type: wikipedia

text:
Babia Góra () – masyw górski w Paśmie Babiogórskim należącym do Beskidu Żywieckiego w Beskidach Zachodnich (według słowackiej terminologii są to Oravské Beskydy). Najwyższym szczytem jest Diablak (1725 m, według Geoportalu 1722,9, , czyli Diabelski Szczyt), często nazywany również Babią Górą, jak cały masyw. Jest najwyższym szczytem Beskidów Zachodnich i poza Tatrami najwyższym szczytem w Polsce, drugim co do wybitności (po Śnieżce). Zaliczany jest do Korony Gór Polski.
 Pochodzenie nazwy i legendy
 Pochodzenie nazwy Babia Góra tłumaczą liczne legendy ludowe. Jedna z nich mówi, że jest to kupa kamieni wysypanych przed chałupą przez babę – olbrzymkę, według innej to kochanka zbójnika, która skamieniała z żalu widząc, jak niosą jej zabitego ukochanego. Według innych legend nazwa góry pochodzi od tego, że w jaskiniach pod tą górą zbójnicy ukrywali swoje branki. Nazwa może też mieć powiązanie z niektórymi znaczeniami słowa baba (rodzaj ciasta lub kamienny posąg kultowy).
 Wysokość i wybitność masywu Babiej Góry sprawiła, że w XIX w. nadano jej nazwę Królowej Beskidów, z powodu bardzo zmiennej pogody nazywana też była Matką Niepogód lub Kapryśnicą, a ostatnio mieszkańcy Orawy nazywają ją także Orawską Świętą Górą.
 Topografia
 Masyw Babiej Góry rozciąga się od Przełęczy Jałowieckiej Północnej po przełęcz Krowiarki. Wyróżniają się w nim dwa wybitne wierzchołki; Diablak i Mała Babia Góra (1517 m), ale w głównej grani topografowie wyróżniają jeszcze wiele pomniejszych wierzchołków, grzbietów i przełęczy. W kierunku od zachodu na wschód są to:
 Jałowcowy Garb (1017 m),
 Przełęcz Jałowiecka Południowa (993 m),
 Mała Babia Góra (inaczej zwana Cylem, 1517 m),
 Niższy Cyl (ok. 1490 m),
 przełęcz Brona (1408 m),
 Złotnica,
 Kościółki (1620 m),
 Lodowa Przełęcz (1606 m),
 Pośredni Grzbiet,
 Diablak (1725 m),
 Siodło Bończy,
 Gówniak (inaczej Wołowe Skały, 1617 m),
 Kępa (1521 m),
 Sokolica (1367 m).
 Granią masywu biegnie Wielki Europejski Dział Wodny, a jej częścią zachodnią po Diablaka granica polsko-słowacka. Północne stoki masywu Babiej Góry ograniczone są przez dwa potoki: Jałowiecki Potok spływający spod Jałowieckich Przełęczy (Północnej i Południowej) oraz potok Jaworzynka spływający spod przełęczy Krowiarki. Łączą się one we wsi Zawoja w tzw. Widłach, tworząc rzekę Skawicę. Całe północne stoki masywu znajdują się w obrębie polskiej miejscowości Zawoja. Od strony południowej i wschodniej sytuacja jest bardziej skomplikowana. Tam masyw Babiej Góry ciągnie się od Półgórzanki na zachodzie po potoki Syhlec i Zubrzyca na wschodzie, a od dolnej części masywu aż po Czarną Orawę i Jezioro Orawskie ciągną się trzy niskie i długie grzbiety należące do Działów Orawskich: Dział Rabczycki, Dział Lipnicki i Dział Zubrzycki. Od tej strony stoki Babiej Góry należą do dwóch słowackich miejscowości – Orawska Półgóra i Rabczyce oraz czterech polskich: Lipnica Wielka, Kiczory, Lipnica Mała i Zubrzyca Górna.
 Wysokość względna Babiej Góry wynosi dla stoków południowych 900 metrów, a dla północnych 1100 metrów i jest największą poza Tatrami w Polsce. Babia Góra przewyższa otaczające ją szczyty o około 200–600 metrów. Cechuje ją również duża izolacja (duża odległość od innych gór porównywalnej lub większej wysokości).
 Geologia i rzeźba terenu
 Beskidy, w tym również Babia Góra, uległy wypiętrzeniu w trzeciorzędzie, na obszarze pierwotnie zajmowanym przez Prakarpaty. Babia Góra zbudowana jest z fliszu piaskowcowo-łupkowego o dużej miąższości, o wyraźnym podziale na warstwy podmagurskie (piaskowce, łupki i margle powierzchniowe w dolnych partiach masywu) i magurskie (piaskowce o miąższości do 750 m). W skałach masywu odkryto liczne skamieniałości – głównie fauny numulitowej.
 Epoka lodowa zapanowała w Karpatach przed 600 tys.lat. Powstały wówczas lodowce, których ślady (kary i jeziora polodowcowe) zachowały się jedynie w Tatrach i Karkonoszach. Jeśli występowały w masywie babiogórskim, ich działalność została zatarta przez erozję okresu holocenu. Największe znaczenie miały tu ruchy masowe, szczególnie intensywne na północnych stokach masywu. Ich pozostałością są liczne, różnej wielkości osuwiska oraz występujące w ich strefach jeziorka osuwiskowe, takie jak: Mokry Stawek (największy), Zimny Stawek, Mały i Duży Orawski Stawek, Czarne Oko, Marków Stawek, Mały Stawek, Mułowy Stawek oraz okresowy Suchy Stawek.
 Północne, skaliste stoki charakteryzują się wyjątkowo dużym nachyleniem (do 70°), południowe są znacznie łagodniejsze. Partie wierzchołkowe pokrywa największe w całych polskich Beskidach Zachodnich rumowisko skalne.
 W masywie Babiej Góry zinwentaryzowano 24 jaskinie o łącznej długości 414,2 m. Większość dużych obiektów zlokalizowanych jest na południowych stokach masywu. Najdłuższą z nich jest zlokalizowana właśnie na południowym stoku Babiej Góry, już po polskiej stronie granicy, Dymiąca Piwnica o rozbudowanej sieci korytarzy, długości 86,5 m i deniwelacji 10,5 m. Nagromadzenie największych, stosunkowo głębokich (do 16 m) obiektów jaskiniowych zinwentaryzowano w rowach i szczelinach przygrzbietowych na południowych stokach Cylu. Największą z tych jaskiń jest Jaskinia w Małej Babiej Górze I o długości korytarzy 58,5 m.
 Przyroda
 Na Babiej Górze występuje 106 gatunków wątrobowców, w tym 20 podlegających ochronie. Jeden z nich to endemit europejski (Scapania helvetica), 8 to gatunki rzadkie i bardzo rzadkie. Flora mchów liczy 279 gatunków. Wśród nich jest 80 gatunków chronionych, 11 znajdujących się na „Czerwonej liście mchów zagrożonych w Europie”, 34 na „Czerwonej liście mchów zagrożonych w Polsce”. Wśród roślin naczyniowych naliczono 626 gatunków. Występują tu 23 gatunki ściśle chronione i 33 podlegające ochronie częściowej. 20% stanowią gatunki górskie, co świadczy o wysokogórskim charakterze tego masywu. Flora jest w dużym stopniu naturalna: 90% to gatunki rodzime, 7% stanowią gatunki obcego pochodzenia, ale dawno przybyłe (archeofity). Z rzadkich w Polsce gatunków roślin występują m.in. tojad morawski, wyblin jednolistny, rogownica alpejska, okrzyn jeleni, zimoziół północny, turzyca pchla, tocja alpejska, gnidosz Hacqueta. 4 z nich znajdują się w Polskiej Czerwonej Księdze Roślin.
 W 1954 w masywie Babiej Góry (wraz ze szczytem Diablak) utworzono Babiogórski Park Narodowy. W uznaniu cennych walorów przyrodniczych, a zwłaszcza dobrze wykształconych i zachowanych pięter roślinności, Babiogórski Park Narodowy został wpisany w 1977 przez UNESCO na listę światowych rezerwatów biosfery.
 Historia
 Dawniej na licznych polanach wytworzonych w lasach Babiej Góry wypasano owce, zaś w najwyższych, naturalnie bezleśnych partiach (w piętrze halnym) – woły. Dla powiększenia pastwisk wycięto znaczne ilości kosodrzewiny. Po utworzeniu parku narodowego wypasu zakazano, a wiele polan zarosło lasem. Kosodrzewina odnowiła się i zajmuje znaczne obszary. Obecnie wypasa się owce jeszcze tylko na polanie Liniarka i Hali Śmietanowej Lipnickiej, nad Czarną Orawą w Lipnicy Wielkiej oraz w słowackim Bobrowie.
 W 1995 roku gminy po polskiej i słowackiej stronie Babiej Góry utworzyły Stowarzyszenie Gmin Babiogórskich, którego celem jest zachowanie ludowej kultury, folkloru i tradycji tego obszaru i mieszkających tu Babiogórców (Górali Babiogórskich), a także rozwój turystyki pod Babią Górą.
 Turystyka
 Szlaki
 Piesze szlaki turystyczne:
 Główny Szlak Beskidzki: Markowe Szczawiny – przełęcz Brona – Babia Góra – Sokolica – Przełęcz Lipnicka
 z Markowych Szczawin 1:30 h (↓ 1:10 h), z przełęczy Brona 1 h (↓ 0:45 h)
 z przełęczy Krowiarki 2:30 h (↓ 1:30 h), z Sokolicy 1:30 h (↓ 1 h)
 Przełęcz Jałowiecka – Mała Babia Góra – przełęcz Brona – Babia Góra – Stańcowa Polana – Kiczory
 z Przełęczy Jałowieckiej Północnej 2:25 h (↓ 2 h), z Małej Babiej Góry 1:15 h (↓ 1:10 h)
 z Kiczor 3:40 h (↓ 3:10 h), ze Stańcowej 2:30 h (↓ 2 h)
 Markowe Szczawiny – Perć Akademików – Babia Góra – Chata Slaná voda (Słowacja)
 z Markowych Szczawin 1:15 h (↓ 0:45 h)
 z Chaty Slaná voda 3:25 h (↓ 3:10 h)
 Orawska Półgóra – Chata Slaná voda – Mała Babia Góra (czasy przejścia na Małą Babią Górę)
 z Orawskiej Półgóry 3:30 h (↓ 3:15 h), z Chaty Slaná voda 3 h (↓ 2:45 h)
 Szlaki prowadzą na szczyt również od strony słowackiej – to właśnie z Orawskiej Półgóry poprowadzono na szczyt w 1894 r. pierwszy znakowany szlak turystyczny, wytyczył go Beskidenverein (wówczas szlak był w granicach Węgier). Rok później BV poprowadził szlaki od strony polskiej (wówczas galicyjskiej) – były to jedne z pierwszych szlaków w polskich Beskidach Zachodnich.
 Południowymi stokami masywu biegnie droga zwana Pańskim Chodnikiem (także Pańską Ścieżką lub Rajsztagiem, z niem. Reich – państwo, Steg – ścieżka). Była ona jednym ze starych szlaków komunikacyjnych pod Babią Górą, łączącym Zubrzycę z Półgórą (słowacka Polhora). Wybudowana została przez austriacką administrację leśną, a rozbudowana po I wojnie światowej przez Wojsko Polskie jako główny dojazd do Lipnicy Wielkiej Przywarówki. Droga terenowa łączy Śmietanową, Stachurówkę, Nad Wykrotami, Wykroty, Parking Polana Stańcówka, przecina granicę ze Słowacją (Stańcowe Siodło) i biegnie dalej przez Prírodný Prameň – Roveň, Chatę Slaná Voda (Słona Woda) do Polhory i nadaje się do wycieczek kolarskich.
 Najwyższy wierzchołek, Diablak, odznacza się wybitnymi walorami widokowymi. Roztacza się z niego panorama na wszystkie strony, obejmująca Beskid Żywiecki, Śląski, Mały, Makowski, Wyspowy, Gorce, Kotlinę Orawsko-Nowotarską, Tatry po stronie polskiej i słowackiej, a także inne grupy górskie Słowacji: Góry Choczańskie, Magurę Orawską, Niżne Tatry oraz Wielką i Małą Fatrę.
 Turystyka zimowa
 Pierwszego znanego wejścia narciarskiego na szczyt Babiej Góry dokonała 6 stycznia 1906 r. grupa niemieckich turystów – członków Beskidenverein z Zabrza. Szli oni z Przyborowa ówczesnym czarnym szlakiem wyznakowanym przez BV przez Przełęcz Jałowiecką, a dalej granią przez Małą Babią Górę i przełęcz Bronę. Schodzili w potężnej wichurze do nowo uruchomionego niemieckiego schroniska pod Diablakiem.
 Pierwszymi polskimi narciarzami na Diablaku byli w lutym 1908 r. Władysław Pawlica z Zakopanego (w późniejszych czasach znany geolog), Walery Goetel (wówczas jeszcze student), jego brat Ferdynand (wówczas uczeń) oraz Jan Nowak. Po noclegu w nowym schronisku PTT na Markowych Szczawinach osiągnęli oni szczyt w wejściu przez przełęcz Bronę, po czym zjechali na południową stronę do Lipnicy Wielkiej. Wraz z nimi w tym samym dniu i tą samą drogą osiągnęli szczyt na karplach Wacław Majewski i Władysław Kuryluk, schodząc następnie do Orawskiej Półgóry.
 Schroniska
 Pierwszy obiekt, służący jako schronienie dla odwiedzających Babią Górę, powstał na jej szczycie już w 1806 r. Był to prosty, drewniany schron zbudowany w związku z wizytą na Babiej Górze arcyksięcia Józefa Habsburga, palatyna Węgier. Funkcjonował krótko, zniszczyła go wichura. Stał prawdopodobnie w miejscu, w którym dzisiaj wznosi się pomnik z 1876 r.
 W połowie stulecia stanął schron turystyczny „Losertówka”. Powstał w 1852 z inicjatywy hr. Filipa Saint Genois – właściciela dóbr makowskich, Zawoi i Babiej Góry. Nazwę zawdzięcza Józefowi Loserthowi, naczelnikowi ówczesnego obwodu wadowickiego. Schron na planie kwadratu o boku 4 metrów zbudowany był z miejscowego kamienia, przykryty spadzistym dachem krytym gontem. Miał niezamykane otwory okienne i otwór wejściowy. Brak zamykanych okien i drzwi sprawił, że schron po kilku latach padł ofiarą burz oraz porywistych wiatrów.
 Pierwsze schroniska pojawiły się na początku XX wieku:
 Schronisko turystyczne na Babiej Górze – istniejące w latach 1905–1949,
 Schronisko PTTK Markowe Szczawiny – pierwsze polskie schronisko w Beskidach Zachodnich,
 Chata Slaná voda (Słowacja).
 Wypadki
 Wyższe partie masywu znane są z bardzo zmiennej i kapryśnej pogody, która była wśród turystów i narciarzy przyczyną wielu zabłądzeń i wypadków, w tym śmiertelnych. Latem szczególnie niebezpieczne są gwałtowne burze na jej szczycie, zimą – śnieżne huragany, w niektórych partiach szlaków turystycznych istnieje zagrożenie lawinowe, a na odkrytych szczytach i przełęczach często wieją silne wiatry. Nad bezpieczeństwem turystów i narciarzy czuwa placówka GOPR w Schronisku na Markowych Szczawinach.
 Przypisy
 .
 Linki zewnętrzne
 Babia Góra – opisy szlaków
 Archiwalne widoki i mapy góry w bibliotece Polona
 Babia Góra
 Obszary Natura 2000 w województwie małopolskim
 Korona Gór Polski


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 28.8.2014
 HR
 Službeni list Europske unije
 L 256/3
 ODLUKA ZAJEDNIČKOG ODBORA EGP-A
 br. 34/2014
 od 8. travnja 2014.
 o izmjeni Priloga I. (Veterinarska i fitosanitarna pitanja) Sporazumu o EGP-u
 ZAJEDNIČKI ODBOR EGP-a,
 uzimajući u obzir Sporazum o Europskom gospodarskom prostoru („Sporazum o EGP-u”), a posebno njegov članak 98.,
 budući da:
 (1)
 Provedbenu uredbu Komisije (EU) br. 1040/2013 оd 24. listopada 2013. o odobrenju pripravka endo-1,4-beta-ksilanaze dobivene od Trichoderma reesei (MUCL 49755) i endo-1,3(4)-beta-glukanaze dobivene od Trichoderma reesei (MUCL 49754) kao dodatka hrani za svinje za tov, manje značajne svinje za tov, osim vrste Sus scrofa domesticus, i purane za tov (nositelj odobrenja Aveve NV) (1) treba uključiti u Sporazum o EGP-u.
 (2)
 Provedbenu uredbu Komisije (EU) br. 1055/2013 od 25. listopada 2013. o odobrenju pripravka ortofosforne kiseline kao dodatka hrani za sve životinjske vrste (2) treba uključiti u Sporazum o EGP-u.
 (3)
 Provedbenu uredbu Komisije (EU) br. 1060/2013 od 29. listopada 2013. o odobrenju bentonita kao dodatka hrani za sve životinjske vrste (3) treba uključiti u Sporazum o EGP-u.
 (4)
 Provedbenu uredbu Komisije (EU) br. 1078/2013 od 31. listopada 2013. o odobrenju fumarne kiseline kao dodatka hrani za sve životinjske vrste (4) treba uključiti u Sporazum o EGP-u.
 (5)
 Provedbenu uredbu Komisije (EU) br. 1113/2013 оd 7. studenoga 2013. o odobrenju pripravaka Lactobacillus plantarum NCIMB 40027, Lactobacillus buchneri DSM 22501, Lactobacillus buchneri NCIMB 40788/CNCM I-4323, Lactobacillus buchneri LN 40177/ATCC PTA-6138 i Lactobacillus buchneri LN 4637/ATCC PTA-2494 kao dodataka hrani za sve životinjske vrste (5) treba uključiti u Sporazum o EGP-u.
 (6)
 Provedbenu uredbu Komisije (EU) br. 1222/2013 оd 29. studenoga 2013. o odobrenju propionske kiseline, natrijeva propionata i amonijeva propionata kao dodataka hrani za preživače, svinje i perad (6) treba uključiti u Sporazum o EGP-u.
 (7)
 Ova se Odluka odnosi na zakonodavstvo o hrani za životinje. Zakonodavstvo o hrani za životinje ne primjenjuje se na Lihtenštajn sve dok je primjena Sporazuma između Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o trgovini poljoprivrednim proizvodima proširena na Lihtenštajn, kako je utvrđeno sektorskim prilagodbama Priloga I. Sporazumu o EGP-u. Ova se Odluka stoga ne primjenjuje na Lihtenštajn.
 (8)
 Prilog I. Sporazumu o EGP-u trebalo bi stoga na odgovarajući način izmijeniti,
 DONIO JE OVU ODLUKU:
 Članak 1.
 Nakon točke 2.zzh (Provedbena uredba Komisije (EU) br. 334/2012) poglavlja II. Priloga I. Sporazumu o EGP-u umeću se sljedeće točke:
 „2.zzi
 32013 R 1040: Provedbena uredba Komisije (EU) br. 1040/2013 оd 24. listopada 2013. o odobrenju pripravka endo-1,4-beta-ksilanaze dobivene od Trichoderma reesei (MUCL 49755) i endo-1,3(4)-beta-glukanaze dobivene od Trichoderma reesei (MUCL 49754) kao dodatka hrani za svinje za tov, manje značajne svinje za tov, osim vrste Sus scrofa domesticus, i purane za tov (nositelj odobrenja Aveve NV) (SL L 283, 25.10.2013., str. 46.).
 2.zzj
 32013 R 1055: Provedbena uredba Komisije (EU) br. 1055/2013 od 25. listopada 2013. o odobrenju pripravka ortofosforne kiseline kao dodatka hrani za sve životinjske vrste (SL L 288, 30.10.2013., str. 57.).
 2.zzk
 32013 R 1060: Provedbena uredba Komisije (EU) br. 1060/2013 od 29. listopada 2013. o odobrenju bentonita kao dodatka hrani za sve životinjske vrste (SL L 289, 31.10.2013., str. 33.).
 2.zzl
 32013 R 1078: Provedbena uredba Komisije (EU) br. 1078/2013 od 31. listopada 2013. o odobrenju fumarne kiseline kao dodatka hrani za sve životinjske vrste (SL L 292, 1.11.2013., str. 7.).
 2.zzm
 32013 R 1113: Provedbena uredba Komisije (EU) br. 1113/2013 оd 7. studenoga 2013. o odobrenju pripravaka Lactobacillus plantarum NCIMB 40027, Lactobacillus buchneri DSM 22501, Lactobacillus buchneri NCIMB 40788/CNCM I-4323, Lactobacillus buchneri LN 40177/ATCC PTA-6138 i Lactobacillus buchneri LN 4637/ATCC PTA-2494 kao dodataka hrani za sve životinjske vrste (SL L 298, 8.11.2013., str. 29.).
 2.zzn
 32013 R 1222: Provedbena uredba Komisije (EU) br. 1222/2013 оd 29. studenoga 2013. o odobrenju propionske kiseline, natrijeva propionata i amonijeva propionata kao dodataka hrani za preživače, svinje i perad (SL L 320, 30.11.2013., str. 16.).”
 Članak 2.
 Tekstovi provedbenih uredbi (EU) br. 1040/2013, (EU) br. 1055/2013, (EU) br. 1060/2013, (EU) br. 1078/2013, (EU) br. 1113/2013 i (EU) br. 1222/2013 na islandskom i norveškom jeziku, koji se objavljuju u Dodatku o EGP-u Službenom listu Europske unije, vjerodostojni su.
 Članak 3.
 Ova Odluka stupa na snagu 9. travnja 2014., pod uvjetom da su sve obavijesti iz članka 103. stavka 1. Sporazuma o EGP-u podnesene (7).
 Članak 4.
 Ova se Odluka objavljuje u odjeljku o EGP-u i u Dodatku o EGP-u Službenom listu Europske unije.
 Sastavljeno u Bruxellesu 8. travnja 2014.
 Za Zajednički odbor EGP-a
 Predsjednik
 Gianluca GRIPPA
 (1) SL L 283, 25.10.2013., str. 46.
 (2) SL L 288, 30.10.2013., str. 57.
 (3) SL L 289, 31.10.2013., str. 33.
 (4) SL L 292, 1.11.2013., str. 7.
 (5) SL L 298, 8.11.2013., str. 29.
 (6) SL L 320, 30.11.2013., str. 16.
 (7) Ustavni zahtjevi nisu navedeni.


type: caselaw

text:
 12.11.2005
 PL
 Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej
 C 281/7
 Wniosek o wydanie orzeczenia w trybie prejudycjalnym złożony postanowieniem Verwaltungsgericht Darmstadt z dnia 17 sierpnia 2005 r. w sprawie Ismail Derin przeciwko Landkreis Darmstadt-Dieburg
 (Sprawa C-325/05)
 (2005/C 281/13)
 Język postępowania: niemiecki
 W dniu 26 sierpnia 2005 r. do Trybunału Sprawiedliwości Wspólnot Europejskich wpłynął wniosek o wydanie orzeczenia w trybie prejudycjalnym złożony postanowieniem Verwaltungsgericht Darmstadt z dnia 17 sierpnia 2005 r. w sprawie Ismail Derin przeciwko Landkreis Darmstadt-Dieburg.
 Verwaltungsgericht Darmstadt zwrócił się do Trybunału o udzielenie odpowiedzi na następujące pytania:
 1)
 Czy obywatel turecki, który w drodze łączenia rodzin jako dziecko przeprowadził się do swoich rodziców zatrudnionych w charakterze pracowników w Republice Federalnej Niemiec, traci swoje prawo pobytu wynikające z prawa do ubiegania się o każde miejsce pracy na podstawie art. 7 zdanie pierwsze druga alternatywa decyzji nr 1/80 Rady Stowarzyszeniowej EWG-Turcja (decyzja nr 1/80) — z wyjątkiem przypadków z art. 14 decyzji nr 1/80 oraz w razie opuszczenia przyjmującego Państwa Członkowskiego na znaczny okres czasu bez uzasadnionych przyczyn — także wówczas, gdy po ukończeniu dwudziestego pierwszego roku życia nie mieszka już razem z rodzicami i nie otrzymuje od nich środków utrzymania?
 Jeżeli odpowiedź na pytanie pierwsze będzie twierdząca:
 2)
 Czy pomimo utraty statusu prawnego z art. 7 zdanie pierwsze tiret drugie decyzji nr 1/80 ów turecki obywatel korzysta ze szczególnej ochrony przed wydaleniem na podstawie art. 14 decyzji nr 1/80, jeżeli po rozwiązaniu wspólnoty zamieszkania ze swoimi rodzicami był nieregularnie zatrudniony w sposób niesamodzielny, nie uzyskując poprzez swoją cechę pracownika niezależnego statusu prawnego z art. 6 ust. 1 decyzji nr 1/80, a przez okres wielu lat wykonywał wyłącznie samodzielną działalność gospodarczą?


type: legislation

text:
 Avis juridique important
 |
 52001PC0564(01)
 Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus lennonvarmistuspalvelujen tarjoamisesta yhtenäisessä eurooppalaisessa ilmatilassa /* KOM/2001/0564 lopull. - COD 2001/0235 */
 Virallinen lehti nro 025 E , 29/01/2002 s. 0496 - 0505
 Ehdotus: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS lennonvarmistuspalvelujen tarjoamisesta yhtenäisessä eurooppalaisessa ilmatilassa(Komission esittämä)2001/0235 (COD)Ehdotus: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS lennonvarmistuspalvelujen tarjoamisesta yhtenäisessä eurooppalaisessa ilmatilassa(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotkaottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 80 artiklan 2 kohdan,ottavat huomioon komission ehdotuksen [1],[1] EYVL C [...], [...], s. [...].ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon [2],[2] EYVL C [...], [...], s. [...].ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon [3],[3] EYVL C [...], [...], s. [...].noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa tarkoitettua menettelyä [4][4] EYVL C [...], [...], s. [...].sekä katsovat seuraavaa:(1) Jäsenvaltiot ovat uudistaneet kukin eriasteisesti kansallisten lennonvarmistuspalvelujen tarjoajiensa toimintaa lisäämällä niiden itsemääräämisoikeutta ja palvelujen tarjoamisen vapautta. On yhä tärkeämpää varmistaa, että yhteistä etua koskevat vähimmäisvaatimukset täyttyvät tässä uudessa toimintaympäristössä.(2) Yhtenäistä eurooppalaista ilmatilaa käsitelleen korkean tason asiantuntijaryhmän kertomuksessa todetaan, että yhteisön tasolla tarvitaan sääntöjä, joiden avulla voidaan erottaa toisistaan sääntely ja palvelujen tarjoaminen ja ottaa käyttöön lupajärjestelmä ja maksujärjestelyt, jotka parantavat kustannustehokkuutta.(3) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) XXX/XX [5] säädetään yhtenäisen eurooppalaisen ilmatilan perustamisen edellytyksistä.[5] EYVL C [...], [...], s. [...].(4) Yhtenäisen ilmatilan luomiseksi olisi toteutettava toimenpiteitä, joilla varmistetaan lennonvarmistuspalvelujen turvallinen ja tehokas tarjoaminen ja jotka ovat yhdenmukaisia sen kanssa, mitä asetuksessa (EY) XXX/XX [ilmatila-asetus] säädetään ilmatilan organisoinnista ja käytöstä. Näiden palvelujen tarjoamisen yhdenmukainen järjestäminen on tärkeää, jotta voidaan vastata asianmukaisesti ilmatilan käyttäjien tarpeisiin ja harjoittaa ilmaliikennettä turvallisesti ja tehokkaasti.(5) On ensisijaisesti jäsenvaltioiden tehtävä valvoa, että lennonvarmistuspalvelujen tarjoajat ja muut toimijat noudattavat tämän asetuksen nojalla vahvistettavia yhteisön vaatimuksia. Tämä edellyttää, että valvontaa suorittavat viranomaiset ovat riittävän riippumattomia lennonvarmistuspalvelujen tarjoajista.(6) Jäsenvaltiot voivat antaa hyväksyttyjen laitosten tehtäväksi tarkastaa ja varmentaa, että lennonvarmistuspalvelujen tarjoajat ja muut asianomaiset toimijat noudattavat tämän asetuksen nojalla vahvistettavia yhteisön vaatimuksia.(7) Ilmaliikennejärjestelmän sujuva toiminta edellyttää myös lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien osalta yhdenmukaisia ja korkeatasoisia turvallisuusnormeja.(8) On ehdotettava ratkaisuja, joilla lennonjohtajapulaa voidaan helpottaa parantamalla koulutusta ja lupakirjoja koskevia menettelyjä.(9) Lennonvarmistuspalvelujen lupia varten olisi perustettava yhteinen järjestelmä, jonka avulla voidaan määritellä lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien oikeudet ja velvollisuudet; samalla olisi kuitenkin taattava palvelujen tarjoamisen jatkuvuus.(10) Lupajärjestelmässä olisi määrättävä keinoista, joilla valvotaan toiminnan harjoittajaksi pääsyä. Siinä olisi otettava huomioon tarve edistää uusien palvelujen ja palvelujen tarjonnan uusien muotojen käyttöönottoa. Sen vuoksi lupien edellyttämän valvonnan olisi oltava sellaista, että sillä voidaan mahdollisimman tarkoituksenmukaisesti varmistaa sovellettavien vaatimusten täyttyminen. Niin ikään on tärkeää määrittää syrjimättömät vaatimukset lupaa hakevien palveluntarjoajien, erityisesti ilmaliikennepalvelujen tarjoajien, sijainnin ja valvonnan suhteen.(11) Lupiin liitettävät ehdot ovat tärkeitä yhteistä etua koskevien tavoitteiden saavuttamiseksi ilmatilan käyttäjien ja lentomatkustajien eduksi. Niiden olisi oltava objektiivisesti perusteltuja kyseisen palvelun kannalta sekä syrjimättömiä, oikeasuhteisia ja avoimesti asetettuja.(12) Yhdenmukaistamalla lupiin liittyvät ehdot ja lupien myöntämismenettelyt voidaan helpottaa merkittävästi lennonvarmistuspalvelujen tarjoamista Euroopan yhteisössä.(13) Jo toimiville lennonvarmistuspalvelujen tarjoajille olisi annettava kohtuullisesti aikaa sopeutua uuden lupajärjestelmän vaatimuksiin.(14) Kaikkien jäsenvaltioiden olisi tunnustettava luvat vastavuoroisesti, jotta lennonvarmistuspalvelujen tarjoajat voisivat turvallisuuden sallimissa rajoissa tarjota palvelujaan myös muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa ne ovat saaneet lupansa.(15) Lupajärjestelmällä pyritään helpottamaan turvallista ilmaliikennettä jäsenvaltioiden rajojen yli ilmatilan käyttäjien ja matkustajien eduksi, ja siksi järjestelmän olisi muodostettava kehys, jonka avulla jäsenvaltiot voivat nimetä palveluntarjoajia tarjoamaan ilmaliikennepalveluja riippumatta siitä, missä palveluntarjoajille on myönnetty lupa.(16) Liitännäispalvelujen, sääpalvelujen ja ilmailutiedotuspalvelujen tarjoaminen voidaan toteuttaa markkinaehdoilla siten, että samalla otetaan huomioon tällaisten palvelujen erityispiirteet.(17) Palveluntarjoajien, ilmatilan käyttäjien ja muiden toimijoiden välistä yhteistyötä olisi parannettava sopimuksin.(18) Lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien olisi luotava asianmukaisin järjestelyin läheiset yhteistyösuhteet sellaisiin sotilasviranomaisiin, joiden vastuulla oleva toiminta voi vaikuttaa ilmaliikenteeseen, ja pidettävä yllä tätä yhteistyötä.(19) Kaikkien lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien kirjanpidon olisi oltava mahdollisimman avointa. Tätä varten kunkin palvelun ja lennonjohtokeskuksen kirjanpito on pidettävä erillään.(20) Ottamalla käyttöön operatiivisten tietojen saatavuutta koskevat yhdenmukaiset periaatteet ja edellytykset voidaan helpottaa lennonvarmistuspalvelujen tarjoamista ja ilmatilan käyttäjien ja lentoasemien toimintaa tällä asetuksella luodussa uudessa toimintaympäristössä.(21) Sen varmistamiseksi, että ilmatilan käyttäjiin sovelletaan oikeudenmukaisia, tasapuolisia ja avoimia maksuehtoja, tarvitaan yhteisön kehystä.(22) Käyttäjämaksujen olisi oltava korvaus lennonvarmistuspalvelujen tarjoamista laitteista ja palveluista. Tällaisia palveluja ja laitteita voivat niiden luonteen vuoksi tarjota vain lennonvarmistuspalvelujen tarjoajat itse. Tällaisessa monopolitilanteessa käyttäjämaksujen tason on oltava suhteutettu laitteiden ja palvelujen tarjoamisesta aiheutuviin kustannuksiin siten, että taloudellisen tehokkuuden tavoite otetaan huomioon.(23) Ilmatilan käyttäjiä ei saa syrjiä samantasoisten lennonvarmistuspalvelujen tarjonnassa.(24) Lennonvarmistuspalvelut tarjoavat käyttöön tietyt laitteet ja palvelut, jotka liittyvät suoranaisesti ilma-alusten liikennöintiin, ja niiden on voitava periä takaisin nämä kustannukset "käyttäjä maksaa" -periaatteen mukaisesti, toisin sanoen ilmatilan käyttäjän olisi maksettava aiheuttamistaan kustannuksista käyttöpaikassa tai mahdollisimman lähellä sitä.(25) Avoimuus kyseisten palvelujen ja laitteiden aiheuttamien kustannusten osalta on tärkeää. Siksi kaikki maksujärjestelmän tai maksujen suuruuden muutokset on selitettävä ilmatilan käyttäjille. Tällaiset muutokset tai lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien kaavailemat investoinnit on selitettävä palveluntarjoajien hallintoelinten ja ilmatilan käyttäjien välisen tiedonvaihdon yhteydessä.(26) Olisi oltava mahdollista vaihdella sellaisten maksujen määrää, jotka edistävät koko järjestelmän kapasiteetin maksimoimista. Taloudelliset kannustimet ovat hyödyllinen keino, jolla voidaan nopeuttaa maassa tai ilmassa toimivien kapasiteettia lisäävien laitteiden käyttöönottoa, palkita laadukkaasta ja tehokkaasta toiminnasta tai korvata haitta, joka aiheutuu epäsuotuisampien reittien valinnasta.(27) Komissio selvittää, onko mahdollista järjestää väliaikaista rahoitustukea toimenpiteille, joilla lisätään Euroopan lennonjohtojärjestelmän kokonaiskapasiteettia.(28) Komission olisi Eurocontrolin avulla seurattava jatkuvasti ja tehokkaasti ilmatilan käyttäjiltä veloitettavien maksujen vahvistamista ja perimistä toimien yhteistyössä kansallisten valvontaviranomaisten ja ilmatilan käyttäjien kanssa.(29) Euroopan lennonvarmistuspalvelujen kokonaisjärjestelmän toiminnan laatua ja tehokkuutta on seurattava jatkuvasti, jotta voidaan selvittää toteutettujen toimenpiteiden toimivuus ja ehdottaa uusia toimenpiteitä.(30) Koska palveluntarjoajia koskevat tiedot ovat kaupallisesti erittäin arkaluonteisia, kansalliset valvontaviranomaiset eivät saisi ilmaista salassapitovelvollisuuden piiriin kuuluvia tietoja; tämä ei kuitenkaan rajoita järjestelmän luomista palveluntarjoajien toiminnan laadun ja tehokkuuden seurantaa ja sitä koskevan tiedon julkaisemista varten.(31) Kun otetaan huomioon perustamissopimuksen 5 artiklassa esitetyt toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaate, tämän asetuksen tavoitetta, joka on lennonvarmistuspalvelujen turvallisen ja tehokkaan tarjoamisen edistäminen, ei voida saavuttaa riittävällä tavalla yksittäisten jäsenvaltioiden toimin, vaan tavoite on toimen ylikansallisesta luonteesta johtuen saavutettavissa paremmin yhteisön tasolla; tällöin on varmistettava, että täytäntöönpanomenettelyissä otetaan huomioon paikalliset erityisolosuhteet.(32) Koska tämän asetuksen täytäntöön panemiseksi tarvittavat toimenpiteet ovat menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY [6] 2 artiklassa tarkoitettuja laajakantoisia toimenpiteitä, toimenpiteistä olisi päätettävä mainitun päätöksen 5 artiklassa säädettyä sääntelymenettelyä noudattaen.[6] EYVL 184, 17.7.1999, s. 23.(33) Menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY23 2 artiklan mukaisesti tämän asetuksen täytäntöön panemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä mainitun päätöksen 3 artiklassa säädettyä neuvoa-antavaa menettelyä noudattaen,OVAT ANTANEET TÄMÄN ASETUKSEN:Osa IYleiset näkökohdat1 artikla (Soveltamisala)Tätä asetusta sovelletaan siviili-ilmailun lennonvarmistuspalvelujen tarjoamiseen, mukaan luettuina tämän asetuksen liitteessä I luetellut ilmaliikennepalvelut, sääpalvelut, etsintä- ja pelastuspalvelut, viestintä-, suunnistus- ja valvontainfrastruktuuria tarjoavat liitännäispalvelut sekä ilmailutiedotuspalvelut, yhtenäisen eurooppalaisen ilmatilan perustamisen edellytyksistä annetun asetuksen (EY) XXX/XX [puiteasetus] mukaisesti ja kyseisen asetuksen soveltamisalan puitteissa.2 artikla (Määritelmät)Asetuksen (EY) XXX/XX [puiteasetus] 2 artiklassa olevien määritelmien lisäksi tässä asetuksessa tarkoitetaan:a) 'kansallisella valvontaviranomaisella' elintä tai elimiä, jotka ovat erillisiä ja toiminnallisesti riippumattomia lennonvarmistuspalvelujen tarjoajista ja jotka jäsenvaltio on nimennyt valvomaan lennonvarmistuspalvelujen tarjoajia;b) 'hyväksytyllä laitoksella' tämän asetuksen 4 artiklan mukaisesti hyväksyttyä yksityistä tai julkista elintä, joka tekee arviointityötä kansallisen valvontaviranomaisen puolesta;c) 'luvalla' jäsenvaltion myöntämää lupaa, joka todistaa, että lennonvarmistuspalvelujen tarjoaja on sopiva tarjoamaan tiettyä palvelua;d) 'palvelukokonaisuudella' kahta tai useampaa tämän asetuksen liitteessä I lueteltua lennonvarmistuspalvelua;e) 'ilmaliikennepalveluilla' kaikkia lentotiedotuspalveluja, hälytyspalveluja, ilmaliikenteen neuvontapalveluja ja lennonjohtopalveluja, mukaan luettuina tämän asetuksen liitteessä I yksilöidyt aluelennonjohto-, lähestymislennonjohto- ja lähilennonjohtopalvelut;f) 'nimeämisellä' sellaista tehtävään asettamista, jonka yksi tai useampi jäsenvaltio suorittaa tämän asetuksen mukaisesti ja jossa annetaan palveluntarjoajalle yksinomainen vastuu ilmaliikennepalvelujen tarjoamisesta;g) 'liitännäispalveluilla' tämän asetuksen liitteessä I yksilöityjä viestintä-, suunnistus- ja valvontapalveluja;h) 'ilmatilan lohkolla' maan tai vesialueiden yllä sijaitsevaa mitoiltaan määriteltyä ilmatilaa, jossa tarjotaan lennonvarmistuspalveluja;i) 'funktionaalisella ilmatilan lohkolla' maan tai vesialueiden yllä sijaitsevaa mitoiltaan optimaalisesti määriteltyä ilmatilaa, jossa tarjotaan lennonvarmistuspalveluja;j) 'operatiivisilla tiedoilla' lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien ja ilmatilan käyttäjien operatiivisen toiminnan aikana käyttämiä tietoja;k) 'maksuilla' lennonvarmistuspalvelujen ja niihin liittyvien laitteiden toiminta- ja investointikustannuksiin suhteutettua hintaa.3 artikla (Kansalliset valvontaviranomaiset)1. Kunkin jäsenvaltion on perustettava kansallinen valvontaviranomainen huolehtimaan tämän asetuksen vaatimusten mukaisista tehtävistä ja velvollisuuksista. Kansallisten valvontaviranomaisten on oltava riippumattomia lennonvarmistuspalvelujen hallinnasta ja toiminnasta vastaavista elimistä. Riippumattomuus saavutetaan erottamalla kansalliset valvontaviranomaiset ja mainitut elimet asianmukaisesti toisistaan vähintään toiminnallisella tasolla.2. Kansallisen valvontaviranomaisen on seurattava ja valvottava asianmukaisesti tämän asetuksen säännösten täytäntöönpanoa ja erityisesti lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien toiminnan turvallisuutta ja tehokkuutta. Tätä varten kansallinen valvontaviranomainen tekee asianmukaisia tarkastuksia ja selvityksiä, joilla todennetaan tämän asetuksen vaatimusten noudattaminen.3. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kansallisten valvontaviranomaisten nimet ja osoitteet sekä toimenpiteet, jotka on toteutettu 1 kohdan säännösten noudattamiseksi. Jäsenvaltiot, joita asia koskee, voivat tehdä keskenään sopimuksen tässä artiklassa säädetystä valvontatehtävästä alueellisten palveluntarjoajien suhteen.4. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava 3 kohdan mukaisesti toimitettuja tietoja koskevista muutoksista kuukauden kuluessa muutosten voimaantulosta.4 artikla (Hyväksytyt laitokset)1. Hoitaessaan tämän asetuksen 3 artiklan mukaisia velvollisuuksiaan kansalliset valvontaviranomaiset voivat osittain tai kokonaan teettää niiden vastuulla toimivia lennonvarmistuspalvelujen tarjoajia koskevat tarkastukset ja selvitykset hyväksytyillä laitoksilla.2. Jäsenvaltiot saavat hyväksyä ainoastaan ne laitokset, jotka täyttävät tämän artiklan 4 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti asetetut vaatimukset ja jotka ovat esittäneet kansallisille valvontaviranomaisille hyväksyntää koskevan pyynnön.3. Kansallisen valvontaviranomaisen myöntämä hyväksyntä on voimassa koko yhteisössä. Kansalliset valvontaviranomaiset voivat teettää tämän asetuksen 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut tarkastukset ja selvitykset millä tahansa yhteisöön sijoittautuneella hyväksytyllä laitoksella.4. Hyväksyttyjen laitosten on oltava tämän asetuksen liitteessä II esitettyjen vähimmäisvaatimusten sekä tämän asetuksen 19 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen määriteltyjen mahdollisten lisämääräysten mukaisia, mukaan luettuina vaatimukset ja määräykset, jotka koskevat hyväksynnän myöntämismenettelyjä, hyväksyttyjen laitosten valvontaa sekä hyväksyttyjen laitosten ja kansallisten valvontaviranomaisten välistä yhteistyösuhdetta ja vastuukysymyksiä.5 artikla (Turvallisuusvaatimukset)1. Yksilöidään ja vahvistetaan tämän asetuksen 19 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen Eurocontrolin turvallisuusvaatimukset (ESARR) ja Eurocontrolin näihin vaatimuksiin myöhemmin tekemät muutokset. Komissio julkaisee kaikkien tällä tavalla velvoittaviksi tehtyjen Eurocontrolin turvallisuusvaatimusten viitetiedot Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.2. Tämän artiklan säännökset eivät rajoita yhteisistä säännöistä siviili-ilmailun alalla ja Euroopan lentoturvallisuusviraston perustamisesta annetun asetuksen (EY) XXX/XX 1 artiklan 2 kohdan soveltamista.6 artikla (Lennonjohtajien lupakirjojen myöntäminen ja koulutus)Lennonjohtajien liikkuvuutta ja heidän koulutusolosuhteitaan kehitetään Euroopan parlamentin ja neuvoston hyväksyttäväksi annettavan komission ehdotuksen perusteella siten, että lennonjohtajien tarpeeseen voidaan vastata entistä tehokkaammin yhteisön tasolla kansallisen tason sijasta.Osa IIPalvelujen tarjoamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt7 artikla (Lupajärjestelmä)1. Jotta helpotettaisiin sellaisen yhdenmukaisen ympäristön luomista, jossa lennonvarmistuspalveluja voidaan hallita ja suorittaa turvallisesti ja tehokkaasti koko yhteisössä, lennonvarmistuspalvelujen tarjoamiseen sovelletaan lupajärjestelmää, jolla varmennetaan palveluntarjoajien sopivuus kyseisten palvelujen tarjoamiseen.2. Jäsenvaltiot myöntävät lennonvarmistuspalveluja koskevat luvat ja seuraavat niiden käyttöä. Lupia voidaan myöntää joko kutakin tämän asetuksen liitteessä I lueteltua yksittäistä lennonvarmistuspalvelua tai näiden palvelujen muodostamaa kokonaisuutta varten.3. Jäsenvaltioiden on hyväksyttävä kaikki yhteisössä tämän artiklan vaatimusten mukaisesti myönnetyt luvat. Yhteisöön sijoittautuneen lennonvarmistuspalvelujen tarjoajan toimintaa yhteisön alueella ei voida sallia, jos sille ei ole myönnetty asiaankuuluvaa lupaa. Ilmaliikennepalvelujen tarjoajien on oltava pysyvästi suoraan tai enemmistöosakkuuden kautta jäsenvaltioiden ja/tai jäsenvaltioiden kansalaisten omistuksessa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta sellaisten kansainvälisten sopimusten ja yleissopimusten noudattamista, joissa yhteisö on sopimuspuolena. Niiden on oltava jatkuvasti kyseisten jäsenvaltioiden tai kyseisten kansalaisten tosiasiallisessa määräysvallassa.4. Lupajärjestelmän vaatimukset täyttävillä lennonvarmistuspalvelujen tarjoajilla on oikeus saada lupa, joka oikeuttaa ne tarjoamaan lennonvarmistuspalveluja. Lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien on haettava lupaa sen jäsenvaltion kansalliselta valvontaviranomaiselta, joissa niiden pääasiallinen toimipaikka ja mahdollinen rekisteröity toimisto sijaitsevat.5. Luvissa on eriteltävä lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien oikeuksia ja velvollisuuksia koskevat ehdot, jotka ovat objektiivisesti perusteltuja tämän asetuksen tavoitteiden saavuttamisen kannalta. Lupiin liitettävien ehtojen ja lupien myöntämismenettelyjen on oltava:a) tämän asetuksen liitteessä III määritettyjen yleisten suuntaviivojen mukaisia,b) syrjimättömiä, oikeasuhteisia ja avoimia,c) sellaisia, että vältetään eturistiriidat lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien hallinnossa tai toiminnassa ja varmistetaan kaikkien ilmatilan käyttäjien tasavertaiset mahdollisuudet käyttää näitä palveluja,d) yhdenmukaisia sekä sellaisia, että niissä otetaan huomioon lennonvarmistuspalvelujen luonne yleistä etua koskevana toimintana.Lupajärjestelmä, mukaan luettuina eri lennonvarmistuspalveluja koskevat yhdenmukaiset edellytykset ja lupien myöntämisehdot ja -menettelyt, vahvistetaan tämän asetuksen 19 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen.6. Palveluntarjoajilla, jotka tarjoavat lennonvarmistuspalveluja tämän asetuksen voimaantuloajankohtana, on oikeus jatkaa toimintaansa sillä edellytyksellä, että ne noudattavat tämän artiklan säännöksiä viimeistään kuuden kuukauden kuluttua lupia koskevien täytäntöönpanosääntöjen antamisesta tämän artiklan 5 kohdan mukaisesti.8 artikla (Palveluntarjoajien nimeäminen)1. Ilmaliikennepalvelujen tarjoamiseen sovelletaan nimeämisjärjestelmää, jossa palveluntarjoajalle annetaan lupa toiminnan yksinomaiseen harjoittamiseen tietyissä ilmatilan lohkoissa ja jossa määritellään toimintaa koskevat velvollisuudet ja vaatimukset. Jäsenvaltioiden on nimettävä luvan saaneita palveluntarjoajia tarjoamaan ilmaliikennepalveluja niiden alueen ilmatilassa. Jäsenvaltiot voivat nimittää tähän tarkoitukseen mitkä tahansa palveluntarjoajat, joilla on yhteisössä voimassa oleva lupa.2. Lennonvarmistuspalvelujen tarjoajalla, joka tarjoaa tämän asetuksen voimaan tullessa ilmaliikennepalveluja tietyissä ilmatilan lohkoissa, on oikeus tulla nimetyksi tarjoamaan samoja palveluja samoissa ilmatilan lohkoissa enintään kolmen vuoden ajaksi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EY) XXX/XX [ilmatila-asetus] 5 artiklan säännösten soveltamista.3. Liitännäispalveluja, sääpalveluja ja ilmailutiedotuspalveluja koskevan luvan saaneilla palveluntarjoajilla on oikeus tarjota kyseisiä palveluja Euroopan yhteisön alueella edellyttäen, että ne ilmoittavat kyseisten jäsenvaltioiden kansallisille valvontaviranomaisille ja komissiolle, missä ilmatilan lohkoissa kyseisiä palveluja tarjotaan.4. Lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien on tarjottava palvelujaan avoimesti ja syrjimättömästi. Kyseiset palvelut on suoritettava niitä koskevien lupien ehtojen ja tarvittaessa niitä koskevien nimeämisten ehtojen mukaisesti.5. Jäsenvaltioiden on nimettävä asetuksen (EY) XXX/XX [ilmatila-asetus] 5 artiklan mukaisesti määriteltyjen funktionaalisten ilmatilan lohkojen osalta ja silloin, kun tällaiset funktionaaliset ilmatilan lohkot eroavat rakenteeltaan 1 ja 2 kohdan nojalla osoitetuista ilmatilan lohkoista, palveluntarjoajat suorittamaan ilmaliikennepalveluja funktionaalisissa ilmatilan lohkoissa. Jos funktionaalinen ilmatilan lohko ulottuu useamman kuin yhden jäsenvaltion alueelle, asianomaisten jäsenvaltioiden on kuukauden kuluessa funktionaalisen ilmatilan lohkon vahvistamisesta nimettävä yhdessä palveluntarjoajat. Tällaiset palveluntarjoajat on viipymättä ilmoitettava komissiolle.9 artikla (Palveluntarjoajien väliset suhteet)Lennonvarmistuspalvelujen tarjoajat voivat käyttää muiden palveluntarjoajien palveluja, erityisesti liitännäispalveluja, sääpalveluja ja ilmailutiedotuspalveluja. Näissä tapauksissa lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien on virallistettava yhteistyösuhteensa kirjallisilla sopimuksilla tai vastaavilla oikeudellisilla järjestelyillä, joissa eritellään palveluntarjoajien täsmälliset velvoitteet ja niiden suorittamat tehtävät. Tällaisten järjestelyjen on oltava tämän asetuksen asiaa koskevien säännösten mukaisia.10 artikla (Suhteet sotilasviranomaisiin)1. Lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta ne voivat tehdä kirjalliset sopimukset tai vastaavat oikeudelliset järjestelyt sotilasviranomaisten kanssa niistä ilmatilan lohkoista, joita varten ne on nimetty. Kyseisissä järjestelyissä on määritettävä kummankin osapuolen täsmälliset velvoitteet, mukaan luettuina tiedonvaihdon laajuus ja sen menettelyt sekä lennonjohdon siirtämistä koskevat menettelyt sen jälkeen, kun asetuksen (EY) XXX/XX [puiteasetus] 12 artiklassa tarkoitetut toimenpiteet on toteutettu. Järjestelyjen on oltava tämän asetuksen asiaa koskevien säännösten mukaisia.2. Kun jäsenvaltioilla on erilliset laitokset tarjoamassa ilmaliikennepalveluja siviili- ja sotilasilmaliikenteelle, niiden on ilmoitettava komissiolle, millä tavalla kyseisten laitosten välinen yhteistyö on järjestetty.11 artikla (Kirjanpidon eriyttäminen)1. Lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien on riippumatta omistusjärjestelyistään ja oikeudellisesta muodostaan laadittava, tarkistutettava ja julkaistava tilinpäätöksensä yhteisön käyttöön ottamien kansainvälisten tilinpäätösstandardien (IAS) [7] mukaisesti.[7] Lontoossa toimivan tilinpäätösstandardointielimen (International Accounting Standards Board) laatimia kansainvälisiä tilinpäätösstandardeja.2. Palvelukokonaisuuksia tarjoavien lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien on sisäisessä kirjanpidossaan eriytettävä kukin tämän asetuksen liitteessä I lueteltu palvelu sekä pidettävä tarvittaessa yhdistettyä kirjanpitoa muista, muuhun kuin lennonvarmistukseen liittyvistä palveluista samaan tapaan kuin jos kyseisiä palveluja tarjoaisivat erilliset yritykset. Ilmaliikennepalvelujen tarjoajien toimiessa funktionaalisissa ilmatilan lohkoissa niiden on sisäisessä kirjanpidossaan eriytettävä kukin tietystä lohkosta vastaava lennonjohtokeskus.3. Palveluntarjoajien on ilmoitettava komissiolle, mitä sääntöjä ne noudattavat kohdentaessaan vastaavan, vastattavan, tuotot ja kulut 2 kohdassa tarkoitetussa eriytetyssä kirjanpidossa.4. Jäsenvaltioilla tai niiden nimeämillä toimivaltaisilla viranomaisilla sekä komissiolla on oikeus tutustua palveluntarjoajien kirjanpitoaineistoon.12 artikla (Tietojen saatavuus ja tietosuoja)1. Operatiiviset tiedot on vaihdettava reaaliaikaisesti palveluntarjoajien välillä sekä palveluntarjoajien ja ilmatilan käyttäjien välillä siten, että tuetaan kummankin osapuolen operatiivisia tarpeita.2. Operatiivisten tietojen käyttöoikeus on myönnettävä syrjimättä kaikille luvan saaneille lennonvarmistuspalvelujen tarjoajille, ilmatilan käyttäjille ja muille toimijoille.3. Kunkin palveluntarjoajan on vahvistettava muita palveluntarjoajia ja ilmatilan käyttäjiä varten operatiivisten tietojensa käyttöä koskevat vakioehdot. Kansallisten valvontaviranomaisten on hyväksyttävä kyseiset vakioehdot. Tarvittaessa vahvistetaan näitä ehtoja koskevat yksityiskohtaiset säännöt tämän asetuksen 19 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen.Osa IIIMaksujärjestelmät13 artikla (Maksujärjestelmä)Perustetaan tämän asetuksen 14 ja 15 artiklan vaatimusten mukainen lennonvarmistuspalvelujen maksujärjestelmä, joka lisää avoimuutta ilmatilan käyttäjiltä veloitettavien maksujen määrittämisessä, määräämisessä ja perimisessä. Tämän maksujärjestelmän on oltava myös kansainvälisestä siviili-ilmailusta vuonna 1944 tehdyn Chicagon yleissopimuksen 15 artiklan määräysten mukainen.14 artikla (Yleiset periaatteet)1. Tasapuolisessa maksujärjestelmässä:a) otetaan huomioon lennonvarmistuspalvelujen kustannukset, jotka aiheutuvat palveluntarjoajille näiden toimiessa ilmatilan käyttäjien lukuun,b) jaetaan lennonvarmistuspalvelujen kustannukset käyttäjäryhmien kesken ja kehitetään maksupolitiikka.2. Vahvistettaessa maksujen kustannusperusta on noudatettava seuraavia periaatteita:a) Ilmatilan käyttäjien kesken jaettavien kustannusten on oltava lennonvarmistuspalvelujen tarjoamisen kokonaiskustannuksia, joihin sisältyvät asianmukaiset pääomainvestointien korkoja ja omaisuuden arvonalennusta vastaavat määrät sekä ylläpito-, toiminta- ja hallintokustannukset.b) Huomioon otettavia kustannuksia ovat vuonna 1998 julkaistun ICAO:n alueellisen lennonvarmistussuunnitelman (ICAO Regional Air Navigation Plan) 24. laitoksessa, Euroopan aluetta käsittelevä asiakirja nro 7754, (sellaisena kuin se on muutettuna 16 päivänä joulukuuta 1999) määrättyjen ja sen mukaisesti käyttöön otettujen laitteiden ja palvelujen arvioidut kustannukset.c) Eri lennonvarmistuspalvelujen kustannukset yksilöidään erikseen tämän asetuksen 11 artiklassa säädetyllä tavalla.d) Eri lennonvarmistuspalvelujen välinen ristikkäistuki on yksilöitävä selkeästi.e) Ulkoiset kustannukset, jotka liittyvät laitteiden ja palvelujen tarjoamiseen ilmatilan käyttäjille, kuten ympäristökustannukset, on saatettava tarkoituksenmukaisimmalla tavalla osaksi käyttäjämaksuja.f) Lennonvarmistuspalvelut saavat tuottaa siinä määrin tuloja, että tulot ylittävät kaikki suorat ja epäsuorat toimintakustannukset ja muodostavat kohtuullisen kokonaispääoman tuoton, joka osaltaan mahdollistaa tarvittavat investoinnit laitteiden parantamiseen.3. Maksut on vahvistettava noudattaen syrjimättömyyden, kustannusvastaavuuden, avoimuuden ja tehokkuuden periaatteita seuraavasti:a) Lennonvarmistuspalvelujen käyttömahdollisuudesta perittävät maksut on määritettävä syrjimättömästi. Eri ilmatilan käyttäjiltä samasta palvelusta veloitettavat maksut eivät saa erota toisistaan ilmatilan käyttäjän kansallisuuden tai luokan perusteella.b) Maksujen on vastattava niitä lennonvarmistuspalvelujen ja -laitteiden kustannuksia, jotka palveluja ja laitteita käyttävät ilmatilan käyttäjät aiheuttavat.c) Maksujen kustannusperustan avoimuus on taattava. On määritettävä normit, joita on noudatettava palveluntarjoajan antaessa sekä olemassa olevia että tulevaisuutta koskevia tietoja, jotta voidaan tarkastella palveluntarjoajan ennusteita, toteutuneita kustannuksia ja tuloja. Kansallisten valvontaviranomaisten, palveluntarjoajien, ilmatilan käyttäjien, komission ja Eurocontrolin on vaihdettava säännöllisesti tietoja keskenään.d) Maksujen on edistettävä turvallisten, tehokkaiden ja toimivien lennonvarmistuspalvelujen tarjoamista mahdollisimman alhaisin kustannuksin sekä tuettava yhdennettyä palvelujen tarjoamista. Maksuihin voi liittyä kannustimia, jotka ovat lennonvarmistuspalvelujen tarjoajiin ja/tai ilmatilan käyttäjiin sovellettavia suotuisia tai epäsuotuisia taloudellisia vaikutuksia. Lisäksi niillä voidaan hankkia tuloja sellaisten hankkeiden tukemista varten, joiden tarkoituksena on avustaa tiettyjä käyttäjien ja/tai lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien ryhmiä yhteisten lennonvarmistusinfrastruktuurien, lennonvarmistuspalvelujen tarjoamisen sekä ilmatilan käytön parantamiseksi.4. Tämän artiklan soveltamisalaan kuuluvilla aloilla tarvittavat täytäntöönpanosäännöt vahvistetaan noudattaen tämän asetuksen 19 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä.15 artikla (Maksujen seuranta)1. Komissio huolehtii erityisesti kansallisia valvontaviranomaisia apuna käyttäen siitä, että maksujen vaatimustenmukaisuutta suhteessa tämän asetuksen 13 ja 14 artiklassa tarkoitettuihin periaatteisiin ja sääntöihin seurataan jatkuvasti. Komissio voi lisäksi ottaa käyttöön tarvittavat järjestelyt, joiden avulla voidaan käyttää hyväksi Eurocontrolin asiantuntemusta.2. Komissio tekee omasta aloitteestaan tai sellaisen jäsenvaltion (jäsenvaltioiden) pyynnöstä, joka katsoo, ettei periaatteita ja sääntöjä ole sovellettu asianmukaisesti, tutkimuksen kaikissa tapauksissa, joissa epäillään, että palveluntarjoajat eivät noudata tai sovella periaatteita vaadittavalla tavalla. Komissio tekee kahden kuukauden kuluessa pyynnön vastaanottamisesta ja kuultuaan yhtenäisen ilmatilan komiteaa tämän asetuksen 19 artiklan 4 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen tämän asetuksen 13 ja 14 artiklan soveltamista koskevan päätöksen ja päättää, saako palveluntarjoaja jatkaa kyseisen periaatteen tai säännön soveltamista entiseen tapaan.3. Komissio ilmoittaa päätöksestään jäsenvaltioille sekä asianomaiselle palveluntarjoajalle. Jokainen jäsenvaltio voi kuukauden kuluessa antaa komission päätöksen neuvoston käsiteltäväksi. Neuvosto voi kuukauden kuluessa tehdä määräenemmistöllä komission päätöksestä poikkeavan päätöksen.Osa IVLoppusäännökset16 artikla (Toiminnan laatua ja tehokkuutta koskeva järjestelmä)Asetuksen (EY) XXX/XX [puiteasetus] 10 artiklan nojalla edellytettävien tietojen toimittamista varten vahvistetaan yksityiskohtaiset säännöt tämän asetuksen 19 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen, jotta on mahdollista vertailla ja parantaa yhtenäisen ilmatilan alueella tarjottavia lennonvarmistuspalveluja. Tällaisten tietojen toimittamisen avulla on:- edistettävä koko järjestelmän laajuisesti lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien muodostaman verkon toiminnan laatua ja tehokkuutta yhteisössä,- saatava kuva lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien kyvystä suoriutua tarvittavista palveluista,- parannettava ilmatilan käyttäjien ja lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien välistä neuvottelumenettelyä,- voitava yksilöidä parhaita toimintatapoja ja edistää niiden käyttöä.17 artikla (Mukauttaminen tekniikan kehitykseen)1. Tekniikan kehityksen edellyttämien mukautusten tekemiseksi voidaan tehdä muutoksia:- tämän asetuksen liitteisiin edellyttäen, että tällaiset muutokset eivät laajenna tämän asetuksen soveltamisalaa,- tämän asetuksen 14 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua ICAO:n alueellista lennonvarmistussuunnitelmaa (ICAO Regional Air Navigation Plan) koskevaan viittaukseentämän asetuksen 19 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen.2. Komissio julkaisee tämän asetuksen nojalla vahvistetut täytäntöönpanosäännöt Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.18 artikla (Luottamuksellisuus)1. Kansalliset valvontaviranomaiset eivät saa ilmaista salassapitovelvollisuuden piiriin kuuluvia tietoja eivätkä etenkään tietoja palveluntarjoajista, näiden liikesuhteista tai kustannustekijöistä.2. Tämän artiklan 1 kohdan soveltaminen ei rajoita kansallisten valvontaviranomaisten oikeutta määrätä tietojen julkistamisesta, jos tämä on olennaisen tärkeää kyseisten viranomaisten tehtävien suorittamiselle; tällaisessa tapauksessa tietojen julkaisun on tapahduttava oikeasuhteisesti ja siinä on otettava huomioon palveluntarjoajien oikeutetut edut liikesalaisuuksiensa suojaamisessa.3. Tämän artiklan 1 kohta ei estä julkaisemasta tämän asetuksen 16 artiklassa edellytettäviä palveluntarjoamisen edellytyksiä sekä laatua ja tehokkuutta koskevia tietoja, joihin ei sisälly luottamuksellisia tietoja.19 artikla (Yhtenäisen ilmatilan komiteaa koskevat menettelyt)1. Komissiota avustaa 'yhtenäisen ilmatilan komitea', josta säädetään asetuksen (EY) XXX/XX [puiteasetus] 7 artiklassa.2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 artiklassa säädettyä sääntelymenettelyä mainitun päätöksen 7 artiklan 3 kohdan ja 8 artiklan mukaisesti.3. Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa säädetty määräaika on yksi kuukausi.4. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 3 artiklassa säädettyä neuvoa-antavaa menettelyä mainitun päätöksen 7 artiklan 3 kohdan ja 8 artiklan mukaisesti.Osa VVoimaantulo20 artiklaTämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.Tehty Brysselissä [...]Euroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolestaPuhemies Puheenjohtaja[...] [...]LIITE ILENNONVARMISTUSPALVELUJEN ALAT JA MÄÄRITELMÄTIlmaliikennepalvelut(1) Aluelennonjohtopalveluilla tarkoitetaan johdettujen lentojen lennonjohtoa lennonjohtoalueilla. Lennonjohto on palvelu, jota tarjotaan ilma-alusten välisten törmäysten välttämiseksi, ilma-alusten esteisiin törmäysten välttämiseksi lentopaikan liikennealueella sekä ilmaliikennevirtojen sujuvuuden ja täsmällisyyden varmistamiseksi.(2) Lähestymislennonjohtopalveluilla tarkoitetaan saapuville ja lähteville johdetuille lennoille tarjottavia lennonjohtopalveluja.(3) Lähilennonjohtopalveluilla tarkoitetaan lähiliikenteelle tarjottavia lennonjohtopalveluja.Muut palvelut(4) Etsintä- ja pelastuspalveluilla tarkoitetaan palveluja, joilla autetaan hädässä olevia ilma-aluksia ja lento-onnettomuuksissa henkiin jääneitä.(5) Sääpalveluilla tarkoitetaan palveluja, joissa annetaan säätietoja lentotoiminnan harjoittajille, ohjaamomiehistön jäsenille, ilmaliikennepalveluelimille, etsintä- ja pelastuspalveluyksiköille, lentoasemille ja muille lennonvarmistuksen toteutukseen tai kehittämiseen osallistuville, jotka tarvitsevat niitä tehtävissään.(6) Ilmailutiedotuspalveluilla tarkoitetaan palveluja, jotka tarjotaan kansainvälisen lennonvarmistuksen turvallisuuden, säännöllisyyden ja tehokkuuden mahdollistavan tiedonkulun varmistamiseksi.Liitännäispalvelut(7) Viestintäpalveluilla tarkoitetaan mihin tahansa ilmailutarkoitukseen tarjottavia viestintäpalveluja.(8) Suunnistuspalveluilla tarkoitetaan mihin tahansa ilmailutarkoitukseen tarjottavia suunnistuspalveluja.(9) Valvontapalveluilla tarkoitetaan mihin tahansa ilmailutarkoitukseen tarjottavia valvontapalveluja.LIITE IIHYVÄKSYTTYJÄ LAITOKSIA KOSKEVAT VÄHIMMÄISVAATIMUKSETHyväksytyn laitoksen on täytettävä seuraavat vaatimukset:- Sen on kyettävä osoittamaan asiakirjoin, että sillä on laaja kokemus julkisten ja yksityisten organisaatioiden, erityisesti lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien, arvioinnista ilmaliikenteen alalla sekä muilla samankaltaisilla aloilla yhdellä tai useammalla tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvista osa-alueista.- Sillä on oltava edellä mainittujen organisaatioiden määräaikaistarkastuksia koskevat kattavat säännöt ja määräykset, jotka on julkaistu ja joita tarkistetaan ja parannetaan jatkuvasti tutkimus- ja kehitysohjelmien avulla.- Se ei saa olla lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien eikä muiden lennonvarmistuspalvelujen tarjoamisessa tai ilmaliikennepalveluissa kaupallisesti mukana olevien toimijoiden määräysvallassa.- Sillä on oltava vakiintunut asema ja riittävä määrä teknistä, johtamis-, tuki- ja tutkimushenkilöstöä, jonka pätevyys vastaa suoritettavia tehtäviä.- Sitä on johdettava ja hallinnoitava siten, että taataan hallinnossa tarvittavan tiedon luottamuksellisuus.- Sen on oltava valmis antamaan tarvittavat tiedot kansalliselle valvontaviranomaiselle ja komissiolle.- Sillä on oltava määriteltyinä ja kirjattuina laatupolitiikka, -tavoitteet ja -sitoumukset ja sen on pitänyt varmistaa, että kyseinen laatupolitiikka ymmärretään ja että sitä toteutetaan ja vaalitaan kaikilla organisaation tasoilla.- Sen on pitänyt kehittää ja toteuttaa toimiva sisäinen laatujärjestelmä, jota noudatetaan jatkuvasti ja joka perustuu kansainvälisesti hyväksyttyjen laatustandardien asianmukaisiin osiin ja on EN 45004 -standardin (yleiset vaatimukset erityyppisten tarkastuslaitosten toiminnalle) ja EN 29001 -standardin mukainen, siten kuin näitä tulkitaan kansainvälisen luokituslaitosten järjestön (IACS) laatujärjestelmän sertifiointiohjelman vaatimuksissa.- Sen on annettava laatujärjestelmänsä laitoksen sijaintijäsenvaltion viranomaisten hyväksymän riippumattoman tarkastuselimen sertifioitavaksi.LIITE IIIEHDOT, JOTKA VOIDAAN LIITTÄÄ LUPIIN1. Yleiset tiedot, joita ovat:- luvan saaja,- luvan tarkoituksen yleinen kuvaus,- luvan antavan elimen luvanantovaltuuksien vahvistus;- kattavat viittaukset lainsäädäntöön, jonka mukaisesti lupa myönnetään ja jonka mukaisesti sitä käytetään,- selkeä maininta luvan voimassaoloajasta,- irtisanomisaika, jota edellytetään luvan saaneen palveluntarjoajan luovuttaessa luvan pois tai kansallisen valvontaviranomaisen peruuttaessa sen,- luvassa käytettyjen käsitteiden määrittely.2. Ehdot, jotka koskevat:- palveluntarjoajan organisaatiorakennetta ja omistusta sekä eturistiriitojen välttämistä,- palveluntarjoajan taloudellisia edellytyksiä ja vastuuvakuutusta,- lupien haltijan soveltuvuutta erityisesti aikaisemman kokemuksen ja uskottavuuden, turvallisuusjohtamis- ja laadunhallintajärjestelmien sekä henkilöstövoimavaroja koskevan politiikan osalta,- sellaisten tietojen toimittamista, joita voidaan kohtuudella vaatia sovellettavien ehtojen noudattamisen todentamista varten, sekä palveluntarjoajien velvollisuutta julkaista säännöllisesti liiketoimintasuunnitelmat, talous- ja operatiiviset tiedot ja raportit turvallisuuteen liittyvistä poikkeamista,- luvan kohteena olevan palvelun tarjoamisen kannalta olennaisen resurssivarannon hoitamista, mukaan luettuina pääoma- ja henkilöstöresurssit,- ilmatilan käyttäjien syrjimätöntä oikeutta käyttää palveluja sekä kyseisiltä palveluilta vaadittavaa laatu- ja tehokkuustasoa, mukaan luettuina turvallisuuden ja yhteentoimivuuden taso,- sellaisen liiketoiminnan harjoittamisen erillään pitämistä tai rajoittamista, joka ei liity lennonvarmistuspalvelujen tarjoamiseen,- muita oikeudellisia seikkoja, jotka eivät liity erityisesti lennonvarmistuspalveluihin,- toimenpiteitä, joita jäsenvaltiot toteuttavat perustamissopimuksessa tunnustettujen yleisen edun vaatimusten mukaisesti erityisesti julkisen moraalin, yleisen turvallisuuden - rikostutkinta mukaan luettuina - ja yleisen järjestyksen suhteen.