i rådsresolutionen,
 att Sverige förpliktigas att implementera rådets rekommendation 1999/519/EG på ett riktigt sätt samt
 att Sverige förpliktigas att, i enlighet med punkt 1 i rådsresolutionen och KOM (2000) 1 slutlig, redovisa graden av vetenskaplig osäkerhet på ett rättvisande sätt i riskbedömningarna.
 Den 11 sidor långa anmälan (exkl. bilagor) avslutas:
 2.5.2 SSI:s information i rättstillämpningen
 I bilagorna 1-4 ges ett typexempel på vilken riskbedömning som läggs till grund för den riskhantering som utförs av svenska myndigheter och domstolar. I detta fall har klagandena åberopat övertygande bevisning om sina egna besvär vid strålningsexponering. För att sådan bevisning skall kunna prövas på ett rättvist sätt är det helt nödvändigt med en utredning som ger en korrekt bild av forskningsläget, där graden av vetenskaplig osäkerhet redovisas. Det har därför anförts olika argument för att få beslutsfattarna att se igenom informationen från SSI och utföra en ordentlig riskbedömning. Detta har resulterat i följande avgöranden.
 I bilaga 1 har länsstyrelsen i sina beslutsskäl hänvisat till information från SSI. SSI jämför här uppmätta strålningsnivåer med referensvärdet och enbart med stöd av detta gör de den kortfattade och helt reservationslösa bedömningen att basstationer för mobiltelefoni inte innebär någon risk ur strålskyddssynpunkt. Denna ”riskbedömning” speglar inte på något sätt den faktiska graden av vetenskaplig osäkerhet. Länsstyrelsen hänvisar även till information från Socialstyrelsen. De upprepar dock endast uppgifterna från SSI. Länsstyrelsen avslår därefter överklagan med hänvisning till informationen från SSI och Socialstyrelsen.
 Länsstyrelsens beslut överklagas sedan till miljödomstolen. Som framgår av bilaga 2 avslås återigen begäran om en utförligare utredning av forskningsläget och domstolen avslår överklagan med hänvisning till de missvisande uppgifterna från SSI. Domen överklagas därefter till miljööverdomstolen (bilaga 3), vilka väljer att inte meddela prövningstillstånd (bilaga 4).
 Beslutsfattare är lekmän i strål- och hälsoskyddsfrågor och har därför svårt att frångå de bedömningar som görs av SSI och Socialstyrelsen. De riskbedömningar som levereras därifrån blir därför helt avgörande vid prövningar enligt försiktighetsprincipen. Myndighetsinformationen uppfyller dock inte på långa vägar de helt naturliga och självklara riktlinjer som Kommissionen så förtjänstfullt sammanfattat på följande sätt.
 ”Vid genomförandet av en metod som grundas på försiktighetsprincipen bör man börja med en vetenskaplig utvärdering som är så fullständig som möjligt och om möjligt på varje stadium fastställa graden av vetenskaplig osäkerhet.
 Beslutsfattare måste vara medvetna om graden av vetenskaplig osäkerhet som hör samman med resultatet av utvärderingen av tillgänglig vetenskaplig information. Att bedöma vad som är en ”acceptabel” risknivå för samhället är främst ett politiskt ansvar. Beslutsfattare som står inför en oacceptabel risk, vetenskaplig osäkerhet och allmänhetens oro är skyldiga att finna svar. Därför måste alla dessa faktorer beaktas.”20
 Den grovt missvisande riskbedömning som i Sverige läggs till grund för prövningar enligt försiktighetsprincipen får mycket allvarliga konsekvenser för våra medlemmar och vi ber därför om Kommissionens biträde för att rätta till detta problem.
 Anmälan ingavs december 2006. Den kan i sin helhet laddas ner som pdf.
 Inför valet 17 september 2006
 Vågbrytaren har sänt en enkät till samtliga riksdagspartier för att få veta dels hur de ställer sig till olika frågor rörande elektromagnetisk strålning, dels vad de gjort i frågan sedan förra valet 2002.
 Samtliga partier har svarat. Klicka på länkarna nedan för att läsa
 - en sammanställning av svaren från de olika partierna inför 2006 års val (pdf).
 - partiernas fullständiga svar 2006 (pdf).
 Frågorna som politikerna fick (pdf).
 Frågorna med inbakad informationstext. Använd gärna dessa om du själv vill ställa frågor till politiker.
 Du kan också se vilka frågor som ställdes inför 2002 års val (pd
 Den 26 maj 2006 sände Curt Ove Näslund följande brev till Socialstyrelsen. Om vad en backspegel kan visa. Att läsa och begrunda.
 Föredragande läkare Martin Tondel
 Bäste Martin
 Tack för Ditt svar på mitt brev av den 3 april 2006.
 Du skriver i Ditt svar till mig, att ”Socialstyrelsen förlitar sig på Statens Strålskyddsinstituts (SSI) vetenskapliga råd som är sammansatt av mycket kompetenta forskare.”
 Därom tvistar jag! – och fler med mig.
 Glöm inte bort historien, att titta i backspegeln är aldrig fel!
 Flera misstag har skett som genererat död och lidande och först efter årtionden blivit fastslagna som farliga, troligen på sin tid, av något kompetent vetenskapligt råd. Här nedan har jag sammanställt det vi nu kan se i backspegeln;
 Amalgam har förgiftat nästan hela den svenska befolkningen. Det har resulterat i svåra lidanden, självmord och dödsfall. Ofta är amalgamförgiftningar bidragande orsak till el- överkänslighet. Kvicksilver och tungmetaller nedsätter immunförsvaret. Därför blir denna grupp ofta skadade av mikrovågor, immunförsvaret klarar inte kvicksilvret och mikrovågorna. Trots att både erfarenhet och kunskap finns blundar myndigheterna och amalgamet anses fortfarande vara harmlöst av vissa myndighetspersoner. (Kvicksilvret frigöres av mikrovågor/magnetfält!)
 Asbest. Redan år 1910 började man inom industrin förstå att asbest var farligt. År1918 slutade amerikanska försäkringsbolag att teckna livförsäkringar för de som jobbade med asbest (de skulle dö i förtid) på 1930 – talet förekom hemligstämplade brev mellan asbestföretagen i Europa om att man måste hålla tyst om hälsoriskerna (det var åtskilliga fackpampar och beslutsfattare som visste detta). Först på 1970 talet förbjöds asbest i Sverige, Det tog 60 år för myndigheterna att förbjuda detta sjukdomsframkallande material.
 Vissa asbestfabriker monterades då ned och såldes till Afrika för fortsatt produktion, trots medvetenheten om hälsoriskerna.
 DDT, när detta medel uppfanns talades det ohämmat om att rädda världen, utrota myggorna som spred malaria samt ta död på en massa insekter som behagade angripa det som bönderna odlade som skulle bli livsmedel. Ett Nobel-pris delades ut för denna banbrytande heroiska insats. Ingen kritik från forskarhåll, utan bara att köra vidare och se de positivt på fördelarna.
 Så småningom började effekterna komma i dagen. Ekosystemet påverkades på ett inte önskvärt sätt. Men först efter lång tid blev det Nobelprisbelönade medlet förbjudet, för att bara fortsätta att exporteras till u-länder där läskunnigheten var klen.
 DDT används fortfarande i somliga u-länder.
 PCB, är ett annat exempel som också var ett undermedel till dess att man upptäckte den hotande ekologiska katastrofen, som nu hotar Östersjöfisken och oss människor, högst upp i näringskedjan. Nu har vi delar av facit.
 Forskningen har varit ”duktig” anser man, men förutsåg inte allt och vi konsumenter har blivit mer misstänksamma.
 Hormoslyr, detta bekämpningsmedel mot sly orsakade många sjukdomar som cancer mm, men det bedyrades i många år från myndigheter (Naturvårdsverket) och s k ’experter’ att det var ofarligt, en jägmästare stod t o m i TV och drack giftet, för att bevisa ofarligheten (han levde inte så länge).
 Neurosedyn. Detta nervlugnande medel gavs till havande kvinnor som sedan födde barn med stora genetiska skador (barnen kunde bl a sakna armar och ben). Socialstyrelsen och ett stort antal ’kompetenta’ läkare förklarade att det var helt ofarligt i flera år, trots att de såg resultatet. Det fanns inga ”vetenskapliga bevis” på några risker, påstods det.
 Neurosedyn, inte var det någon vidskeplig medicinman från regnskogen som hittade på det. Det heter ”modern läkemedelsforskning”.
 Teckomatorp är väl förknippat med förgiftning av en hel by, nedgrävda tunnor med dioxinhaltigt gift i stora mängder uppdagades efter att en hemmafru fattade misstankar och var otroligt påstridig mot myndigheterna. Nedgrävningen av tunnorna skedde med myndigheternas goda minne och tystnad.
 Tobak. Hur lång tid tog det inte innan rökningen blev officiellt farlig?
 Alla dessa nu fasansfulla, på sin tid fantastiska medel, lovprisades av forskare och en del fick alltså Nobelpriset för sina upptäckter. Efter många dödsfall, sjukdomar och för många ett enormt lidande så har vi fått officiell acceptans för hälsoriskerna efter ca 20 – 60 år!
 Frekvenser och gränsvärden. SSI anger gränsvärdet för 3G i Sverige till 10W/m2. Flera andra länder har betydligt lägre gränsvärden än Sverige. Ryssland har 100 gånger lägre än Sverige med 0,1 W/m2. Vad är det som säger att SSI:s ”experter” har rätt? Även Rysslands lägre gränsvärde kommer med säkerhet att visa sig vara alldeles för högt för människans svaga signalsystem vilket styr alla våra kroppsliga funktioner.
 Är det troligt att det är den elektromagnetiska strålningens täthet (styrka) i mikrovågsområdet som är ”boven”, är det inte troligare att det är innehållet i mikrovågorna (informationen som dessa vågor bär med sig, alltså modulationen) som stör kroppens signalsystem? Om så vore fallet så betyder ett gränsvärde ingenting, vi blir då sjuka av strålningen oberoende av signalstyrkan. Så har det också visat sig i de undersökningar som t ex 130 läkare i den sydtyska staden Bamberg gjort. De har konstaterat att strålningstäthet redan från ca 10 mikrowatt/m2 kan orsaka skador på människor, om strålningen kommer från t ex en GSM-bas, från en 3G-bas kan de konstatera att människor skadas redan vid 0,1 mikrowatt/m2 (100 miljontedel av gränsvärdet). 3G-bärvågen är mycket mer komplex i jämförelse med t ex GSM och den innehåller frekvenskomponenter som i detekterad form ”krockar” med alla kroppsliga frekvenser (3G i detekterad form innehåller ett fullkomligt inferno av frekvenser).
 Allt levande är elektriska varelser. Om man läser böcker om hjärnan så finner man att det finns ca 10 miljarder Neuroner som styr ca 10 000 celler var i kroppen. I våra nervbanor (hjärnan – ryggmärgen – hela övriga kroppen) flyter kontinuerligt kemisk-elektriska signaler, de flesta pulsas fram i nervbanorna med frekvenser mellan 0,5 Hz till ca 30 Hz (det finns dock nervsignaler upp till flera kHz och informationsutbyte mellan närliggande celler sker med frekvenser ända uppe i mikrovågsområdet). Dessa signaler kan man mäta, trots att de är mycket svaga (från några mikrovolt till några hundra millivolt). EKG och EEG är t ex tekniker att avläsa ”läckage” från kroppens kemisk-elektriska system och mätenheten är elektromagnetisk strålning, vilket alltid avges runt nervbanor. Om man kan mäta kroppens interna kemisk-elektriska system utanför kroppen (för vilket det finns mycket mer avancerade utrustningar i jämförelse med EKG - och EEG-utrustningar), är det då inte troligt att utifrån kommande elektromagnetisk strålning med kroppsliknande frekvenser kan påverka kroppens interna signalsystem?
 Varför tror du att det de senaste 10 – 20 åren, i takt med all vår trådlösa teknik, plötsligt har uppkommit nya symtom och sjukdomar hos miljontals människor i Sverige och andra länder?
 Hur högt sätter man sin egen auktoritet när man misstror tusentals människors samstämmiga sjukdomssymtom och diagnoser?
 Du säger att SSI består av kompetenta personer. Är det inte dags för dessa ”vetenskapsmän” att i stället börja lyssna på de som lever i verkligheten med dessa symtom och sjukdomar, de är väl de verkliga ”experterna” i denna sak?
 Kan det vara så att SSI:s kompetenta råd håller inne med sanningen av något skäl (det finns otvivelaktigt kopplingar till telekomindustrin för vissa av de som ingår i detta råd)? Vad vet jag? Om inte, ja då är man inte kompetent, men det ger mycket lidande och död i båda fallen.
 Jag vet att det är mycket pengar står på spel kring detta med mobiltelefonin. Jag anser att vi måste avstå från denna industri som, vi nu av erfarenhet vet, allvarligt skadar och gör människor sjuka.
 Jag träffar kontinuerligt strålningsskadade människor, som lider av: utbrändhet, trötthet, dålig koncentration, svimningsattacker, håravfall, näsblod, TIA –attacker, förhöjt blodtryck, ventrombos, anerysm, blodådror förstoras och tränger ut, cirkulationsrubbningar, orkeslöshet, muskelvärk mm.
 Den elektromagnetiska strålningen från de trådlösa teknikerna kommer att bli ett ”historiskt” misstag inom en nära framtid!
 Vad jag med detta brev vill påtala är att historien vittnar om att man omöjligtvis kan lita på försäkranden av vetenskapliga råd och statliga myndigheter och deras experter.
 Sju anställda på ett kontor drabbade av cancertumörer.
 I dagarna har en skrämmande rapport inkommit, inte oväntat – 7 anställda på ett kontor i Mellbourn har drabbats av cancertumörer varav en person har dött. Man misstänker 2 mobilmaster på taket i byggnaden.
 Detta förutsåg jag redan 2001 i ett brev till Sveriges största (?) fastighetsägare SABO och dess chefsjurist och jag varnade dem för att tillåta mobilmaster på deras hyreshus. Jag påpekade även att när sambanden blir kända, kommer skadeståndsanspråken att bli stora.
 Det finns fler liknade fall som det i Mellbourn:
 ● Skolan Garicia Quintana i Valladolid, Spanien, där 4 barn fick cancer inom loppet av ett år.
 ● St Cyr l’Ecole i Paris, med onormalt många barn som fått cancer i hjärnan.
 ● Ruitz i Frankrike, 2 små barn fick hjärntumör på kort tid.
 SSI reagerar inte, Socialstyrelsen reagerar inte.
 3G klassas som miljöfarlig verksamhet.
 ”Miljödomstolen har nu klart slagit fast att människors oro räcker för att verksamheten ska klassas som miljöfarlig, säger Mats Dämvik på advokatbyrån Unité, som också menar att Socialstyrelsens bedömning är felaktig.”
 Miljööverdomstolen dom
 Miljööverdomstolen har i mål 7485-2004 – definierat mobilmaster som miljöfarlig verksamhet.
 SSI brister i biologisk kompetens
 I boken Spelet om 3G framkommer ’att den biologiska kompetensen hos SSI behöver stärkas. Bristen på biologisk och medicinsk kompetens på SSI kan vara en förklaring till att myndigheten inte förstår faran med mobilstrålningens negativa hälsopåverkan vid icke –termiska effekter. Att det gällande gränsvärdet är satt för att skydda endast mot akuta effekter var en nyhet för miljöminister Lena Sommestad.
 Ett gränsvärde som skyddar mot långtidsbestrålning saknas.’
 Med hänvisning till Folkhälsans broschyr ”Den nya folkhälsopolitiken, nationella mål för folkhälsan” sidan 11 kan man läsa under rubriken ”Sunda och säkra miljöer och produkter”:
 ”...det är viktigt att kunskaperna om miljöns påverkan på
 hälsan ökar och att man tillämpar försiktighetsprincipen när
 man inför ny teknik. Av de 15 kvalitetsmålen är det framför
 allt målen God bebyggd miljö, Begränsad klimatpåverkan,
 Frisk luft, Giftfri miljö, Skyddande ozonskikt samt
 säker strålmiljö som har betydelse för folkhälsan...”
 Trots att det finns nationella och internationella bevis på ett direkt samband mellan mikrovågor och elektromagnetiska fält och skador på den mänskliga organismen, förnekar SSI och Socialstyrelsen dessa fakta.
 Om nu Miljööverdomstolen dessutom definierar mobilmaster som miljöfarlig verksamhet, varför är då inte all utbyggnad stoppad enligt försiktighetsprincipen?
 ”Omsorgen om människors hälsa, måste alltid gå före teknikens framsteg.”
 Socialstyrelsen vägrar
 Socialstyrelsens vägrar att godkänna behandlande läkares diagnoser rörande symtom härledda till elektromagnetiska fält och mikrovågor. Det är oacceptabelt och visar på obeskrivlig hänsynslöshet gentemot flera tusentals människors svåra lidanden.
 Läkare som på eget initiativ försöker hjälpa människor som lider av elöverkänslighet prickas och t o m avstängs på grund av SSI:s brist på kompetens och Socialstyrelsens ovilja och förnekande av nationella och internationella larmrapporter.
 Man blir skräckslagen men inte alls förvånad när man får klart för sig hur Socialstyrelsen förnekar problemet och straffar läkare som försöker följa läkareden.
 Följden blir att behandlande läkare med insikter inte kan och vågar ställa korrekta diagnoser på sina patienter.
 Säg mig, varför detta kompakta motstånd mot att acceptera denna påtvingande folksjukdom och behandlande läkares diagnoser?
 Med förtvivlan inser jag att om inget drastiskt görs snarast står vi inför en veritabel hälsokatastrof!
 Jag avvaktar med intresse Ditt svar.
 Holmsund den 26 maj 2006.
 Curt Ove Näslund
 Följt elöverkänsliga över 6 år.
 Är själv elöverkänslig.
 Drabbad av oralgalvanism. (Tack vare frekvenser av mobiler.)
 Egna studier.
 Medlem av Elöverkänsligas Förbund.
 Radiohandlare under 15 år.
 Grossist av mobiltelefoner över hela Norrland under 20 år.
 (Har både känt och sett effekterna av dessa mobiler och har nu sadlat om.)
 Torsdagen den 30.3. 2006 kl. 9.20 sändes programmet Ring P 1.
 Programledare var Täppas Fogelberg.
 I detta programinslag ringde en person vid namn Hanna in för att berätta om sin oro och omsorg om en svårt skadad elöverkänslig person.
 Programledaren bemötte henne på ett mycket kränkande sätt. Han talade om att elöverkänsliga t.ex. söker sin livsmening i en diagnos, att de smiter undan sitt livsansvar genom att gömma sig i skogen, att samstämmigheten i deras reaktioner skulle bero på att de elöverkänsliga håller ihop och att de intalar varandra att de mår dåligt samt att vara elöverkänslig är likvärdigt med att tro på flygande tefat.
 Att på detta sätt uttala sig om en svårt drabbad handikappgrupp är inte förenligt med god journalistisk sed. Täppas Fogelberg har även vid ett antal tidigare tillfällen yttrat sig så kränkande om denna handikappgrupp (nr 27 i HSO) att vi måste anse det som att nu en gräns är passerad.
 I en journalists uppdrag ingår att skaffa sig kunskap om ett ämne innan han yttrar sig. Han har också skyldighet att betänka de möjliga konsekvenserna av sitt agerande.
 Täppas Fogelbergs okunniga och förnedrande uttalanden om elöverkänsliga riskerar att leda till att elöverkänsliga ytterligare trakasseras och diskrimineras i vårt samhälle.
 Genom att på detta sätt konsekvent förnedra och diskriminera en handikappgrupp har Täppas Fogelberg brutit mot det journalistiska ansvaret och bör därför fällas av Granskningsnämnden för detta programinslag.
 Ordförande föreningen Vågbrytaren
 (3 april -06)
 Mats Dämvik, Juristfirman Unité, JK- anmäler Statens Strålskyddsinstitut, SSI.
 Ur anmälan, gjord 9 januari 2006:
 ..... SSI har i olika sammanhang uppmärksammats på det förhållandet att deras information inte överensstämmer med de krav försiktighetsprincipen ställer.
 Den 12 och 13 maj 2005 anordnade t.ex. SSI ett eget seminarium, om försiktighetsprincipen och gränsvärden, där ansvariga tjänstemän var närvarande. Vid detta tillfälle höll Annika Nilsson, docent i miljörätt vid Lunds universitet, ett föredrag där hon bl.a. informerade om EG-rättens försiktighetsprincip och de krav den ställer på riskbedömningen. SSI har dock inte anpassat sin informationsförmedling efter detta.
 Den 25 november 2005 har även jag tillsänt SSI skriften i bilaga 1 och ombett dem att svara på tre frågor (se bilaga 3). De har dock valt att inte besvara detta brev och har inte heller förändrat sin information med anledning av uppgifterna. Konsekvensen av SSI:s felaktiga informationsförmedling är att såväl de politiska beslutsfattarna som hela rättsväsendet vilseleds om hälsoriskerna....
 Anmälan i sin helhet kan läsas i PDF-format. Klicka här!
 13 februari 2005 skrev Henrik Stephenson-Möller följande, till Huddinge kommun (kan vara värt att kolla även övriga kommuners hemsidor):
 Mobiltelefonmaster och elektromagnetisk strålning.
 På Kommunens hemsida står att problematiken kring radiofrekventa fält och elektromagnetisk strålning inte behandlas vid bygglovsprövning för mobiltelefonmaster. Beträffande frågor om strålningsförhållanden kring masterna hänvisas till Statens Strålskyddsinstitut SSI:s hemsida.
 Vid kontroll med Socialstyrelsens enhet för behörighets- och kompetensfrågor, har det visat sig att SSI verksamhetsansvarig för icke-joniserande strålning, liksom medlemmarna i SSI Vetenskapliga råd för elektromagnetiska fält saknar läkarlegitimation.
 På SSI hemsida hänvisas vidare till en organisation kallad ICNIRP, vilket är en förkortning för ”International Commission on Non-Ionizing Radiation Protection”, Denna organisation har visat sig vara en stiftelse i Tyskland, vilken består av ett privat, slutet sällskap som själva utser sina medarbetare och som inte redovisar sin ekonomi.
 SSI har vid förfrågan om ICNIRP tar emot pengar från företag inom telekombranschen, med skrivelse 2005-01-18 Dnr 2004/3705-52, erkänt att SSI inte har någon insyn i ICNIRP ekonomi.
 Eftersom det inte är värdigt en Kommunal myndighet att hänvisa till självutnämnda experter och kvacksalvare, ber jag därför att ovannämnda hänvisning på Kommunens hemsida tas bort och att man i stället hänvisar till Miljönämnden, som har tillsynsansvaret för miljö- och hälsoskyddet inom Kommunen enligt miljöbalken 9 kap 1§ punkt 3, MB 26 kap 3§ 3 st samt förordningen (1998:900) om tillsyn enligt miljöbalken, 4§ 3 st och dess bilaga B4.
 Kopia:Miljönämnden
 Några dagar senare, den 19 februari 2005 skrev Henrik Stephenson-Möller följande till Post- och telestyrelsen i Stockholm:
 Mobiltelefonstrålning och cancer.
 I brev till Post- och telestyrelsen 2005-01-12 nämner jag att enligt Socialstyrelsens Enhet för behörighets- och kompetensfrågor, så saknar Statens Strålskyddsinstitut, SSI medicinsk kompetens när det gäller elektromagnetisk strålning, samt frågar vilken kompetens PTS har när det gäller att bedöma miljö- och hälsorisker av sådan strålning.
 Post- och telestyrelsen bekräftar i skrivelse 2005-02-04 dnr 04-15801 att inte heller PTS har medicinsk kompetens, samt hänvisar till att man i stället för dialog med bl.a. SSI.
 Att två medicinskt blinda myndigheter på detta sätt leder varandra torde inte vara ägnat att inge något större förtroende hos allmänheten.
 Enligt Miljöbalken 9 kap 1 § punkt 3 är elektromagnetisk strålning miljöfarlig verksamhet. Det är PTS som ger tillstånd till att använda radiosändare
 Fråga: Vem blir skadeståndsskyldig om SSI och PTS gör felaktiga medicinska hälsobedömningar?
 Fältstads kommun
 123 45 FÄLTSTAD
 Anhållan om avstängning av basstation/er för mobiltelefoni
 Alt 1 På en mast belägen ...
 Alt 2 På taket till det hus som jag bor i på Fältvägen 1
 Alt 3 På taket till ett bostadshus på Fältvägen 2
 ... finns en sändarantenn/ett antal sändarantenner till en basstation/basstationer för Mobiltelefoni.
 Strålningen från denna antenn/dessa antenner har kraftig inverkan på min hälsa.
 Härmed anhåller jag om att kommunen förelägger operatören/operatörerna att antingen stänga av den basstation/de basstationer som berörs, eller vidta andra åtgärder för att reducera strålningsexponeringen, så att min hälsa inte påverkas av basstationerna.
 Strålningsstyrkan i/utanför bostaden är hög
 Strålningsstyrkan har mätts i/utanför bostaden. Mätningarna har utförts med ett relativt enkelt instrument, Bemi 3. Mätvärdena ger dock en tydlig indikation att exponeringen är alldeles för hög.
 De mätvärden som uppmätts i/utanför min bostad ligger mellan 100 och 1000 Nanowatt/m 2 , att jämföra med att 1 nanowatt /m 2 är tillräckligt för god Mobiltelefoniförbindelse, och även tillräckligt för att de mest känsliga ska få hälsoproblem.
 Strålningsstyrkan har inte mätts i/utanför bostaden.
 Erfarenheten visar dock att i bostäder/utomhus nära sändare för mobiltelefoni ligger strålningstätheten ofta mellan 100 och 1000 nanowatt/m 2 , att jämföra med att 1 nanowatt/m 2 är tillräckligt för god mobiltelefoniförbindelse, och även tillräckligt för att de mest känsliga ska få hälsoproblem.
 Att mobiltelefoner kan påverka hälsan bekräftas bland annat av den kände forskaren Kjell Hansson-Mild. Själv får jag så kraftig påverkan på hälsan när människor i min omgivning talar i mobiltelefon, att jag inte skulle drömma om att över huvud taget använda mobiltelefon.
 Den exponering jag utsätts för i/intill min bostad närmar sig exponeringen från en mobiltelefon.
 Hela min kropp utsätts för exponeringen hela tiden jag vistas i min bostad (och strålningen är extra stark utanför bostaden).
 EUs rekommenderade gränsvärden är irrelevanta
 De förslag till gränsvärden som anges i EU-rekommendationen av den 12 juli 1999 tar endast hänsyn till uppvärmningseffekter när strålningsenergin omvandlas till Värmeenergi.
 Det finns nu klara indikationer, både vetenskapliga rapporter och drabbades erfarenheter, att mikrovågor av samma styrka som jag utsätts för i min bostad kan ge biologiska effekter.
 Kroppens signalsystem, som i stor utsträckning bygger på elektriska signaler, kan påverkas av exponering av strålning utifrån. Detta tar EUs rekommenderade gränsvärden inte hänsyn till.
 EUs rekommenderade gränsvärden är alltså irrelevanta för bedömning av hälsoeffekter av basstationer för mobiltelefoni, och kan inte åberopas som stöd för att mina hälsoproblem inte kan ha samband med basstationerna.
 Det finns juridisk grund för min begäran
 De allmänna hänsynsreglerna ska tillämpas
 Min begäran ska prövas enligt miljöbalken. Det är då ostridigt att de allmänna hänsynsreglerna i andra kapitlet miljöbalken ska tillämpas.
 Operatören har bevisbördan
 Av första paragrafen framgår att det är den som ifrågasätter sambandet mellan strålningen och mina hälsoproblem som har bevisbördan.
 Operatören och nämnden ska ha tillräcklig kunskap
 Av andra paragrafen framgår att operatörerna, och även miljönämnden, ska skaffa den kunskap som behövs.
 Försiktighetsmått ska vidtas vid misstanke om skada
 Av tredje paragrafen framgår att försiktighetsmått ska vidtas så snart det finns skäl att anta att en verksamhet eller åtgärd kan medföra skada eller olägenhet för människors hälsa. Det sägs även i EU-rekommendationen att en försiktighetsprincip bör tillämpas när EUs rekommenderade gränsvärden används. Detta är naturligtvis nödvändigt, eftersom gränsvärdena endast tar hänsyn till säkerställda hälsoeffekter.
 Bästa möjliga teknik ska användas
 Av tredje paragrafen framgår även att bästa möjliga teknik ska användas. Detta kan inte sägas vara uppfyllt med antenner som ger så här hög exponering i/utanför min bostad. I dag finns antenner som gör det möjligt att begränsa exponeringen i närområdet. (I mitt fall skulle dock inte bättre antennteknik hjälpa, eftersom antennen är helt fel placerad.)
 Lämplig plats ska väljas
 Av fjärde paragrafen framgår att en sådan plats ska väljas att ändamålet kan uppnås med minsta olägenhet för människors hälsa. Med tanke på den starka strålningen i min bostad kan antennen/antennerna i närheten av denna inte sägas uppfylla kravet på lämplig placering.
 Det är rimligt att jag får en förbättring
 Av sjunde paragrafen framgår att kraven på hänsyn enligt paragraferna 2 – 6 gäller i den utsträckning det inte kan anses orimligt att uppfylla dem. Mobiltelefoni har betecknats som ett samhällsintresse. Men jag drabbas så hårt av antennens/antennernas placering och utformning att jag självklart måste få en förbättring.
 Myndigheternas besked stämmer inte
 Strålskyddsinstitutet (SSI) skriver på sin hemsida i ett dokument ”Strålning från basstationer för mobiltelefoni” att strålningen inte överstiger EUs rekommenderade gränsvärden. Av detta drar SSI slutsatsen:
 ”Sammanfattningsvis gäller att basstationer för mobiltelefoni inte innebär någon risk ur strålskyddssynpunkt”.
 Detta uttalande är oacceptabelt av flera skäl:
 ● SSI går emot den grundläggande vetenskapliga regeln att man aldrig kan säga att en viss exponering är ofarlig.
 ● SSI bortser från en rad vetenskapliga indikationer på biologiska effekter av mikrovågsstrålning.
 ● SSI nonchalerar många människors kraftiga hälsoeffekter av basstationer för mobiltelefoni.
 ● SSI går emot försiktighetsprincipen, som SSI och alla andra verksamhetsutövare måste följa.
 SSI har alltså förbrukat sin trovärdighet, och kan inte åberopas som auktoritet.
 Socialstyrelsens har givit ut meddelandeblad nr 5/2002 ”Mobilbasstationer och miljöbalken.” Angivna mottagare är kommunernas miljö- och hälsoskyddsnämnder. Här sägs bland annat:
 "Det finns idag inga belägg för att cancer eller några andra effekter kan uppstå till följd av högfrekventa (även kallat radiofrekventa) EMF från mobilbasstationer."
 Så här kan man bara skriva om det finns ett betydande antal publicerade studier specifikt om cancer eller några andra effekter till följd av mikrovågor från mobilbasstationer. Men det torde endast finnas en publicerad sådan studie.
 I denna studie förväntas försökspersonerna kunna avgöra under vilken av tre på varandra följande tvåminutersperioder exponeringen inleddes. Kravet att försökspersonen på två minuter när ska kunna avgöra när exponeringen inleddes är orimligt. Det hade varit förvånande om studien hade kunnat styrka ett samband.
 Med en så kraftfull formulering med så magert underlag har även Socialstyrelsen förbrukat sin trovärdighet, och kan inte åberopas som auktoritet.
 Hur min hälsa påverkas
 Jag har märkt ett tydligt samband i tiden mellan exponering för mobiltelefonistrålning och mina hälsoproblem, även när jag inte förrän efteråt blivit medveten om exponeringen.
 Min hälsa påverkas kraftigt när jag befinner mig i min bostad. När jag kommer till en bättre elmiljö minskar/försvinner besvären.
 Jag blir kraftlös. Jag har svårt att klara de mest elementära saker, som att laga mat.
 Jag får svår huvudvärk.
 Jag kan inte vistas i lägenheten på dagarna, utan tvingas till långa promenader etc.
 Det är viktigt att man har en god elmiljö på natten, när man ska återhämta sig. Därför är det extra allvarligt att jag tvingas sova i den dåliga elmiljön i lägenheten.
 Hela bostaden är lika dålig.
 Jag måste sova i klädkammaren, där det är något bättre än i sovrummen.
 Jag måste sova i tvättstugan i källaren, där det är bättre än i lägenheten.
 Att använda balkongen är otänkbart, eftersom strålningen är extra stark där.
 Hela mitt liv förstörs.
 Detta är illa nog. Till detta kommer att jag får extra starka besvär varje gång jag lämnar eller återvänder till bostaden på grund av den ändå starkare strålningen utomhus intill min bostad.
 Jag är bara en av minst 200 000 vuxna i Sverige som själva märkt hälsoeffekter av elektromagnetiska fält. Många reagerar just på basstationer.
 Att sambandet mellan de elektromagnetiska fälten och hälsoproblemen är verkligt, framgår bland annat av de goda erfarenheterna av utförda elsaneringar.
 Det finns därför ingen anledning att ifrågasätta att jag får hälsoeffekter av basstationen/basstationerna i min närhet.
 Allt talar för att miljönämnden ska ingripa mot den alltför höga strålningen i min bostad, som kraftigt påverkar min hälsa.
 - Öppet brev till samtliga svenska miljömedicinska mottagningar
 - Riksdagspartierna inför riksdagsvalet 2010, och som pfd här.
 - Till riksdagsledamöter, betr. timvis avläsning av elmätare
 - Öppet brev till Sveriges alla kommuner
 - Viktigt överklagande till Miljööverdomstolen
 - Till riksdagsledamöterna med anl. av att EU-parlamentet uppmanar till lägre gränsvärde, okt-08
 - Remissyttrande till SSI, Statens Strålskyddsinstitut
 - Vågbrytaren JO-anmäler svenska myndigheter, feb -07
 - Sverige EU-anmäls - följer inte försiktighetsprincipen
 - Sammanställning av partiernas enkätsvar
 - Frågor till politiker, juni-06
 - Om att se i backspegeln, juni-06
 - Radioprogram anmäls, apr-06
 - SSI JK-anmält, jan-06
 - Till Huddinge kommun, feb-05
 Många medlemmar har skickat kopior på överklaganden och andra skrivelser. Vi garanterade inte att de var varken juridiskt hållbara eller effektiva, men såg dem som möjlig hjälp på vägen i egna ansträngningar. – Kanske de fortfarande kan tjäna sitt syfte. Samtliga är från åren 2001-2002 och kan läsas i PDFformat.
 - Yttrande över sökandens (Svenska UMTS nät AB) yttrande angående överklaganden, Umeå
 - Överklagande av Länsstyrelsebeslut angående bygglov, Umeå
 - Överklagande av bygglov, Umeå
 - Överklagande av bygglov, AS kommun
 - Överklagande i fråga om bygglov, Uddevalla
 - Inför bygglovbeslut och överprövning med anknytning till mobiltelefoni
 - Anhållan om avstängning av basstationer för mobiltelefoni Fältstad
 - Överklagande av länsstyrelsens beslut, Mariestad


type: wikipedia

text:
Hund (Canis lupus familiaris eller Canis lupus domesticus, tidigare även Canis familiaris) är en domesticerad underart av varg (Canis lupus). Läran om hundar kallas kynologi. Hundar finns av många olika raser, vilka framavlats av människan sedan hunden domesticerades. Idag bestäms dessa raser utifrån vissa rasstandarder som internationellt fastställs av Fédération Cynologique Internationale (FCI). En hund av hankön kallas hund, hane eller hanhund och en hund av honkön kallas för tik eller hynda; dess avkomma kallas för valp.
 Taxonomi
 Huruvida hunden är en underart, Canis lupus familiaris, till vargen (Canis lupus) har diskuterats eftersom detta medför att de hundraser som vi känner idag klassificeras som varianter och subvarianter. Detta gör att vissa forskare fortfarande vill hävda hunden som egen art, Canis familiaris, precis som Linné gjorde 1758, när han beskrev den. Senare forskning kring hundens DNA har dock påvisat hundens nära släktskap med vargen, och därför reklassificerade man den som en underart av varg 1993.
 En rapport framlades 2020 av 24 forskare som troliggör att hunden åtminstone delvis härstammar från vargar av en eller ett fåtal nära besläktade, numera utdöda populationer.
 Släktskap mellan hundraser
 En studie ledd av Elaine Ostrander, genetiker vid Fred Hutchinson Cancer Research Center vid University of Washington, har förändrat synen på ålder och släktskap bland hundraser. Deras analyser av mitokondrie-DNA har bland annat visat att schäfer är närmare släkt med mastiff, boxer och andra typiska vakthundar än de fårhundar de vanligtvis klassificeras tillsammans med. Samma analyser visar också att raser som greyhound, irländsk varghund, borzoi och sanktbernhardshund bär släktskap med fårhund.
 Studien har vidare resulterat i att vissa rasers ålder har måst omvärderas. Raser som tidigare ansetts tillhöra de absolut äldsta som gråhund, faraohund och ibizahund kanske inte är äldre än 150–200 år gamla i nuvarande form.
 Historia
 Hunden är en av människans äldsta följeslagare. Hunden härstammar från domesticerade vargar, som uppkommit genom att vargflockar uppehållit sig kring mänskliga boplatser, där de levde på människans matrester och därför blivit tamare för varje generation. Forskare har debatterat om domesticeringen skedde först i dagens Kina, Mellanöstern eller Europa. Det finns kvarlevor från hundliknande fossiler i människans sällskap i Östasien möjligen från 30 000 f.Kr. och med största säkerhet 7 000 f.Kr., bland annat de så kallade torvhundarna. Fynd av hundskelett kommer även från Oberkassel i Düsseldorf, Nordrhein-Westfalen, där människor levde för ungefär 15 000 år sedan. I en amerikansk studie från 2010 hävdas att domesticeringen skedde i mellanöstern för 12 000 år sedan, vid den tid när jordbruket uppstod där.
 En rad DNA-studier har successivt flyttat tillbaka tidpunkten för vargens och hundens gemensamma ana. En studie från 2011 av Peter Savolainen med flera på KTH drar slutsatsen att dagens vargstam och hundar förgrenade sig i Asien söder om Yangtzefloden för omkring 15 000 år sedan. I en studie av Svante Pääbo med flera från 2013 dras istället slutsatsen att vargen domesticerades under den Europeiska istiden för 15 000–30 000 år sedan. Endast de vargar som höll sig nära människor och blev tama överlevde istiden, övriga dog ut på den europeiska kontinenten och tid och plats för domesticeringen kan således inte upptäckas genom att undersöka moderna vargstammars DNA på det sätt som gjorts i tidigare studier. I studien från 2013 undersöktes istället DNA från varg- och hundstammar från arkeologiska utgrävningar i Sibirien och Europa. I en studie från 2015 av Pontus Skoglund med flera, också den baserad på DNA-jämförelse av en 35 000 år gammal varg från Sibirien och arktiska hundraser, dras slutsatsen att hundens DNA divergerade från vargens för mellan 27 000 och 40 000 år sedan. Dagens siberian husky och grönlandshund delar en överraskande stor andel DNA med den sibiriska vargen.
 Med neolitiska revolutionen började människor bedriva selektiv avel, och skapade på så sätt hundraser. Nordamerikas indianer använde tidigt hunden som dragdjur.
 Kanarieöarna har fått sitt namn efter det latinska ordet canis, och betyder alltså hundöarna. Namnet gavs åt öarna av den romerske författaren Plinius den äldre efter att han besökt kung Juba II av Numidien och Mauretania år 25 f.v.t. Namnet grundar sig alltså på hörsägen. Större landlevande däggdjur inplanterades först efter den europeiska erövringen på 1400-talet. Ursprungsbefolkningen guancherna skall således inte ha haft användning för hundar.
 Omvårdnad
 I allmänhet är det viktigt för hundens psykiska utveckling att den får vistas så mycket som möjligt i människans sällskap. Det hjälper djuret även i intellektuellt avseende och skapar en bra relation mellan hunden och dess familj .
 Föda
 Trots sin härstamning från vargen, beskrivs hundar varierande i vetenskapliga och andra skrifter antingen som köttätare eller allätare. Till skillnad från strikta köttätande, kan hundar anpassa sig till en bred kost, och är inte beroende av protein specifikt från kött eller en mycket hög nivå av protein för att uppfylla sina grundläggande kostbehov. Hundar kan med god hälsa smälta en mängd olika livsmedel, inklusive grönsaker och spannmål, och kan konsumera en stor del av dessa i sin kost, men en strikt köttdiet rekommenderas inte för hundar på grund av brist på kalcium och järn. Jämför man hund och varg, har hunden anpassade gener som är involverade i matsmältningen av stärkelse som bidrar till en ökad förmåga att frodas med en stärkelserik diet. Forskning visar att det var "avgörande för tidiga hundars överlevnad att kunna livnära sig på mat som till stor del bestod av vegetabilier, så som rotfrukter och spannmål". Hundar har framavlats och domesticerats av människan och skiljer sig från vargen på flera punkter. "Förutom en tydlig anpassning av hundars matsmältningsapparat fann forskarna också många skillnader i gener som styr hur hjärnan utvecklas. Det är troligt att flera av dessa förändringar skulle kunna förklara varför hundar har ett annorlunda beteende än vargar."
 För unga hundar är en kraftig och närande diet av största vikt. Dels för att ge en kraftig kroppsbyggnad hos medelstora och stora hundraser och dels för att undvika valpsjukan. En ständig tillgång till friskt dricksvatten är ett krav för alla hundars hälsa.
 En överviktig hund löper även en större risk för sjukdomar som diabetes, hjärt- och kärlsjukdomar och artrit.
 Farliga födoämnen
 Teobromin som finns i kakaobönor och följaktligen i mörk choklad kan i större mängder orsaka livshotande teobrominförgiftning hos hundar.
 Lök som blivit uppvärmd har observerats orsaka lökförgiftning bland hundar. Symptom till följd av lökkonsumtion innefattar bland annat bleka slemhinnor, hematuri, matvägran och inaktivitet, även blodvärdena hos hundarna försämrades. Ämnena natrium n-propyltiosulfat, natrium trans-1-propenyltiosulfat och natrium cis-1- propenyltiosulfat misstänks vara det som orsakar skadan hos hundar.
 Det är inte nyttigt för en hund att äta födoämnen som innehåller mycket salt.
 Hud- och pälsvård
 Hunden ska hållas fri från parasiter som loppor och fästingar. Det kan ske genom externt eller internt skydd där hunden antingen bär ett halsband med en aktiv ingrediens mot loppor och fästingar. Det andra alternativet är att ge hunden oralt fästing- och loppmedel som verkar inom 8 timmar.
 Hundar behöver tvättas och schamponeras regelbundet upp till två gånger per månad. På så sätt undviks att hunden får problem med allergier och kliande, särskilt under vintersäsongen när inte några naturbad finns för hunden.
 Fortplantning och avel
 Tamhundens fortplantning är inte begränsad till någon viss årstid. Men de flesta tikar blir brunstiga (löper) två gånger om året, vanligen i januari eller februari och i juli eller augusti. När en tik och en hane parar sig med varandra, uppstår en förändring i hanens penis som gör att den sväller upp så att tiken och hanhunden inte kan skiljas från varandra, något som kallas för hängning. Parning kan ibland ske utan hängning, men då brukar tikens möjlighet att bli dräktig betraktas som mindre.
 Efter dräktigheten, som tar omkring 63 dagar, föds valparna, som de första 9 till 12 dagarna är blinda. Antalet valpar är mycket växlande. Mindre hundraser får i allmänhet en till sju valpar medan medelstora eller stora raser föder mellan 6 och 10 valpar. Eftersom tiken kan para sig flera gånger inför samma kull kan valparna i kullen härstamma från olika fäder. Detta syns tydligast när hanarna varit av olika ras.
 Vid 6 veckors ålder kan valparna klara sig utan tikens mjölk. Bäst är att redan tidigare successivt vänja dem vid annan föda. Mjölktänderna börjar komma i 3:e eller 4:e veckan och ungefär vid 6 eller 7 veckors ålder är alla på plats. Tandömsningen sker i 3:e till 6:e månaden. Med fullbordad tandömsning upphör hundens valpperiod.
 Mindre raser har vid denna tidpunkt nått sin slutliga storlek. Större raser växer ännu en tid, och de största blir fullstora först under tredje året. Könsmognaden inträder hos hanar vid en ålder av nio till elva månader. Tiken blir vanligtvis könsmogen under åttonde eller nionde månaden.
 Hundens användningsområden
 Hundens användningsområden är många. Idag tränas det till och med upp hundar som kan upptäcka allvarliga sjukdomar, som cancer. Man använder också så kallade epilepsihundar; hundar som är tränade att varna om ett kommande anfall, dämpa fallet om patienten faller, och till att hämta hjälp om det är nödvändigt.
 Familjehundar
 Familjehundar är hundar som är primärt rena familjehundar, som inte har någon annan uppgift än att glädja. Studier har visat att hundens terapeutiska påverkan på människor ofta är positiv. Barn som växer upp med hund i huset lär sig ofta till exempel, att tidigare ta hänsyn. Några hundar har också ibland övriga uppgifter som brukshundar, till exempel som jakthund eller slädhund.
 Jakthundar
 Jakthundar är hundar som används vid jakt. Det finns ett flertal olika hundraser som har avlats fram för olika former av jakt.
 Brukshundar
 En brukshund är en hund som arbetar för nyttoändamål. Till brukshundar räknas bland annat räddningshundar, vakthundar, vallhundar, draghundar, assistanshundar (bl.a. ledarhundar) och terapihundar. Jakthundarna är brukshundar, men räknas ofta som en egen grupp.
 En del av brukshundarna räknas som tjänstehundar.
 Hundsport
 Hundsport är sportformer där hundar ingår som ett element. Några grenar är Lydnad, Spår, Sök, Skydd, Hundkapplöpning, agility, draghund och weight pulling.
 Den snabbaste hundrasen, greyhound, kan på kortare sträckor springa 70 kilometer i timmen.
 Utställning
 På hundutställningar bedömer en kvalificerad domare varje hund i förhållande till en förhandsdefinierad och godkänd rasstandard för rasen, och därefter bedöms hundarna individuellt mot varandra könsvis, åldersvis, rasvis, gruppvis och till slut om vem som är den bästa utställningshunden på den aktuella utställningen.
 Draghund
 Draghundar används för transportändamål, vilket är fallet med slädhundar, men även andra typer av hundar har använts för sådant bruk. Sennenhundar användes för att dra kärror. Dalmatiner, liksom olika sorters gårdshundar nyttjades för att åtfölja ekipage med häst och vagn.
 Draghundssport används som benämning för sådan hundsport vars ursprung kan hänföras till transportändamål. Weight pulling kan ses som en sådan hundsport.
 Hundraser
 Begreppet hundras används för att beskriva så kallade rasrena hundar, det vill säga hundraser vars avelsarbete organiseras av en kennelklubb och där varje godkänd individ registreras och förses med en stamtavla som beskriver individens ursprung. Dock är nedanstående information av mer allmän karaktär och gäller oavsett ras eller blandningsförhållande.
 Brakycefala hundraser
 Hundraser med extremt kort nos kallas brachycephala (trubbnosiga) på grund av att man har avlat på ärftliga defekter så att hundarnas skallben blivit kortare än normalt.
 Att välja ras
 Att välja en ras som passar kan vara svårt. Olika raser har olika behov och dessa bör överensstämma med det liv som hundägaren lever. Fel val kan resultera i att hunden blir missanpassad i sin miljö, omplacerad eller i värsta fall avlivad. De allra flesta som skaffar sig hund vill primärt ha en familjehund, men det finns också de som letar efter den perfekta utställnings-, lydighets- eller brukshunden och som sätter sig extra bra in i blodslinjer, speciella kombinationer och avel.
 Allergivänliga raser
 Hundallergi är egentligen bara ett annat ord för pälsdjursallergi. En sådan allergi kan utlösas av alla arter av pälsdjur, oavsett art, även alla typer hundar, eftersom alla pälsdjur producerar allergener - också nakenhundar och hundar med växande päls. Det finns således inga allergirena pälsdjur, men statistik visar på att färre reagerar på hundraser av typen ungersk puli, chinese crested dog /powder puff och pudel, men man vet inte varför, det kan vara en statistisk tillfällighet. Forskningen visar nämligen att det idag inte finns någon grund för att anta att det finns så kallade lågallergena hundraser eller pälsdjur. Det finns emellertid exempel på att några människor endast reagerar på bestämda pälsdjursarter eller raser, även om detta tillhör undantagen. Har man kraftig allergi kan man reagera på alla typer av pälsdjur, även i hus där det inte har bott sådana på flera månader.
 Huvudallergenet, som heter Can d 1, har hittats i celler i hud, hår, serum, spott och urin hos alla pälsdjur. Det har också hittats hos alla undersökta hundraser, och det är lika stor variation på mängden allergen hos olika individer som det är mellan olika raser. Problemet är också i lika hög grad relaterat till andra arter, till exempel katter, marsvin, hästar, kor osv. Om djuren är små eller stora har heller ingen betydelse.
 Om man fortfarande vill skaffa sig en hund, eller ett annat pälsdjur, bör man välja ett djur som har tät växande päls och därför måste trimmas eller klippas regelbundet. Ett sådant djur är att föredra framför ett djur som har vinterpäls eller helt saknar hår, men bara om de kan badas ofta.
 Exempel på sådana pälsdjur är hundraser som portugisisk vattenhund, bichon frisé, old english sheepdog, pudel, irish softcoated wheaten terrier, tibetansk terrier, chinese crested dog, powder puff och ungersk puli och komondor med flera. Det är emellertid en förutsättning att djuret badas ofta, kanske flera gånger i veckan, för också sådana djur har allergener som kan (kommer att) utlösa allergiska reaktioner.
 Vilka hundraser man "tål" varierar också beroende på hur allergisk man är. Många tycker att det är en bra idé att åka hem till uppfödare av de raser som är allergivänliga, dock kan man reagera ändå; uppfödaren kan ha andra raser, eller många hundar, och då kan man få en allergisk reaktion.
 Förbjudna hundraser
 I många länder har flera hundraser på senare år blivit förbjudna att hålla, eftersom lokala myndigheter räknar hundarna som speciellt farliga. Förbudet omfattar många så kallade kamphundar, men många länder har också förbjudit blandningshundar där förbjudna raser eller varg ingår.
 Grundanledningen till förbudet var att det började växa fram olagliga etableringar av kamphundsmiljöer, där reguljära hundkamper arrangerades för pengarnas (vadslagning) eller för nöjes skull. Dessa miljöer etablerades först i USA, men spred sig sedan snabbt till andra länder i den industrialiserade världen.
 Hunden i Sverige
 I Sverige fanns det omkring 1 010 000 hundar fördelade på cirka 734 000 hushåll i maj år 2021. Rasstandard och avelsarbetet organiseras av kennelklubbar där Svenska Kennelklubben (SKK), riksorganisation för svenska hundägare, var störst 2003 med drygt 500 000 hundar registrerade.
 Svenska hundraser
 Det finns elva svenska hundraser som är erkända av SKK. Tio av dessa är erkända i alla nordiska länder och åtta är internationellt erkända av den internationella kennelfederationen Fédération Cynologique Internationale (FCI). För en tolfte ras, dansk/svensk gårdshund, delas ansvaret mellan Sverige och Danmark, denna ras är interimerkänd av FCI sedan 2008. Härutöver har Nordisk Kennelunion (NKU) gemensamt avelsansvar för samojedhunden med ursprung i norra Ryssland och Sibirien. Även gråhund har räknats som svensk men 1981 slogs denna ihop med norsk älghund, grå. Tidigare har den danska strellufstövaren slagits samman med den svenska drevern. Dessutom bedrivs avel med hedehund, en nordlig jaktspets (älghund) som inte är en erkänd ras. En utdöd svensk hundras är dalbohunden som var av molossertyp. Som Sveriges nationalras räknas hamiltonstövaren som är namngiven efter SKK:s förste ordförande Adolf Patrik Hamilton.
 Dansk/svensk gårdshund (gårdshund / pinscher, FCI)
 Drever (drivande hund, FCI)
 Gotlandsstövare (drivande hund / stövare, endast SKK)
 Hamiltonstövare (drivande hund / stövare, FCI)
 Hälleforshund (älghund / nordlig jaktspets, NKU)
 Jämthund (älghund / nordlig jaktspets, FCI)
 Norrbottenspets (skällande fågelhund / nordlig jaktspets, FCI)
 Schillerstövare (drivande hund / stövare, FCI)
 Smålandsstövare (drivande hund / stövare, FCI)
 Svensk lapphund (vallande spets, FCI)
 Svensk vit älghund (älghund / nordlig jaktspets, NKU)
 Västgötaspets (gårdshund / vallande spets, FCI)
 Galleri
 Se även
 Hundens historia
 Hundsjukdomar
 Gruppindelning av hundraser
 Lista över berömda hundar
 Referenser
 Artikeln är delvis en översättning från Wikipedia på norska (bokmål)
 Noter
 Externa länkar
 Wikipedia:Basartiklar
 Modellorganismer


text:
Até que a Vida nos Separe (por vezes, designado no Brasil como Até a Amizade nos Separar) é um filme brasileiro de 1999, do gênero drama, dirigido por José Zaragoza.
 Sinopse
 O filme mostra um grupo de paulistanos de 30 e poucos anos e suas relações com doenças, trabalho e sexo.
 Elenco
 Principal
 Murilo Benício como Tônio
 Alexandre Borges como João
 Norton Nascimento como Pedro
 Júlia Lemmertz como Maria
 Betty Gofman como Lulu
 Marco Ricca como Paulo
 Danielle Winits como Rosy
 Recorrente
 Darlene Glória como Mãe de João
 Rosaly Papadopol como Marly
 Irene Ravache como Mãe de Maria
 Luiz Serra como Padrasto de João
 João Acaiabe como Pai de Pedro
 Joselita Alvarenga como Mãe de Pedro
 Antonio Petrin como Pai de Paula
 Lourival Prudêncio como Zelador Zé
 Francisco di Franco como Barman
 Produção
 Teve orçamento de R$ 4 milhões. O filme teve o patrocínio da Kaiser, Lei do Audiovisual, Volkswagen, Petrobrás e Sadia.
 Premiações
 No Grande Prêmio Cinema Brasil, Murilo Benício recebeu indicação para prêmio na categoria de Melhor Ator e Júlia Lemmertz recebeu indicação para prêmio na categoria de Melhor Atriz.
 No Festival de Cinema Brasileiro de Miami, Marco Ricca e Betty Goffman receberam o prêmio Lente de Cristal, respectivamente, como Melhor Ator Coadjuvante e Melhor Atriz Coadjuvante.
 Filmes do Brasil de 1999
 Filmes com temática LGBT do Brasil
 Filmes de drama do Brasil
 Filmes de drama da década de 1990
 Filmes ambientados em São Paulo
 Filmes gravados em São Paulo
 Filmes em língua portuguesa da década de 1990
 Filmes com estreia na direção
 Filmes sobre amizade
 Filmes sobre prostituição


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 6.8.2011
 PL
 Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej
 C 232/14
 Wniosek o wydanie orzeczenia w trybie prejudycjalnym złożony przez Fővárosi Ítélőtábla (Węgry) w dniu 11 maja 2011 r. — Észak-dunántúli Környezetvédelmi és Vízügyi Igazgatóság, Hochtief Construction AG Magyarországi Fióktelepe przeciwko Közbeszerzések Tanácsa Közbeszerzési Döntőbizottság
 (Sprawa C-218/11)
 2011/C 232/23
 Język postępowania: węgierski
 Sąd krajowy
 Fővárosi Ítélőtábla
 Strony w postępowaniu przed sądem krajowym
 Strona skarżąca: Észak-dunántúli Környezetvédelmi és Vízügyi Igazgatóság, Hochtief Construction AG Magyarországi Fióktelepe
 Strona pozwana: Közbeszerzések Tanácsa Közbeszerzési Döntőbizottság
 Interwenient: Vegyépszer Építő és Szerelő Zrt., MÁVÉPCELL Kft.
 Pytania prejudycjalne
 1)
 Czy przepis stanowiący, że określonych minimalnych zdolności, o których mowa w art. 44 ust. 2 dyrektywy 2004/18/WE (1), żąda się zgodnie z art. 47 ust. 1 lit. b) tej dyrektywy, można interpretować w ten sposób, że instytucje zamawiające mają prawo powiązać minimum zdolności z pojedynczym wskaźnikiem z dokumentu rachunkowego (bilansu) wybranym przez nie do celów weryfikacji zdolności ekonomicznej i finansowej?
 2)
 W przypadku udzielenia odpowiedzi twierdzącej na pierwsze pytanie, sąd pragnie się również dowiedzieć, czy wymóg spójności, o którym mowa w przywołanym art. 44 ust. 2 dyrektywy, spełnia informacja (wynik finansowy za rok obrotowy) wybrana do celów oceny minimalnych zdolności, mająca różną treść w zależności od przepisów rachunkowych poszczególnych państw członkowskich.
 3)
 Czy do skorygowania różnic, które występują bezsprzecznie między państwami członkowskimi, wystarczy, by instytucja zamawiająca, oprócz żądania wybranych dokumentów do celów poświadczenia zdolności ekonomicznej i finansowej, zagwarantowała możliwość posłużenia się danymi zewnętrznymi (art. 47 ust. 3) czy też, w celu spełnienia wymogu spójności w odniesieniu do wszystkich dokumentów wskazanych przez zamawiającego, powinien on zagwarantować, że wspomnianą zdolność można poświadczyć w inny sposób (art. 47 ust. 5)?
 (1) Dyrektywa 2004/18/WE Parlamentu Europejskiego i Rady z dnia 31 marca 2004 r. w sprawie koordynacji procedur udzielania zamówień publicznych na roboty budowlane, dostawy i usługi (Dz.U. L 134, s. 114).


type: contracts

text:
29.12.2004 SV Europeiska unionens officiella tidning L 388/3
 AVTAL GENOM SKRIFTVÄXLING
 mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och f.d. jugoslaviska
 republiken Makedonien, å andra sidan, i syfte att beakta Republiken Tjeckiens, Republiken Estlands,
 Republiken Cyperns, Republiken Lettlands, Republiken Litauens, Republiken Ungerns, Republiken
 Maltas, Republiken Polens, Republiken Sloveniens och Republiken Slovakiens anslutning till
 Europeiska unionen
 COUNCIL
 OF THE EUROPEAN UNION
 Brussels, 7 December 2004
 H.E. Mr Sasko STEFKOV,
 Ambassador,
 Head of the Mission of the former Yugoslav
 Republic of Macedonia to the European Communities.
 Sir,
 I have the honour to propose that, if it is acceptable to your Government, this letter and your confirmation shall together
 take the place of signature of the Protocol to the Stabilisation and Association Agreement between the European Commu-
 nities and their Member States, of the one part, and the former Yugoslav Republic of Macedonia, of the other part, to take
 account of the accession of the Czech Republic, the Republic of Estonia, the Republic of Cyprus, the Republic of Latvia, the
 Republic of Lithuania, the Republic of Hungary, the Republic of Malta, the Republic of Poland, the Republic of Slovenia and
 the Slovak Republic to the European Union.
 The text of the aforementioned Protocol, herewith annexed, has been approved for signature and provisional application by
 a decision of the Council of the European Union on 22 November 2004. In accordance with its Article 16.3, it shall apply
 provisionally with effect from 1 May 2004.
 Please accept, Sir, the assurance of my highest consideration.
 For the European Community and its Member States
 ---pagebreak--- L 388/4 SV Europeiska unionens officiella tidning 29.12.2004
 MISSION OF THE REPUBLIC OF MACEDONIA TO THE EUROPEAN COMMUNITIES
 Brussels, 7 December 2004
 Dear Sir,
 On behalf of the Government of the Republic of Macedonia I have the honour to acknowledge receipt of your letter
 SGS4/14231 of today’s date regarding the signature of the Protocol to the Stabilisation and Association Agreement between
 the Republic of Macedonia, of the one part, and the European Communities and their Member States, of the other part, to
 take account of the accession of the Czech Republic, the Republic of Estonia, the Republic of Cyprus, the Republic of Latvia,
 the Republic of Lithuania, the Republic of Hungary, the Republic of Malta, the Republic of Poland, the Republic of Slovenia
 and the Slovak Republic to the European Union.
 I confirm the acceptance by the Government of the Republic of Macedonia of the annexed text of the Protocol and consider
 your letter and this letter in reply as equivalent of its signature.
 However, I declare that the Republic of Macedonia does not accept the denomination used for my country in abovemen-
 tioned Protocol, having in view that the constitutional name of my country is the Republic of Macedonia.
 Please accept, Sir, the assurance of my highest consideration,
 For the Republic of Macedonia
 Ambassador
 Saško STEFKOV
 ---pagebreak--- 29.12.2004 SV Europeiska unionens officiella tidning L 388/5
 COUNCIL
 OF THE EUROPEAN UNION
 Brussels, 7 December 2004
 H.E. Mr Sasko STEFKOV,
 Ambassador,
 Head of the Mission of the former Yugoslav
 Republic of Macedonia to the European Communities.
 Sir,
 I have the honour to acknowledge receipt of your letter of today’s date.
 The European Community and its Member States notes that the Exchange of Letters between the European Community and
 its Member States and the Former Yugoslav Republic of Macedonia, which takes the place of signature of the Protocol to the
 Stabilisation and Association Agreement between the European Communities and their Member States, of the one part, and
 the former Yugoslav Republic of Macedonia, of the other part, to take account of the accession of the Czech Republic, the
 Republic of Estonia, the Republic of Cyprus, the Republic of Latvia, the Republic of Lithuania, the Republic of Hungary, the
 Republic of Malta, the Republic of Poland, the Republic of Slovenia and the Slovak Republic to the European Union, has
 been accomplished and that this cannot be interpreted as acceptance or recognition by the European Community and its
 Member States in whatever form or content of a denomination other than the «former Yugoslav Republic of Macedonia».
 Please accept, Sir, the assurance of my highest consideration.
 For the European Community and its Member States


text:
Vilniaus gubernija () buvo Rusijos imperijos gubernija, Vilniaus generalgubernatorijos dalis. Įkurta 1795 m., gyvavo iki 1915 metų (su pertrauka 1797–1801 m.).
 Istorija
 Vilniaus gubernija () sudaryta po trečiojo Abiejų Tautų Respublikos padalinimo 1795 gruodžio mėn. 14 (25) d. iš buvusių LDK žemių – dabartinės Lietuvos teritorijos (be Užnemunės, Klaipėdos krašto) ir dalies vakarų Baltarusijos.
 1797 m. Vilniaus gubernija sujungta su Slanimo gubernija (), taip sudarant Lietuvos guberniją (), kuri 1801 m. išskaidyta į Lietuvos Vilniaus guberniją () (pavadinimas naudotas iki 1840 m.) ir Lietuvos Gardino (buvusią Slanimo) guberniją.
 1819 m. nuo Lietuvos Vilniaus gubernijos atskirtas Palangos–Šventosios pajūrio ruožas ir prijungtas prie Kuršo (Kurliandijos) gubernijos, kad būtų paprasčiau administruoti.
 1842 m. iš 7 Vilniaus gubernijos ujezdų sudaryta Kauno gubernija, prie likusių Vilniaus gubernijos ujezdų (Vilniaus, Ašmenos, Švenčionių, Trakų) prijungtas Minsko gubernijai priklausę Dysnos ujezdas bei Vileikos ujezdas, taip pat Gardino gubernijai priklausęs Lydos ujezdas, suformuota Vilniaus gubernija su 7 ujezdais. 1845 m. birželio 21 d. patvirtintas Vilniaus gubernijos herbas.
 |-
 | 1796 || || || 11 apskričių: Ašmenos apskritis, Breslaujos apskritis, Kauno apskritis, Raseinių apskritis, Šiaulių apskritis, Telšių apskritis, Trakų apskritis, Upytės apskritis, Vilkmergės apskritis, Užnerio apskritis, Vilniaus apskritis
 |-
 | 1801 || || || 12 apskričių: Ašmenos apskritis, Breslaujos apskritis, Kauno apskritis, Raseinių apskritis, Šiaulių apskritis, Telšių apskritis, Trakų apskritis, Upytės apskritis, Vilkmergės apskritis, Užnerio apskritis, Vilniaus apskritis, Zarasų apskritis
 |-
 | 1834 || || 788.516 || ||
 |-
 | 1843 || || || 7 apskritys: Ašmenos apskritis, Dysnos apskritis, Lydos apskritis, Švenčionių apskritis, Trakų apskritis, Vileikos apskritis, Vilniaus apskritis
 |-
 | 1889 || || 1.314.507 || 151 valsčius ||
 9 miestai
 23.055 miesteliai ir kaimai
 |-
 | 1897 || || 1.591.000 || ||
 |}
 Gyventojai
 1834 m. VIII revizijos metu gubernijoje buvo 788 516 gyventojų. 1897 m. surašymo metu Vilniaus gubernijoje gyveno 1 591 000 žmonių, iš jų apie 37 proc. raštingi. Lietuviškose apskrityse tuo metu buvo 738 943 gyventojai.
 Etninė sudėtis (1904 m.)
 Šaltiniai
 Nuorodos
 Baltarusijos archyvas
 Gubernijos žemėlapiai
 Gubernijos žemėlapis


type: legislation

text:
 21.12.2011
 IT
 Gazzetta ufficiale dell'Unione europea
 L 338/26
 REGOLAMENTO DI ESECUZIONE (UE) N. 1349/2011 DELLA COMMISSIONE
 del 20 dicembre 2011
 recante modifica del regolamento (CE) n. 376/2008 che stabilisce le modalità comuni d’applicazione del regime dei titoli d’importazione, di esportazione e di fissazione anticipata relativi ai prodotti agricoli
 LA COMMISSIONE EUROPEA,
 visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea,
 visto il regolamento (CE) n. 1234/2007 del Consiglio, del 22 ottobre 2007, recante organizzazione comune dei mercati agricoli e disposizioni specifiche per taluni prodotti agricoli (regolamento unico OCM) (1), in particolare l’articolo 134 in combinato disposto con l’articolo 4,
 considerando quanto segue:
 (1)
 In conformità all’articolo 130 del regolamento (CE) n. 1234/2007, per gestire le importazioni è stata conferita alla Commissione la facoltà di determinare i prodotti la cui importazione è subordinata alla presentazione di un titolo. Nel valutare la necessità di un regime di titoli la Commissione tiene conto degli idonei strumenti di gestione dei mercati e, in particolare, di monitoraggio delle importazioni.
 (2)
 Il regolamento (CE) n. 376/2008 della Commissione (2) prevede, all’articolo 1, paragrafo 2, lettera a), punto i), in combinato disposto con l’allegato II, parte I, punto I, l’obbligo di un titolo per le importazioni di «Banane, fresche, importate all’aliquota del dazio della tariffa doganale comune» di cui al codice NC 0803 00 19.
 (3)
 Attualmente è possibile effettuare un controllo efficace delle importazioni mediante altri strumenti. A fini di semplificazione e allo scopo di ridurre l’onere amministrativo per gli Stati membri e gli operatori, è necessario sopprimere l’obbligo di titoli di importazione per le banane. L’articolo 1, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 2014/2005 della Commissione, del 9 dicembre 2005, relativo ai titoli nell’ambito del regime d’importazione delle banane nella Comunità per le banane immesse in libera pratica al tasso del dazio della tariffa doganale comune (3), limita il periodo di validità dei titoli all’anno del rilascio. È pertanto opportuno eliminare, a decorrere dal 1o gennaio 2012, l’obbligo di ottenere titoli di importazione.
 (4)
 Occorre pertanto modificare di conseguenza il regolamento (CE) n. 376/2008.
 (5)
 Le misure di cui al presente regolamento sono conformi al parere del comitato di gestione per l’organizzazione comune dei mercati agricoli,
 HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
 Articolo 1
 Nell’allegato II, parte I, del regolamento (CE) n. 376/2008 è soppresso il punto I «Banane [allegato I, parte XI, del regolamento (CE) n. 1234/2007]».
 Articolo 2
 Il presente regolamento entra in vigore il settimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
 Esso si applica a decorrere dal 1o gennaio 2012.
 Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
 Fatto a Bruxelles, il 20 dicembre 2011
 Per la Commissione
 Il presidente
 José Manuel BARROSO
 (1) GU L 299 del 16.11.2007, pag. 1.
 (2) GU L 114 del 26.4.2008, pag. 3.
 (3) GU L 324 del 10.12.2005, pag. 3.


text:
 20.7.2015
 SV
 Europeiska unionens officiella tidning
 C 236/22
 Begäran om förhandsavgörande framställd av Sächsisches Oberverwaltungsgericht (Tyskland) den 30 mars 2015 – Der Bundesbeauftragte für Asylangelegenheiten mot N
 (Mål C-150/15)
 (2015/C 236/31)
 Rättegångsspråk: tyska
 Hänskjutande domstol
 Sächsisches Oberverwaltungsgericht
 Parter i målet vid den nationella domstolen
 Klagande: Der Bundesbeauftragte für Asylangelegenheiten
 Motpart: N
 Ytterligare deltagare i rättegången: Förbundsrepubliken Tyskland
 Tolkningsfrågor
 1.
 Ska artikel 9.1 a jämförd med artikel 10.1 b i direktiv 2011/95/EU (1) tolkas så
 a)
 att det kan antas föreligga en allvarlig överträdelse av religionsfriheten som garanteras i artikel 10.1 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna och artikel 9.1 i Europakonventionen och således förföljelse enligt artikel 9.1 a i direktivet, för det fall religiösa handlingar eller handlande som är påbjudet genom någon trosriktning till vilken sökanden aktivt bekänner sig och som utgör en central beståndsdel av denna eller på vilken sökandens religiösa övertygelse grundas i den meningen att den är särskilt viktig för dennes religiösa identitet, är straffsanktionerade i det aktuella ursprungslandet,
 eller
 b)
 krävs det att en sökande som aktivt bekänner sig till en viss trosriktning dessutom visar att de religiösa handlingar eller handlande som är påbjudet som central beståndsdel av denna trosriktning som i sökandens ursprungsland utgör en straffsanktionerad troshandling är ”särskilt viktig” för honom för att bevara sin religiösa identitet och i detta avseende är ”nödvändiga”?
 2.
 Ska artikel 9.3 jämförd med artikel 2 d i direktiv 2011/95/EU tolkas så
 att faställandet av en välgrundad fruktan för förföljelse och en verklig risk (”real risk”) för förföljelse av en av de aktörer som nämns i artikel 6 i direktiv 2011/95/EU eller att utsättas för omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning,
 med avseende på religiösa handlingar eller handlande som är påbjudet genom någon trosriktning till vilken sökanden aktivt bekänner sig och som utgör en central beståndsdel av denna eller på vilken sökandens religiösa övertygelse [Orig. s. 3] grundas i den mening att den är särskilt viktig för dennes religiösa identitet och som är straffsanktionerad i dennes ursprungsland,
 a)
 kräver en utvärderande jämförelse genom att antalet anhängare av sökandens trosinriktning som utövar sin tro trots förbud ska jämföras med antalet faktiska fall av förföljelse avseende denna trosinriktning i sökandens ursprungsland, medräknat eventuellt rådande osäkerhet och oförutsebarhet i den statliga lagföringspraxisen
 eller
 b)
 är det tillräckligt om det kan visas att bestämmelser som straffsanktionerar religiösa handlingar eller handlande – som är påbjudet genom någon trosriktning till vilken sökanden aktivt bekänner sig och som utgör en central beståndsdel av denna eller på vilken sökandens religiösa övertygelse grundas i den meningen att den är särskilt viktig för dennes religiösa identitet – faktiskt tillämpas i ursprungslandets lagföringspraxis?
 3.
 Är en nationell processrättslig bestämmelse enligt vilken föreskrivs att den domstol som är behörig att fastställa de faktiska omständigheterna är bunden av den högre instansens rättsliga bedömning (här: 144 § stycke 6 i förvaltningsprocesslagen (Verwaltungsgerichtsordnung, nedan kallad VwGO)) förenlig med principen om unionsrättens företräde om den domstol som är behörig att fastställa de faktiska omständigheterna skulle vilja tolka en unionsrättslig bestämmelse annorlunda än den högre instansen, men genom den enligt nationell rätt föreskrivna skyldigheten att tillämpa den högre instansens rättsliga bedömning till och med efter genomförandet av ett förfarande för förhandsavgörande enligt artikel 267 andra stycket FEUF hindras från att företa en sådan tolkning av unionsrätten?
 (1) Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/95/EU av den 13 december 2011 om normer för när tredjelandsmedborgare eller statslösa personer ska anses berättigade till internationellt skydd, för en enhetlig status för flyktingar eller personer som uppfyller kraven för att betecknas som subsidiärt skyddsbehövande, och för innehållet i det beviljade skyddet, EUT. L 337, s. 9.


text:
 EUROPEISKA KOMMISSIONEN
 Bryssel den 6.8.2019
 COM(2019) 364 final
 2019/0166(NLE)
 Förslag till
 RÅDETS BESLUT
 om Europeiska unionens ståndpunkt i det associeringsråd som inrättats genom Europa–Medelhavsavtalet om upprättande av en associering mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan och Konungariket Marocko, å andra sidan, när det gäller antagande av en rekommendation gällande förlängning av handlingsplanen EU–Marocko som genomför den framskjutna ställningen (2013–2018)
 MOTIVERING
 1.Fråga som behandlas i förslaget
 Det föreliggande förslaget avser rådets beslut om unionens ståndpunkt i det associeringsråd som inrättats genom Europa–Medelhavsavtalet om upprättande av en associering mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan och Konungariket Marocko, å andra sidan (nedan kallat avtalet eller Europa–Medelhavsavtalet), när det gäller antagande av en rekommendation gällande förlängning med två år (2019 och 2020) av handlingsplanen EU–Marocko som genomför den framskjutna ställningen (2013–2018).
 2.Bakgrund till förslaget
 2.1.Europa–Medelhavsavtalet
 Europa–Medelhavsavtalet syftar till att
 ·skapa en lämplig ram för den politiska dialogen mellan parterna så att förbindelser kan stärkas inom alla de områden som de anser vara väsentliga för en sådan dialog,
 ·fastställa villkoren för en gradvis liberalisering av handeln med varor, tjänster och kapital,
 ·främja integrationen i Maghreb genom att gynna handel och samarbete mellan Marocko och länderna i regionen,
 ·utveckla handeln och säkerställa goda och harmoniska ekonomiska och sociala relationer mellan parterna, särskilt genom dialog och samarbete, för att främja Marockos och det marockanska folkets utveckling och välstånd, och
 ·främja samarbete på områdena för ekonomiska, sociala, kulturella och finansiella frågor samt vetenskaplig forskning och innovation.
 Avtalet trädde i kraft den 1 mars 2000.
 2.2. Associeringsrådet
 Det associeringsråd som inrättas genom Europa–Medelhavsavtalet består av företrädare för Europeiska unionens råd och Europeiska gemenskapernas kommission, å ena sidan, och företrädare för Konungariket Marocko, å andra sidan. I syfte att förverkliga avtalets mål ska associeringsrådet ha befogenhet att fatta beslut och kan även lämna lämpliga rekommendationer. Det ska utarbeta sina beslut och sina rekommendationer i samförstånd mellan parterna.
 2.3.Akt som planeras av associeringsrådet
 Associeringsrådet bör genom skriftväxling anta en rekommendation gällande förlängning av handlingsplanen EU–Marocko som genomför den framskjutna ställningen (2013–2018), nedan kallad den planerade akten.
 Den planerade akten syftar till att förlänga löptiden på handlingsplanen EU–Marocko som genomför den framskjutna ställningen (2013–2018) med två år (2019 och 2020). Förlängningen kommer att möjliggöra kontinuitet i genomförandet av Marockos framskjutna ställning.
 3.Den ståndpunkt som ska intas på unionens vägnar
 Den ståndpunkt som bör intas på unionens vägnar i det associeringsråd som inrättats genom Europa–Medelhavsavtalet när det gäller antagande av en rekommendation gällande förlängning av handlingsplanen EU–Marocko som genomför den framskjutna ställningen (2013–2018) med två år (2019 och 2020) bygger på lydelsen i den handlingsplan som fogas till detta beslut.
 Båda parter har upprepade gånger bekräftat hur berikande och vitala förbindelserna mellan Europeiska unionen och Marocko är och även uttalat att de mycket gärna vill fortsätta utveckla förbindelserna på alla områden av gemensamt intresse.
 I den aktuella politiska situationen kommer förlängningen av handlingsplanen 2013–2018 att ligga till grund för samarbetet mellan EU och Marocko under 2019 och 2020 och kommer att göra det möjligt att inleda förhandlingar för att fastställa riktlinjer och nya prioriterade frågor för förbindelserna mellan EU och Marocko under de kommande åren.
 Det ligger därmed i Europeiska unionens intresse att förlänga handlingsplanen.
 4.Rättslig grund
 4.1.Förfarandemässig rättslig grund
 4.1.1.Principer
 I artikel 218.9 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (nedan kallat EUF-fördraget) föreskrivs att beslut ska antas när det gäller ”fastställande av vilka ståndpunkter som på unionens vägnar ska intas i ett organ som inrättas genom ett avtal, om detta organ ska anta akter med rättslig verkan, med undantag av sådana akter som kompletterar eller ändrar avtalets institutionella ram”.
 Begreppet ”akter med rättslig verkan” omfattar akter som har rättslig verkan med stöd av de regler i internationell rätt som tillämpas på organet i fråga. Det omfattar även instrument som inte har bindande verkan enligt internationell rätt, men som är ”ägnade att på ett avgörande sätt påverka innehållet i de bestämmelser som antas av unionslagstiftaren”.
 1
 4.1.2.Tillämpning i det aktuella fallet
 Associeringsrådet är ett organ som inrättats genom avtal, närmare bestämt Europa–Medelhavsavtalet.
 Den akt som ska antas av associeringsrådet är en akt med rättslig verkan.
 Den planerade akten har rättslig verkan eftersom den kommer att förlänga löptiden på handlingsplanen EU–Marocko som genomför den framskjutna ställningen (2013–2018) med två år, dvs fram till slutet av år 2020.
 Den planerade akten varken kompletterar eller ändrar avtalets institutionella ram.
 Den förfarandemässiga rättsliga grunden för det föreslagna beslutet är därför artikel 218.9 i EUF-fördraget.
 4.2.Materiell rättslig grund
 4.2.1.Principer
 Den materiella rättsliga grunden för ett beslut i enlighet med artikel 218.9 i EUF-fördraget är främst beroende av syftet med och innehållet i den planerade akt avseende vilken en ståndpunkt intas på unionens vägnar. Om den planerade akten har två syften eller två element varav det ena syftet eller elementet är det huvudsakliga, medan det andra endast är av underordnad betydelse, måste det beslut som antas i enlighet med artikel 218.9 i EUF-fördraget ha en enda materiell rättslig grund, nämligen den som krävs med hänsyn till det huvudsakliga eller dominerande syftet eller elementet.
 4.2.2.Tillämpning i det aktuella fallet
 Syftet och innehållet i den planerade akten avser huvudsakligen associering med ett tredjeland.
 Den materiella rättsliga grunden för det föreslagna beslutet är därför artikel 217 i EUF-fördraget.
 4.3.Slutsats
 Den rättsliga grunden för det föreslagna beslutet bör vara artikel 217 jämförd med artikel 218.9 i EUF-fördraget.
 5.Offentliggörande av den planerade akten
 Eftersom associeringsrådets akt kommer att ändra handlingsplanens löptid bör akten offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning efter antagandet.
 2019/0166 (NLE)
 Förslag till
 RÅDETS BESLUT
 om Europeiska unionens ståndpunkt i det associeringsråd som inrättats genom Europa–Medelhavsavtalet om upprättande av en associering mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan och Konungariket Marocko, å andra sidan, när det gäller antagande av en rekommendation gällande förlängning av handlingsplanen EU–Marocko som genomför den framskjutna ställningen (2013–2018)
 EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
 med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 217 jämförd med artikel 218.9,
 med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, och
 av följande skäl:
 (1)Europa–Medelhavsavtalet om upprättande av en associering mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan och Konungariket Marocko, å andra sidan (nedan kallat avtalet) trädde i kraft den 1 mars 2000.
 (2)Enligt artikel 80 i avtalet har associeringsrådet befogenhet att avge rekommendationer.
 (3)Associeringsrådet bör genom skriftväxling anta en rekommendation gällande förlängning av handlingsplanen EU–Marocko som genomför den framskjutna ställningen (2013–2018).
 (4)Det är lämpligt att fastställa den ståndpunkt som ska intas på unionens vägnar i associeringsrådet, eftersom beslutet kommer att vara rättsligt bindande för unionen.
 (5)Förlängningen av handlingsplanen 2013–2018 kommer att ligga till grund för samarbetsförbindelserna mellan EU och Marocko under 2019 och 2020 och kommer att göra det möjligt att fastställa nya prioriterade frågor för förbindelserna mellan EU och Marocko under de kommande åren.
 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
 Artikel 1
 Den ståndpunkt som bör intas på unionens vägnar i det associeringsråd som inrättats genom Europa–Medelhavsavtalet om upprättande av en associering mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan och Konungariket Marocko, å andra sidan, när det gäller antagande av en rekommendation gällande förlängning med två år (2019 och 2020) av handlingsplanen EU–Marocko som genomför den framskjutna ställningen (2013–2018) bygger på lydelsen i den handlingsplan som fogas till detta beslut.
 Artikel 2
 Detta beslut riktar sig till kommissionen och unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik.
 Utfärdat i Bryssel den
 På rådets vägnar
 Ordförande
 (1)
 Domstolens dom av den 7 oktober 2014 i mål C-399/12, Tyskland mot rådet, ECLI:EU:C:2014:2258, punkterna 61–64.
 ---documentbreak---
 EUROPEISKA KOMMISSIONEN
 Bryssel den 6.8.2019
 COM(2019) 364 final
 BILAGA
 till
 Förslag till rådets beslut
 om Europeiska unionens ståndpunkt i det associeringsråd som inrättats genom Europa–Medelhavsavtalet om upprättande av en associering mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan och Konungariket Marocko, å andra sidan, när det gäller antagande av en rekommendation gällande förlängning av handlingsplanen EU–Marocko som genomför den framskjutna ställningen (2013–2018)
 BILAGA
 REKOMMENDATION nr 1/2019 AV ASSOCIERINGSRÅDET EU–MAROCKO
 om godkännande av förlängning med två år av löptiden på handlingsplanen EU–Marocko som genomför den framskjutna ställningen (2013–2018)
 ASSOCIERINGSRÅDET EU–MAROCKO HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION
 med beaktande av Europa–Medelhavsavtalet om upprättande av en associering mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater, å ena sidan och Konungariket Marocko, å andra sidan (nedan kallat Europa–Medelhavsavtalet), och
 av följande skäl:
 (1)Europa–Medelhavsavtalet trädde i kraft den 1 mars 2000.
 (2)Enligt artikel 80 i Europa–Medelhavsavtalet har associeringsrådet befogenhet att avge lämpliga rekommendationer i syfte att förverkliga avtalets mål.
 (3)Enligt artikel 90 i Europa–Medelhavsavtalet ska parterna vidta alla allmänna eller särskilda åtgärder som fordras för att de ska kunna fullgöra sina åtaganden enligt avtalet och se till att de mål som fastställs i avtalet uppnås.
 (4)Artikel 10 i associeringsrådets arbetsordning ger möjlighet att genom skriftväxling avge rekommendationer mellan sammanträdena.
 (5)Förlängningen av handlingsplanen 2013–2018 kommer att ligga till grund för förbindelserna mellan EU och Marocko under 2019 och 2020 och kommer att göra det möjligt att fastställa nya prioriterade frågor för förbindelserna mellan EU och Marocko under de kommande åren.
 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
 Artikel 1
 Associeringsrådet rekommenderar genom skriftväxling en förlängning av löptiden för handlingsplanen EU–Marocko som genomför den framskjutna ställningen (2013–2018) med två år.
 Upprättat i xx, den [...2019].
 På associeringsrådet EU–Marockos vägnar
 Ordförande
 ***