type: caselaw

jurisdiction: US

text:
 201 Md. 333 (1953)
 93 A.2d 563
 GIVNER
 v.
 GIVNER
 [No. 60, October Term, 1952.]
 Court of Appeals of Maryland.
 Decided January 9, 1953.
 The cause was argued before DELAPLAINE, COLLINS, HENDERSON and HAMMOND, JJ.
 Eugene Hettleman, for appellant.
 Jacob D. Hornstein, with whom was Bernard B. Feikin on the brief, for appellee.
 HAMMOND, J., delivered the opinion of the Court.
 This appeal is from a decree of the Circuit Court of Baltimore City granting a divorce a mensa et thoro to Nettie F. Givner, the appellee, from her husband, Charles I. Givner, the appellant, and awarding her fifteen dollars a week as permanent alimony with a fee of one hundred dollars to her solicitor.
 The couple, who were middle aged, were married on February 4, 1951, after having known each other but a short time, and lived together for approximately nine months. He moved into the home of the wife, a two-story house, where they occupied the first floor, the upper floor being rented to a tenant who passed through *335 the living room on the first floor to go to her apartment. The wife's father had a bedroom on the second floor also, although he used the bathroom and living room on the first floor. The husband left the wife and the home on three occasions before the final separation, in June, in August, and in September. On each occasion, the argument which precipitated his leaving was over a trivial matter, such as cold fish, the political leanings of his wife, and the fact that she had telephoned for him to come home from a tavern where he was playing cards.
 The husband had been married before and had been divorced by his wife on the ground of cruelty. Preceding each separation in this case the husband, who seemingly drank and gambled with some regularity and when he pleased, would become quarrelsome, yell at his wife, bang on the table loud enough for the neighbors to hear, and call her a "truck horse" or a "Mack truck". On each occasion the husband effected a reconciliation and for two or three weeks thereafter, the couple apparently lived a relatively quiet married life. The final separation happened on the night of November 3rd. The husband says he came home feeling sick and that the wife and the father were listening to television in the living room. He went into the kitchen and laid down on three chairs. Feeling worse, he went outside and laid down in his car, and then, on the advice of a neighbor, purchased some brandy, which he took home, had a drink with his father-in-law, and went to bed. Later that evening, he asked his wife to have marital relations with him, and she refused on the ground that she was sick. Apparently she had been sick for almost a week. After her refusal, he said: "You have made me the happiest man in the world", packed his things and left the house. She interpreted this remark as meaning that he had been afforded grounds which would justify him to leave and perhaps to divorce her.
 After some two weeks of separation, Givner inserted an advertisement in the newspaper, stating that he would *336 not be responsible for his wife's debts. About a month and a half after he left, he filed suit for divorce on the ground of constructive desertion. He said that both the advertisement and the suit were for the purpose of "waking her up", so that she would realize the seriousness of the situation, and would return to him. Soon after the final separation, he had rented an apartment at the Marlborough Apartments, apparently on a temporary basis, and he telephoned her to ask that she come there to live with him. He is still living there. His testimony is that he desired a reconciliation, and that he was perfectly willing to live with his wife anywhere, except in her home with her father there. He complained of the lack of privacy  the father had to pass within a few feet of their bed as he went to and from the bath  and that he could never be alone with his wife. His efforts at reconciliation were all on the telephone. One of the conversations apparently lasted as long as six hours and another two and a half hours. Why the wife endured these Marathon conversations is not clear and what the participants could have found to talk about for that length of time is likewise left to conjecture. The wife says that she did not want to hurt his feelings but, whatever the reason, only once did she avail herself of the happy opportunity, afforded by the telephone, as with television and radio, of disconnecting the electric current to avoid further listening. Except on one occasion, her description of the telephone conversations is that he kept saying they could not live together, and she agreed with him. She said that every time he called, she was "a nervous wreck for hours afterward". He would "get into a rage over the phone". On the final occasion he called, she says he "sounded like a madman. He called me all sorts of names, and he said, `I am going to kill you  if I have to hang for it, I will kill you,' and I hung up on him. A few minutes later, he called back again. He said, `I am going to come up and choke you. If you will be alive tomorrow morning, it will be a miracle. I am coming right up now.' And *337 I said, `If you come, I will call the Police,' and he hung up."
 It is not necessary to decide whether these conversations are distinguished by their length from the kind disparaged in Hornstein v. Hornstein, 195 Md. 627, 75 A.2d 103, as badges of good faith in seeking reconciliation. Whatever the quantity of words from the husband, their quality as inducers of matrimonial reunion was evidently lacking, both in practical effect and in the eye of the law.
 The Chancellor found that the husband left the home deliberately and without justification, and that the insertion of the advertistment as to the debts of the wife, and the filing of suit for divorce against her indicated that it was his intention to permanently sever the marital relation. He found further that those two acts were inconsistent with a reasonable or bona fide desire on the part of the husband to effect a reconciliation. He said: "A man who wants to become reconciled with his wife certainly does not file suits charging her with constructive desertion, knowing that the Sheriff will come around and serve papers on her. He does not put notices in the newspaper stating that he will not be responsible for any debts contracted by his wife." The Chancellor found that the husband's conduct met the test laid down by the cases decided by this court. They lay down the rule that to constitute desertion a ground for divorce, there must be separation of one spouse from the other without justification, either in the wrongful conduct or the consent of the other. The matrimonial offense of abandonment and desertion contains two inherent elements, (1) the ending of cohabitation, and (2) the intention of the offending party to desert. The two need not begin together, but desertion starts when they concur. Miller v. Miller, 185 Md. 79, 42 A.2d 915; Coleman v. Coleman, 188 Md. 203, 51 A.2d 673. It is the duty of the deserting party to seek to effect a reconciliation and to do so in good faith. Miller v. Miller, 178 Md. 12, 11 A.2d 630; Kidwell v. Kidwell, 190 Md. *338 614, 59 A.2d 204; Schwartz v. Schwartz, 158 Md. 80, 148 A. 259.
 Whether the wife would have been justified in refusing to accept a genuine effort at reconciliation by the husband, it is not necessary to decide. In weighing this question, the fact would have to be considered that she had given him three previous chances in the face of the testimony that he was loud, coarse, abusive and parsimonious. He contributed only the food and eleven dollars a month toward the cost of the family establishment, and on one occasion docked his wife five dollars because she did not get up and give him his breakfast, although she was sick. Both of his matrimonial experiences point to his obvious unsuitability for the marriage state. Whether all this amounts to refusal to accept a sincere proposal of reconciliation under the test of Schwartz v. Schwartz, supra, and Miller v. Miller, 185 Md. 79, 42 A.2d 915, supra, we do not determine. We agree with the Chancellor that the controlling point of the case is that the husband left without justification, and either then or shortly thereafter definitely intended to sever the marital relationship on as economical a basis as possible. This being so, there can be no justified claim, although the husband makes one, that the separation was at least voluntary on both sides. As was pointed out in Miller v. Miller, 178 Md. supra, the mere fact that a wife, whose husband is dissatisfied, finally accepts the inevitable and permits him to remain away, after reasonable efforts to make a go of the marriage, does not show that the separation was by mutual consent so as to bar her right to a divorce.
 From the testimony as to the husband's financial resources and income, we find that the allowances to the wife of fifteen dollars a week as permanent alimony and of the counsel fee of one hundred dollars were proper, and the decree will be affirmed.
 Decree affirmed with costs.


jurisdiction: EU

text:
 25.8.2014
 SL
 Uradni list Evropske unije
 C 282/2
 Sodba Sodišča (drugi senat) z dne 12. junija 2014 – Deltafina SpA proti Evropski komisiji
 (Zadeva C-578/11 P) (1)
 ((Pritožba - Omejevalni sporazumi - Italijanski trg nakupa in prve predelave surovega tobaka - Odločba o ugotovitvi kršitve člena 81 ES - Imuniteta pred globami - Obveznost sodelovanja - Pravica do obrambe - Meje sodnega nadzora - Pravica do poštenega sojenja - Zaslišanja prič ali strank - Razumni rok - Načelo enakega obravnavanja))
 2014/C 282/02
 Jezik postopka: italijanščina
 Stranki
 Pritožnik: Deltafina SpA (zastopniki: J.-F. Bellis, F. Di Gianni in G. Coppo, odvetniki)
 Druga stranka v postopku: Evropska komisija (zastopnika: E. Gippini Fournier in L. Malferrari, agenta)
 Izrek
 1.
 Pritožba se zavrne.
 2.
 Družbi Deltafina SpA se naloži plačilo stroškov.
 (1) UL C 25, 28.1.2012.


type: wikipedia

text:
Чирпан е град в Централна България, област Стара Загора, и е разположен в сърцето на Тракия. Той е трети по големина в областта след Стара Загора и Казанлък. Градът е административен център на община Чирпан и има богати културни традиции. Чирпан е известен със своите ножове и като родното място на поета и революционер Пейо Яворов. Жителите на града се наричат чирпанци и чирпанлии.
 География
 Чирпан е разположен в южното подножие на Чирпански възвишения (651 m). Намира се на 39 km югозападно от Стара Загора и на около 50 km от Пловдив. Разполага с жп гара на линията София – Бургас. Край града минават АМ Тракия, с която има изградена удобна връзка и АМ Марица. Климатът в района е умерено-континентален със слабо изразено средиземноморско влияние.
 История
 Чирпан се смята за наследник на тракийско-римски античен и средновековен град наречен Карасура или Алексиополис, който се намира на 6 км от сегашното местоположение на града. Смята се, че Чирпан е основан от преселници от този град след разрушаването му.
 Историческите документи дават основание да се смята, че градът е съществувал на сегашното си място от началото на 15 век.
 Името на Чирпан се смята, че произлиза от римското име на селището и е свързано най-вече с извора Текир, около който се формира градът.
 През Възраждането, периода 18 – 19 век, Чирпан се характеризира като град с добре развито земеделие и занаяти.
 След Освобождението на България през 1878 г. гражданите на Чирпан са сред първите, които започват организирана борба за обединението на България и записват името на града в революционната летопис на Съединисткото движение. Днес на датата 6 септември (Деня на Съединението) се отбелязва празникът на града.
 През следосвобожденския период занаятите западат заради загубата на пазари в Османската империя, но процъфтяват лозарството и винарската промишленост.
 През 1928 година градът е силно засегнат от Чирпанското земетресение. В помощ на пострадалото население, при разчистването на руините, търсенето на оцелели, изграждането на палаткови лагери, продоволствието и храненето на оцелелите, са се включили активно скаути от съществуващата по това време „Организация на българските младежи разузнавачи“ (ОБМР).
 Земетресение с магнитуд 6,9 по Рихтер разтърсило Чирпанско. Точно на 14 април 1928 г. – Велика събота, малко преди обяд силен земен трус с център седем-осем километра северозападно от Чирпан разтърсва града и околните му села. Четири дни по-късно на 18 април вечерта друг силен трус с център близо до Пловдив довършва разрушенията, които първия трус започва.
 Земетресението е толкова силно, че е отбелязано от сеизмичните станции в Северна Америка. Материалните щети от него са огромни. При двата труса са разрушени напълно 26 000 сгради, 21 000 са полуразрушени. Загинали са 128 души, а около 500 души са ранените. Разрушени са почти всички сгради в Чирпан и Борисовград (днешен гр. Първомай). Хиляди семейства остават без покрив, деформирани са жп линии, изменен е дебитът на кладенците и изворите – за известно време изчезва Меричлерският минерален извор.
 В продължение на 11 дни земята се люлее през час с различна сила. Родният град на Яворов е сринат напълно. Пловдив е засегнат тежко. Оцелява само Старият град. Земетресението отнема живота на 114 души, ранените са 1000, разрушените сгради са 73 280 сгради. При първия трус малко преди обяд на 14 април скалата на Форел-Меркели отчита 10-а степен. Първо рухват покривите, после се разцепват стените. Пловдив, Чирпан и Първомай се евакуират в полето. Най-страшното обаче идва в последните часове на 18 април. Трусът от 11-а степен по Форел-Меркели е опустошителен за Пловдив и цялата област. Правителството на Андрей Ляпчев изпраща самолет до засегнатия район, защото телефонните връзки са прекъснати. Цар Борис III, който по същото време е във Варна, спешно пристига в Чирпан. После царят се премества в Пловдив и лично ръководи акцията за спасяване на населението.
 След опустошителното земетресение от 1928 г. в Чирпан в красив парк са построени пет обширни болнични сгради. За чирпанската болница е получена щедра помощ от Полския Червен кръст. Болницата е учредена с Акт от 08.11.1928 г., подписан от Цар Борис ІІІ, членове на Българското Царско правителство и Правителството на Полска Република, както и от чирпански народни представители, Кмета на града и чирпанския болничен лекар д-р Христо Златаров. По онова време народният представител Крум Кораков прави критична бележка, че това е луксозна болница, изпреварила времето си. Така се създава възможност за разгръщане на болничната дейност в региона. От създаването на болницата и до днес в нея се лекуват жителите на две общини – Чирпанска и Братядаскаловска.
 Население
 Численост на населението
 Преброявания на населението
 Численост на населението според преброяванията през годините:
 Етнически състав
 Преброяване на населението през 2011 г.
 Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:
 Религии
 Православни християни
 Църквата „Св. Богородица“ – 1835 г. е първият голям християнски храм в гр. Чирпан. Интерес представляват и другите църкви: катедралният храм „Свети Архангел Михаил“ – 1859 г., църквите „Св. св. Кирил и Методий“ и „Свето Възнесение Господне“-1857 г., а в един от парковете на града се намира и храм „Св. Илия“-1895 г. в непосредствена близост е разположен и православен молитвен дом.
 Политика
 Кмет
 На местни избори през 1991 г. за кмет е избран Петър Попдимитров – издигнат от БЗНС. На местни избори през 1995 г. за кмет е избран Петьо Стойчев – издигнат от БСП. На местни избори през 1999 г. е избран Стоил Стоилов – издигнат от Партия „Евролевица“. На местните избори през 2003 година за кмет на Чирпан е избран Васил Донев, издигнат като независим кандидат, но подкрепен от БЗНС - Народен съюз, ПД „Социалдемократи“ и Обединения блок на труда. На Следващите избори през 2007 година той е преизбран. На последните избори Донев остава втори, след кандидатата издигнат от БСП Кичка Петкова. Петкова успява да спечели на първия тур 2359 гласа или 23,42% и на втория тур 5843 гласа или 57,14% от гласоподавателите. На изборите проведени 2015 г. за втори пореден път печели кандидата на БСП Кичка Петкова, която на балотажа успява да победи опонента си от ГЕРБ Христо Стефанов.
 Общински съвет
 Според Закона за местното самоуправление и местната администрация управлението на град Чирпан е съставено от градоначалник и общински съвет от 21 съветници. На всеки четири години се избира нов общински съвет и кмет. Разпределението на местата в общинския съвет след последните избори от 23 октомври 2011 година, при изборна активност от 53,87%, е следното:
 Председател на Общинския съвет – Христо Стефанов /ГЕРБ/, издигнат от ПП ГЕРБ и подкрепен от БСП
 Общински съвет (2015 – 2019)
 Председател на Общинския съвет – Даниела Драгийска /БСП/, издигнат от ПП БСП и подкрепена от ДПС
 Икономика и инфраструктура
 До 1989 г. са развити машиностроителната, текстилната и винарската промишленост. Машиностроителната промишленост е представена от завод „Бъдещност“ – производство на хидравлични системи, завод „Ангел Пеев“ – производство на машини за хранително-вкусовата промишленост.
 Представител на текстилната промишленост е завод „23 септември“ (ново име „Чарита“) за производство на конфекция. Продукцията се реализира изключително в чужбина. Винпром Чирпан в миналото е най-големият производител на пенливо вино на Балканския полуостров под известна марка „Искра“. Особено популярна е т.нар. червена „Искра“. През 90-те години на 20 век Винпром Чирпан произвежда ракия „Чирпанска грапа“.
 В града е разположена първата птицеферма на групата „Градус“.
 След 1989 г. местната икономика запада поради суровинната ограниченост и структурни неуредици. Понастоящем добре се развива козметичната индустрия, чиито представител е фирмата „Евтерпа козметик“.
 От 2005 – 2006 в Общината започва да работи завод за консерви и замразени плодове и зеленчуци – АНКЪЛ СТАТИС, собственост на гръцки инвеститори. Заводът е закрит през 2011 г.
 След 2000 година се развиват малките изби за производство на вино.
 В последните години в полупланинското село Могилово се изгради Винарска изба Midalidare Estate със собствени масиви от лозя, която предлага и програми за винен туризъм. През септември 2014 отвори врати луксозен Спа хотел в село Могилово.
 Култура и развлечения
 Забележителности
 Къща музей „Пейо Яворов“
 Къщата музей „Пейо Яворов“ се намира в централната част на град Чирпан. Обявена е за музей на 31 октомври 1954 г. по повод 40-годишнината от смъртта му, а в бр.72 на Държавен вестник от 1977 г. е обявена и за архитектурно-строителен паметник. Още преди официално да бъде обявена за музей, къщата е обект на посещения. През 1924 г. за 10-годишнината от смъртта на поета домът му е посетен от Гео Милев (друг голям български поет) и други творци. Заради това по-късно голямата сестра на Яворов отделила една от стаите на къщата за почитатели на поета. Поетът е считан за един от родоначалниците на символизма в българската лирика. Експозицията на музея в Чирпан представя оригиналната битова подредба на кухнята, гостната (наричана „средната стая“) и т.нар.„Пейова“ стая. В гостната може да бъде видян портретът на Хаджи Димитър и Стефан Караджа (български революционери и радетели за освобождение от османско владичество), свидетелстващ за отношението на семейството към борбата за освобождение. Гостната е запазена във вида, в който семейство Яворови я е подредило, готвейки се да посрещне поета и съпругата му Лора през септември 1913 г. Средната стая била на майката на поета Гана Крачолова, където тя обичала да пее български народни песни. В Пейовата стая е запазена работната маса на поета, върху която е стояла любимата му книга – „Фауст“на Йохан Гьоте, и неговото легло с метални решетки. В тази стая Яворов е прекарал множество безсънни нощи, четейки стиховете на Ботев, Вазов, Пушкин, Лермонтов и Некрасов. На стената е окачен и портретът на Пушкин, който Яворов изрязва от руското сп. „Нива“ и поставя в рамка. В двора на къщата музей е поставен бюст-паметник на поета. През 1973 г. към музея е открита експозиционна зала. В нея са показани снимки и вещи, представящи живота и творчеството на Яворов – от стария Чирпан, ученическите му години в Пловдив, работата на поета като телеграфист в различни градове из България, участието му в културния кръг „Мисъл“. От 1968 г. в Чирпан се провеждат ежегодни Яворови януарски дни. Откриването им е на рождения ден на поета – 13 януари. Културното мероприятие е съпроводено с литературни четения, изложби, кръгли маси и др. В музея се организират и множество премиери на книги, конкурси и концерти. На 13 юли 2006 г. къщата музей „Пейо Яворов“ е включена в списъка на Стоте национални туристически обекта.
 Художествена галерия „Никола Манев“
 Художествената галерия „Никола Манев“ се намира в центъра на Чирпан. Зад изрисуваната фасада на дома, изграден преди век и половина от местен турски бей, се простира огромен двор, заобиколен от гъсти чемшири, а широката калдъръмена пътека води към съседната къща, където се е родил и отраснал Пейо Яворов. „Къщата на бея“, както я наричат старите жители на града, e една от най-красивите стари възрожденски къщи в града. През месец април 2000 г. световноизвестният художник Никола Манев, който е роден в Чирпан я купува и превръща в галерия. За целта къщата е реставрирана и обзаведена с картини на автора. Приятелят на художника – българинът Илия Делев, който от дълги години живее в Бразилия и е един от основателите на музея „Земята и хората“ в София, му е подарил десет уникални кристала от Южна Америка, които са изложени в залите на галерията. Периодично галерията организира прояви съвместно с Общинска художествена галерия. Основен приоритет на галерията е даване на допълнителен тласък на културния живот в града и стимулиране работата на местните творци. Най-младият културен форум „Празници на свободния дух“, организиран от художествена галерия „Никола Манев“ в началото на месец септември, печели все повече приятели и превръща Чирпан в европейска културна сцена. По покана на световноизвестния художник почитатели на изкуството от Стария континент се събират в двора на галерия „Никола Манев“, превърнат в импровизирана сцена на открито, на която се изявяват именити българи, които творят по света и в България. Форумът завършва с присъждане на награди за литература, поезия и изобразително изкуство. От 2007 г. художествена галерия „Манев“ в Чирпан е част от 100-те национални туристически обекта, като е включена под No71 заедно с родния дом на Пейо Яворов в града и с манастира „Свети Атанасий“ край близкото село Златна ливада, смятан за най-стария манастир в Европа.
 Палеонтологичен музей „Гема-Свят“
 Частният палеонтологичен музей 'Гема-Свят" в Чирпан е открит на 04.09.2017 г. Той е плод на дългогодишните усилия на любителя-палеонтолог Петър Попдимитров (бивш кмет и почетен гражданин на Чирпан), който над 6 десетилетия събира останки от далечното минало на чирпанските земи. В музея са подредени над 5 хиляди експоната, впечатляващи със сензационните свидетелства за обитателите по нашите земи. На първия етаж на музея са палеонтологичните находки – черепи на антилопи и газели, носорози, жирафи, ленивци, хиени, мечки, хоботни животни и различни видове мастодонти – животни, живели край Чирпан преди милиони години. Най-впечатляващ от тях е добре запазеният и един от четирите в света череп на дейнотериум, На втория са разположени артефакти, датиращи отпреди 360 – 350 милиона години – има археология, неща от палеолита, неолит, бронзовата епоха, трако-римски находки и средновековие. В източния край са разположени и десетина платна на известни художници. На този етаж е експониран и световно значимият зъб на човешко същество от вида Грекопитек, живяло преди повече от 7 млн. години в района на Чирпан.
 Исторически музей – Чирпан
 Историческият музей в град Чирпан е създаден през 1998 година и е един от големите български музеи в страната. Той разполага с четири големи изложбени зали, няколко работни кабинета предназначени за научните отдели: Етнография, Археология и История. Историческия музей също така разполага с оборудване предназначено за реставриране, както и семинарна зала. Музеят е известен с научните и изследователски дейности, които развива на територията на град Чирпан и региона. В него няма постоянна експозиция. Подредени са експозиции от различни периоди и са с различна тематика. Основните колекции съхранени в Историческия музей в Чирпан включват: снимки, документи и вещи свързани с миналото на града и околностите. Музеят пази лични вещи и материали, свързани с известни дейци от възрожденския период, периода на борбите за съединение на българските земи, бита и културата по тези земи. Музеят е известен с изготвянето на различни късометражни филми свързани с историята на местното население и култура, както и с издаването на историко-културното списание „Наше Минало“. Най-известният археологически обект на Исторически музей Чирпан е местността Карасура, намираща се на изток от града, в близост до южните склонове на Средна гора. Мястото е запечатало исторически свидетелства датиращи от четвъртото хилядолетие преди новата ера до късното средновековие през четиринадесети век. Проучванията на местността са започнали през 1981 година от български и чуждестранни изследователи. При изследванията са открити десет кули, три големи порти, жилищни и църковни постройки разположени в укрепена част, както и извън нея. Уникални са откритите каменни колони с надписи, култови паметници и скулптури от различни епохи, както и много монети и оръдия на труда. В музея също така са изложени богата колекция от накити и украшения както и над 250 различни възстановени керамични съдове. Интерес будят някои от съдовете с красиви форми и украси, датиращи от девети век. Изложените експозиции си заслужава да бъдат разгледани, заради уникалността и периодите, през които са били изработени. Много от изследователите твърдят, че откритията са достойни за световноизвестни музеи по цял свят.
 Археологически обект Карасура край село Рупките
 Археологически комплекс Карасура е разположен на 6 км североизточно от Чирпан, в южните склонове на Средна гора. Обхваща селищна могила Калето и околността, както и южно разположения хълм Кайряка. Археологическият обект Карасура се проучва от 1981 г. от български и немски изследователи. Съпоставянето на писмените извори и археологическите дадености локализират там римската крайпътна станция Карасура. Разкрити са три порти, десет кули, църковни и жилищни постройки, както в укрепената част, така и извън нея. През XI век селището се е разраснало и населението е обитавало район с площ от около 1000 дка. От епохата на Средновековието до съвременността са разкрити три църкви. Откритият при археологическите експедиции материал е много богат и включва архитектурни елементи, каменни колони с надписи, скулптурни и култови паметници от пред християнската епоха, оръдия на труда, монети. Богата е колекцията от средновековни накити. Намерена е керамика от различните епохи, от която са възстановени над 250 съда. Между тях се откроява колективната находка от около 30 съда с изящни форми и украси, датирана от XI в. Към момента обекта не приема посетители.
 Редовни събития
 13-15 януари – Яворови януарски дни
 6 септември – Ден на Съединението и празник на град Чирпан. Празнична програма.
 Септември – Празници на изкуствата „Никола Манев“
 Националната литературна награда „Яворови януарски дни“, която се връчва на всеки пет години за цялостно творчество в областта на поезията.
 Юни-Юли- Международен фестивал на лавандулата в Чирпан и с.Средно градище
 Ноември- Празник на виното „Винониада“
 Личности
 Атанас Стоев (р. 1944), акордеонист, композитор, аранжор и певец
 Атанаска Тодорова (1896 – 1979), народна певица
 Велизар Пеев (1859 – 1938), военен и предприемач, основател на едноименната фарбика
 Владимир Д. Милков, 30-годишен, македоно-одрински опълченец, чиновник, средно образование, 1 рота на 10 прилепска дружина, орден „За храброст“ IV степен
 Георги Данчов – Зографина (1846 – 1908) – художник, сподвижник и приятел на Васил Левски
 Георги Димитров, български революционер от ВМОРО, четник на Петър Ангелов
 Димитър Данаилов (1921 – 1992), поет
 Душо Хаджидеков (ок. 1827 – 1878), възрожденски деец, дарител, участник в националноосвободителното движение
 Димитър Недялков Матевски (1835 – 28 октомври 1882), учител, книжовник, автор на книги и учебници, ръководител и създател на съединисткото движени в Юж. България, сподвижник и приятел на Васил Левски
 Златина Делирадева (р. 1942), диригент и музикален педагог
 Иван Димов (1897 – 1965), драматичен и филмов артист
 Константин Аврамов, български революционер от ВМОРО, четник на Кръстьо Българията и на Иван Наумов Алябака
 Константин Крачолов (1884 – 1906), български революционер от ВМОРО
 Константин Нунков (1877 – 1905), български революционер, деец на ВМОК, войвода на ВМОРО
 Манол Тодоров (1925 – 2019), музикант, фолклорист и педагог
 Михаил (Маноил) Н. Аврамов, македоно-одрински опълченец, 15 щипска дружина
 Неделчо Гарванов, български революционер, назначен от Яне Сандански за ръководител на пункта на ВМОРО в Лъджене в 1905 година
 Неделчо Максулев, български революционер от ВМОРО, четник на Константин Нунков
 Никола Булгуров, български революционер от ВМОРО
 Никола Манев (1940 – 2018), български художник, изкарал голяма част от живота и кариерата си в гр. Париж (Франция), роден в гр. Пазарджик, но израсъл в гр. Чирпан
 Никола Пенев, български революционер от ВМОРО, четник на Михаил Чаков
 Пейо Гарвалов (1876 – 1907) – български революционер от ВМОРО
 Пейо Яворов (1878 – 1914), поет и революционер
 Петьо Ослов, деец на ВМОРО, четник на Михаил Даев
 Пимен Неврокопски (1906 – 1999), български духовник, неврокопски митрополит
 Стоян Заимов (1853 – 1932), български революционер и възрожденец, апостол на Априлското въстание
 Иван Колев (р. 1951) – български борец, олимпийски медалист
 Даскал Янко Тенев Кочев (1837 – 1913), учител, възрожденец и революционер, заточеник в Диарбекир
 Михаил Кочев (1878 – 1940) – музикален педагог, композитор и диригент
 Проф. д.с.н. Недю Василев Недев - учен, новатор / 12. юли 1926 г. с. Рупки , Чирпанско- 06. февруари 2018 г. гр. Пловдив /
 Кухня
 Кюфтета по чирпански
 Спорт
 Футбол
 Местният футболен отбор е ФК „Чирпан“. Отборът има 27 участия в Б група. Най-големият успех на чирпанския футбол е участието на финала за Купата на съветската армия през 1983 година. През сезона 2009/2010 година се състезава в Югоизточна В група. Президент на клуба до 2012 г. е Ивайло Крачолов. От 2015 година президент на клуба е Христо Мигнат. През сезон 2016/2017 година отбора се състезава в „А“ Областна футболна група – Стара Загора.
 Волейбол
 В града съществува волейболен клуб „Яворов“ при СУ „Пейо Крачолов Яворов“ – Чирпан. През 2010 година в Държавното първенство за момичета до 15 г. отборът заема 4-то място в група А.
 Спортни танци
 Ежегодно в града се провежда състезание по спортни танци, организирано от клуб „Меджик степ – Чирпан“ и Българската федерация по спортни танци (БФСТ).
 Външни препратки
 Сайт на община Чирпан
 Интересна информация за археологическите проучвания на късноримската крепост Карасура в землището на село Рупките на български език
 Георги Данчов – Зографина, Виртуална галерия
 N. Spassov, D. Geraads, L. Hristova, G.N. Markov, G. Merceron, T. Tzankov, K. Stoyanov, M. Böhme, A. Dimitrova. A hominid tooth from Bulgaria: The last pre-human hominid of continental Europe
 Tуристическа информация за град Чирпан
 Личен блог на Росен Иванов – общински съветник
 Бележки


text:
(3361) Orpheus – planetoida z grupy Apollo okrążająca Słońce w ciągu roku i 131 dni w średniej odległości 1,21 j.a. Została odkryta 24 kwietnia 1982 roku w Cerro El Roble Astronomical Station w Santiago przez chilijskiego astronoma Carlosa Torresa. Nazwa planetoidy pochodzi od Orfeusza, uważanego za największego śpiewaka, muzyka i poetę w mitologii greckiej. Przed nadaniem nazwy planetoida nosiła oznaczenie tymczasowe (3361) 1982 HR.
 Zobacz też
 lista planetoid 3001–4000
 Lista planetoid
 Grupa Apolla
 Linki zewnętrzne
 Planetoidy z grupy Apolla
 Nazwane planetoidy
 Obiekty astronomiczne odkryte w 1982