type: legislation

text:
 Viktigt rättsligt meddelande
 |
 52005PC0190(12)
 [pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |Bryssel den 13.05.2005KOM(2005) 190 slutlig2005/0072 (COD)2005/0073 (COD)2005/0074 (COD)2005/0075 (COD)2005/0076 (COD)2005/0077 (CNS)2005/0078 (CNS)2005/0079 (CNS)2005/0080 (CNS)2005/0081 (COD)2005/0082 (COD)2005/0083 (COD)2005/0084 (CNS)2005/0085 (COD)2005/0086 (COD)2005/0087 (COD)2005/0088 (COD)2005/0089 (CNS)Förslag tillEUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNINGom ändring av förordning (EEG) nr 1210/90 om inrättande av Europeiska miljöbyrån och Europeiska nätverket för miljöinformation och miljöövervakning, vad beträffar mandatperioden för den verkställande direktörenFörslag tillEUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNINGom ändring av förordning (EEG) nr 337/75 om uppbyggnaden av ett europeiskt centrum för utveckling av yrkesutbildning, vad beträffar mandatperioden för direktörenFörslag tillEUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNINGom ändring av förordning (EEG) nr 1365/75 om bildande av en europeisk fond för förbättring av levnads- och arbetsvillkor, vad beträffar mandatperioden för den verkställande direktören och den vice verkställande direktörenFörslag tillEUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNINGom ändring av förordning (EEG) nr 1360/90 om inrättandet av en europeisk yrkesutbildningsstiftelse vad direktörens ämbetsperiod avserFörslag tillEUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNINGom ändring av förordning (EEG) nr 302/93 om upprättande av ett europeiskt centrum för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk, vad beträffar mandatperioden för direktörenMOTIVERING1. FÖRSLAGETS SYFTENI Europeiska unionen finns det för närvarande 20 decentraliserade organ som kan inordnas under beteckningen gemenskapsorgan (eller byråer). Dessa har vissa gemensamma kännetecken, t.ex. att varje organ har inrättats genom att det har antagits en förordning som rättslig grund för organet i fråga och att de har ställning som juridisk person, autonomi i administrativt och finansiellt hänseende och ett tydligt avgränsat behörighets- och verksamhetsområde.Ledaren för ett gemenskapsorgan har i regel titeln direktör. I vissa organ finns det även en eller flera vice direktörer. Varaktigheten för dessa personers mandat är i allmänhet 4-5 år. Enligt de flesta grundförordningarna kan en direktörs (eller i förekommande fall vice direktörs) mandat emellertid förlängas med en eller flera perioder. Villkoren för utseende av direktören och varaktigheten för dennes mandat anges i grundförordningen för varje gemenskapsorgan.De organ som är behöriga för utseendet valde fram till de senaste åren att förlänga mandatet för en tjänstgörande direktör helt enkelt genom att fatta ett beslut. Kommissionen kom efter att ha företagit en ingående prövning av bestämmelserna i grundförordningarna fram till att det tillvägagångssättet innebar ett juridiskt problem.I de franskspråkiga versionerna av grundförordningarna för gemenskapsorganen används (utom i de franskspråkiga versionerna av förordning (EEG) nr 1360/90 om inrättandet av en europeisk yrkesutbildningsstiftelse och förordning (EG) nr 851/2004 om inrättande av ett europeiskt centrum för förebyggande och kontroll av sjukdomar) begreppen renouvelable och renouvellement när texterna handlar om möjligheterna att förlänga mandatet för en direktör eller motsvarande (i de svenskspråkiga versionerna talas det i regel om att ett mandat kan förnyas eller förlängas).I artikel 214.1 (som handlar om hur ledamöterna av kommissionen utses) och artiklarna 223 och 224 (som handlar om hur bl.a. domarna i EG-domstolen utses) i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen finns analoga bestämmelser. I båda fallen har det fastställts att möjligheten till renouvellement (förnyelse) av ett mandat inte innebär att ett förenklat utseendeförfarande tillämpas och att mandatet kan förlängas utan att det i fördraget angivna utseendeförfarandet behöver iakttas.Under dessa omständigheter kan möjligheten till förnyelse av mandatet inte tolkas på annat sätt än att innehavaren av tjänsten när mandatet löper ut åter måste anmäla sig som kandidat.Om detta tillämpas på gemenskapsorganen, leder det till slutsatsen att möjligheten att förnya mandatet för direktören inte innebär en befrielse från tillämpning av det i grundförordningen angivna utseendeförfarandet.En direktör eller vice direktör är för övrigt inte bara innehavare av ett mandat, utan även medlem av personalen i gemenskapsorganet och anställd på kontrakt som tillfälligt anställd. Tjänsten som direktör eller vice direktör omfattas därmed av de s.k. anställningsvillkoren för övriga anställda i Europeiska gemenskaperna.Utseendeförfarandet måste därför omfatta bl.a. offentliggörande av tjänsten i samtliga medlemsstater och ett urvalsförfarande som är förenligt med reglerna i grundförordningen och i anställningsvillkoren för övriga anställda i Europeiska gemenskaperna.Dessa förfaranden är i allmänhet långdragna och relativt kostsamma. Om de måste tillämpas och en tjänstgörande direktör beslutar sig för att åter anmäla sig som kandidat, kan följden också bli att gemenskapsorganets verksamhet avtar eller störs under den tid förfarandena pågår.Med beaktande av gemenskapsorganens specifika behov och av tillvägagångssättet under de senaste åren förefaller det inte vara lämpligt att tvinga gemenskapsorganen att genomföra ett urvalsförfarande varje gång det första mandatet för en direktör (eller en annan berörd befattningshavare) löper ut. De organ som är behöriga för utseendet borde ha möjlighet att välja mellan en förlängning av det första mandatet och ett nytt urvalsförfarande.Det bör även beaktas att direktören inte bara är ansvarig för förvaltningen utan även har en viktig roll att spela i arbetet i gemenskapsorganet och när det gäller att uppnå organets mål. Den utseende myndigheten måste när den fattar sitt beslut ta hänsyn såväl till behovet av att sörja för kontinuitet i den administrativa ledningen av gemenskapsorganet som till betydelsen av att organet utvecklas i riktning mot nya idéer och strategier.Därför bör ett beslut om att förlänga mandatet för en tjänstgörande direktör fattas på grundval av en utvärdering (som utförts av den myndighet som vid ett urvalsförfarande föreslår den utseende myndigheten kandidater) av de resultat som direktören har uppnått och av gemenskapsorganets behov och bör en förlängning medges endast en gång och för en tid som inte överstiger den som anges för det första mandatet.Kommissionen föreslår att grundförordningarna för 18 gemenskapsorgan ändras och lägger därför fram sammanlagt 18 förslag till förordningar om ändring av de artiklar i grundförordningarna som handlar om hur ledarna för organen utses.Grundförordningarna för två gemenskapsorgan behöver inte ändras: rådets förordning (EG) nr 2667/2000 av den 5 december 2000 om Europeiska byrån för återuppbyggnad[1] och Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 460/2004 av den 10 mars 2004 om inrättandet av den europeiska byrån för nät- och informationssäkerhet[2]. I de förordningarna finns det nämligen inga bestämmelser om en eventuell förnyelse av mandatet för direktören, eftersom de berörda gemenskapsorganen har inrättats för att verka enbart under en begränsad tid.Det läggs inte heller fram några förslag till ändring av de rättsakter genom vilka de organ som omfattas av andra och tredje pelaren inrättades.Vad beträffar de båda (ännu icke inrättade) gemenskapsorgan som har varit föremål för förordningsförslag som är under prövning eller håller på att antas (Europeiska kemikaliemyndigheten[3] och Gemenskapens kontrollorgan för fiske[4]) kommer kommissionen vid behov att lägga fram ändringsförslag i syfte att sörja för harmonisering av texterna för samtliga gemenskapsorgan.2. RÄTTSLIG GRUND OCH ANTAGANDEFÖRFARANDEVarje förordning om inrättande av ett gemenskapsorgan grundar sig i princip på en fördragsartikel som handlar om ett ämnesområde som har att göra med det berörda organets behörighets- och verksamhetsområde och av vilken det framgår vilket förfarande som är tillämpligt för antagandet av åtgärder på ämnesområdet i fråga.Av denna anledning förefaller det nödvändigt att anta en ändringsförordning för var och en av de grundförordningar om inrättande av ett gemenskapsorgan som skall ändras.Vad beträffar förfarandet för antagandet av de enskilda ändringsförordningarna bör det förfarande som gällde vid tidpunkten för antagandet av grundförordningen iakttas men bör även sådana förändringar – ändringar av Europaparlamentets befogenheter enligt fördraget eller ändringar av den rättsliga grunden för antagande av åtgärder inom det berörda ämnesområdet – som inträffat efter antagandet av grundförordningen beaktas.Detta gäller för ändringen av grundförordningen för Europeiska miljöbyrån men även för ändringen av fem grundförordningar för vilka den rättsliga grunden för antagande av åtgärder inte längre är artikel 308 (f.d. artikel 235) i fördraget utan fördragsartiklar som har ett närmare samband med de berörda organens behörighets- och verksamhetsområden.Det rör sig här å ena sidan om ändringen av grundförordningen för Europeiska centrumet för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk, vilken förordning för närvarande är föremål för kodifiering (rådets uppfattning i samband med detta arbete är att artikel 152 i fördraget nu bör användas som rättslig grund och kommissionen har godtagit detta), och å andra sidan om ändringen av förordningen för Europeiskt centrum för utveckling av yrkesutbildning (artikel 150 används som rättslig grund för ändringsförordningen), för Europeiska fonden för förbättring av levnads- och arbetsvillkor (artikel 137.1 a och b), för Europeiska yrkesutbildningsstiftelsen (artikel 150) och för Europeiska arbetsmiljöbyrån (artikel 137.1 a).3. FÖRORDNINGSFÖRSLAGENS UTFORMNING3.1. De tre skälen i ingressen har samma utformning i alla förordningsförslag:Det är nödvändigt att harmonisera reglerna rörande villkoren och förfarandena för förlängning av mandatperioden för, alltefter omständigheterna, direktören, vice direktören eller ordföranden i vissa gemenskapsorgan.Det bör föreskrivas att mandatperioden skall kunna förlängas en gång efter det att en lämplig utvärdering har gjorts.... förordning (...) nr .../... ... [titeln på den förordning genom vilken gemenskapsorganet inrättas] bör därför ändras.3.2. För de förordningar som ändras föreslås som regel följande standardformulering:Xxx [beteckningen på gemenskapsorganet, t.ex. Byrån] skall ledas av en yyy [beteckningen på den som leder gemenskapsorganet, t.ex. direktör] som på förslag av kommissionen** utnämns av styrelsen* för en period av fem år, vilken period på förslag av kommissionen** och efter det att en utvärdering har gjorts kan förlängas en gång, med högst fem år.Inom ramen för utvärderingen skall kommissionen** särskilt bedöma- de resultat som har uppnåtts under den första mandatperioden och det sätt på vilket resultaten har uppnåtts, och- xxxs uppgifter och behov under de närmaste åren.* Ledaren för följande gemenskapsorgan utnämns av rådet: Gemenskapens växtsortsmyndighet (CPVO) och Kontoret för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken och mönster) (KHIM). Ledaren för följande gemenskapsorgan utnämns av kommissionen: Europeiskt centrum för utveckling av yrkesutbildning (Cedefop) och Europeiska fonden för förbättring av levnads- och arbetsvillkor (Eurofound).** Styrelsen, vad KHIM, Cedefop och Eurofound beträffar.3.3. De föreslagna ändringarna rör följande gemenskapsorgan och förordningar:- Europeiskt centrum för utveckling av yrkesutbildning (Cedefop): rådets förordning (EEG) nr 337/75 av den 10 februari 1975 om uppbyggnaden av ett europeiskt centrum för utveckling av yrkesutbildning (artikel 6.2).- Europeiska fonden för förbättring av levnads- och arbetsvillkor (Eurofound): rådets förordning (EEG) nr 1365/75 av den 26 maj 1975 om bildande av en europeisk fond för förbättring av levnads- och arbetsvillkor (artikel 8.3).- Europeiska miljöbyrån (EEA): rådets förordning (EEG) nr 1210/90 av den 7 maj 1990 om inrättande av Europeiska miljöbyrån och Europeiska nätverket för miljöinformation och miljöövervakning (artikel 9.1).- Europeiska yrkesutbildningsstiftelsen (ETF): rådets förordning (EEG) nr 1360/90 av den 7 maj 1990 om inrättandet av en europeisk yrkesutbildningsstiftelse (artikel 7.1), ändrat genom rådets förordning (EG) nr 1572/98 av den 17 juli 1998.- Europeiska centrumet för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk (ECNN): rådets förordning (EEG) nr 302/93 av den 8 februari 1993 om upprättande av ett europeiskt centrum för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk (artikel 9.1).- Kontoret för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken och mönster) (KHIM): rådets förordning (EG) nr 40/94 av den 20 december 1993 om gemenskapsvarumärken (artikel 120.2).- Europeiska arbetsmiljöbyrån (OSHA): rådets förordning (EG) nr 2062/94 av den 18 juli 1994 om upprättande av en europeisk arbetsmiljöbyrå (artikel 11.1).- Gemenskapens växtsortsmyndighet (CPVO): rådets förordning (EG) nr 2100/94 av den 27 juli 1994 om gemenskapens växtförädlarrätt (artikel 43.2).- Översättningscentrum för Europeiska unionens organ (CdT): rådets förordning (EG) nr 2965/94 av den 28 november 1994 om upprättande av ett översättningscentrum för Europeiska unionens organ (artikel 9.1).- Europeiskt centrum för övervakning av rasism och främlingsfientlighet (EUMC): rådets förordning (EG) nr 1035/97 av den 2 juni 1997 om inrättande av ett europeiskt centrum för övervakning av rasism och främlingsfientlighet (artikel 10.1).- Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet (EFSA): Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 178/2002 av den 28 januari 2002 om allmänna principer och krav för livsmedelslagstiftning, om inrättande av Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet och om förfaranden i frågor som gäller livsmedelssäkerhet (artikel 26.1).- Europeiska sjösäkerhetsbyrån (EMSA): Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1406/2002 av den 27 juni 2002 om inrättande av en europeisk sjösäkerhetsbyrå (artikel 16.2).- Europeiska byrån för luftfartssäkerhet (EASA): Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1592/2002 av den 15 juli 2002 om fastställande av gemensamma bestämmelser på det civila luftfartsområdet och inrättande av en europeisk byrå för luftfartssäkerhet (artikel 30.4).- Europeiskt centrum för förebyggande och kontroll av sjukdomar (ECDPC): Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 851/2004 av den 21 april 2004 om inrättande av ett europeiskt centrum för förebyggande och kontroll av sjukdomar (artikel 17.1).- Europeiska läkemedelsmyndigheten (EMEA): Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 726/2004 av den 31 mars 2004 om inrättande av gemenskapsförfaranden för godkännande av och tillsyn över humanläkemedel och veterinärmedicinska läkemedel samt om inrättande av en europeisk läkemedelsmyndighet (artikel 64.1).- Europeiska järnvägsbyrån (ERA): Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 881/2004 av den 29 april 2004 om inrättande av en europeisk järnvägsbyrå (artikel 31.3).- Europeiska tillsynsmyndigheten för GNSS: rådets förordning (EG) nr 1321/2004 av den 12 juli 2004 om inrättandet av strukturer för förvaltningen av de europeiska programmen för satellitbaserad radionavigering (artikel 7.2 tredje stycket).- Europeiska byrån för förvaltningen av det operativa samarbetet vid de yttre gränserna: rådets förordning (EG) nr 2007/2004 av den 26 oktober 2004 om inrättande av en europeisk byrå för förvaltningen av det operativa samarbetet vid Europeiska unionens medlemsstaters yttre gränser (artikel 26.5).2005/0072 (COD)Förslag tillEUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNINGom ändring av förordning (EEG) nr 1210/90 om inrättande av Europeiska miljöbyrån och Europeiska nätverket för miljöinformation och miljöövervakning, vad beträffar mandatperioden för den verkställande direktörenEUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNINGmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 175 i detta,med beaktande av kommissionens förslag[5],med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande[6],med beaktande av Regionkommitténs yttrande[7],i enlighet med förfarandet i artikel 251 i EG-fördraget[8], ochav följande skäl:(1) Det är nödvändigt att harmonisera reglerna rörande villkoren och förfarandena för förlängning av mandatperioden för, alltefter omständigheterna, direktören, vice direktören eller ordföranden i vissa gemenskapsorgan.(2) Det bör föreskrivas att mandatperioden skall kunna förlängas en gång efter det att en lämplig utvärdering har gjorts.(3) Rådets förordning (EEG) nr 1210/90 av den 7 maj 1990 om inrättande av Europeiska miljöbyrån och Europeiska nätverket för miljöinformation och miljöövervakning[9] bör därför ändras.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Artikel 9.1 första meningen i förordning (EEG) nr 1210/90 skall ersättas med följande:”1. Byrån skall ledas av en verkställande direktör som på förslag av kommissionen utnämns av styrelsen för en period av fem år, vilken period på förslag av kommissionen och efter det att en utvärdering har gjorts kan förlängas en gång, med högst fem år.Inom ramen för utvärderingen skall kommissionen särskilt bedöma- de resultat som har uppnåtts under den första mandatperioden och det sätt på vilket resultaten har uppnåtts, och- byråns uppgifter och behov under de närmaste åren.”Artikel 2Denna förordning träder i kraft den [...] dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning .Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.Utfärdad i Bryssel den ....På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnarOrdförande Ordförande2005/0073 (COD)Förslag tillEUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNINGom ändring av förordning (EEG) nr 337/75 om uppbyggnaden av ett europeiskt centrum för utveckling av yrkesutbildning, vad beträffar mandatperioden för direktörenEUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNINGmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 150 i detta,med beaktande av kommissionens förslag[10],med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande[11],med beaktande av Regionkommitténs yttrande[12],i enlighet med förfarandet i artikel 251 i EG-fördraget[13], ochav följande skäl:1. Det är nödvändigt att harmonisera reglerna rörande villkoren och förfarandena för förlängning av mandatperioden för, alltefter omständigheterna, direktören, vice direktören eller ordföranden i vissa gemenskapsorgan.2. Det bör föreskrivas att mandatperioden skall kunna förlängas en gång efter det att en lämplig utvärdering har gjorts.3. Rådets förordning (EEG) nr 337/75 av den 10 februari 1975 om uppbyggnaden av ett europeiskt centrum för utveckling av yrkesutbildning[14] bör därför ändras.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Artikel 6.2 i förordning (EEG) nr 337/75 skall ersättas med följande:”2. Mandatperioden för direktören skall vara fem år. Mandatperioden kan på förslag av styrelsen och efter det att en utvärdering har gjorts förlängas en gång, med högst fem år.Inom ramen för utvärderingen skall styrelsen särskilt bedöma- de resultat som har uppnåtts under den första mandatperioden och det sätt på vilket resultaten har uppnåtts, och- centrumets uppgifter och behov under de närmaste åren.”Artikel 2Denna förordning träder i kraft den [...] dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning .Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.Utfärdad i Bryssel den ....På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnarOrdförande Ordförande2005/0074 (COD)Förslag tillEUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNINGom ändring av förordning (EEG) nr 1365/75 om bildande av en europeisk fond för förbättring av levnads- och arbetsvillkor, vad beträffar mandatperioden för den verkställande direktören och den vice verkställande direktörenEUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNINGmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 137.1 a och b i detta,med beaktande av kommissionens förslag[15],med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande[16],med beaktande av Regionkommitténs yttrande[17],i enlighet med förfarandet i artikel 251 i EG-fördraget[18], ochav följande skäl:4. Det är nödvändigt att harmonisera reglerna rörande villkoren och förfarandena för förlängning av mandatperioden för, alltefter omständigheterna, direktören, vice direktören eller ordföranden i vissa gemenskapsorgan.5. Det bör föreskrivas att mandatperioden skall kunna förlängas en gång efter det att en lämplig utvärdering har gjorts.6. Rådets förordning (EEG) nr 1365/75 av den 26 maj 1975 om bildande av en europeisk fond för förbättring av levnads- och arbetsvillkor[19] bör därför ändras.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Artikel 8.3 i förordning (EEG) nr 1365/75 skall ersättas med följande:”3. Den verkställande direktören och den vice verkställande direktören skall utnämnas för en period av högst fem år, vilken period på förslag av styrelsen och efter det att en utvärdering har gjorts kan förlängas en gång, med högst fem år.Inom ramen för utvärderingen skall styrelsen särskilt bedöma- de resultat som har uppnåtts under den första mandatperioden och det sätt på vilket resultaten har uppnåtts, och- fondens uppgifter och behov under de närmaste åren.”Artikel 2Denna förordning träder i kraft den [...] dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning .Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.Utfärdad i Bryssel den ....På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnarOrdförande Ordförande2005/0075 (COD)Förslag tillEUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNINGom ändring av förordning (EEG) nr 1360/90 om inrättandet av en europeisk yrkesutbildningsstiftelse vad direktörens ämbetsperiod avserEUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNINGmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 150 i detta,med beaktande av kommissionens förslag[20],med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande[21],med beaktande av Regionkommitténs yttrande[22],i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget[23], ochav följande skäl:7. Det är nödvändigt att harmonisera reglerna för de villkor och förfaranden som gäller för förlängning av ämbetsperioden för direktören, vicedirektören eller, i förekommande fall, ordföranden i vissa gemenskapsorgan.8. Det bör föreskrivas att denna ämbetsperiod skall kunna förlängas en gång efter det att en passande utvärdering har gjorts.9. Rådets förordning (EEG) nr 1360/90 av den 7 maj 1990 om inrättandet av en europeisk yrkesutbildningsstiftelse[24] bör därför ändras.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1I artikel 7.1 i förordning (EEG) nr 1360/90 skall andra meningen ersättas med följande:”Denna ämbetsperiod kan på förslag av kommissionen och efter det att en utvärdering har gjorts förlängas en gång med högst fem år.Inom ramen för utvärderingen skall kommissionen särskilt fästa vikt vid- de resultat som har uppnåtts under den första ämbetsperioden och på vilket sätt de har uppnåtts,- stiftelsens uppgifter och behov för de kommande åren.”Artikel 2Denna förordning träder i kraft den [...] dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning .Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.Utfärdad i Bryssel denPå Europaparlamentets vägnar På rådets vägnarOrdförande Ordförande2005/0076 (COD)Förslag tillEUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNINGom ändring av förordning (EEG) nr 302/93 om upprättande av ett europeiskt centrum för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk, vad beträffar mandatperioden för direktörenEUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNINGmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 152 i detta,med beaktande av kommissionens förslag[25],med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande[26],med beaktande av Regionkommitténs yttrande[27],i enlighet med förfarandet i artikel 251 i EG-fördraget[28], ochav följande skäl:10. Det är nödvändigt att harmonisera reglerna rörande villkoren och förfarandena för förlängning av mandatperioden för, alltefter omständigheterna, direktören, vice direktören eller ordföranden i vissa gemenskapsorgan.11. Det bör föreskrivas att mandatperioden skall kunna förlängas en gång efter det att en lämplig utvärdering har gjorts.12. Rådets förordning (EEG) nr 302/93 av den 8 februari 1993 om upprättande av ett europeiskt centrum för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk[29] bör därför ändras.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Artikel 9.1 första meningen i förordning (EEG) nr 302/93 skall ersättas med följande:”1. Centrumet skall ledas av en direktör som på förslag av kommissionen utnämns av styrelsen för en period av fem år, vilken period på förslag av kommissionen och efter det att en utvärdering har gjorts kan förlängas en gång, med högst fem år.Inom ramen för utvärderingen skall kommissionen särskilt bedöma- de resultat som har uppnåtts under den första mandatperioden och det sätt på vilket resultaten har uppnåtts, och- centrumets uppgifter och behov under de närmaste åren.”Artikel 2Denna förordning träder i kraft den [...] dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning .Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.Utfärdad i Bryssel den [...].På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnarOrdförande Ordförande2005/0077 (CNS)Förslag tillRÅDETS FÖRORDNINGom ändring av förordning (EG) nr 40/94 vad avser ämbetsperioden för ordföranden i Byrån för harmonisering inom den inre marknadenEUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNINGmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 308 i detta,med beaktande av kommissionens förslag[30],med beaktande av Europaparlamentets yttrande[31],med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande[32], ochav följande skäl:13. Det är nödvändigt att harmonisera reglerna för de villkor och förfaranden som gäller för förlängning av ämbetsperioden för direktören, vicedirektören eller, i förekommande fall, ordföranden i vissa gemenskapsorgan.14. Det bör föreskrivas att denna ämbetsperiod skall kunna förlängas en gång efter det att en passande utvärdering har gjorts.15. Rådets förordning (EEG) nr 40/94 av den 20 december 1993 om gemenskapsvarumärken[33] bör därför ändras.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Artikel 120.2 i förordning (EG) nr 40/94 skall ersättas med följande:« 2. Ordförandens ämbetsperiod skall vara högst fem år. Den kan på förslag av styrelsen och efter utvärdering och yttrande av kommissionen förlängas en gång med högst fem år.Inom ramen för utvärderingen skall styrelsen särskilt fästa vikt vid- de resultat som har uppnåtts under den första ämbetsperioden och på vilket sätt de har uppnåtts,- byråns uppgifter och behov för de kommande åren.”Artikel 2Denna förordning träder i kraft den [...] dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning .Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.Utfärdad i Bryssel denPå rådets vägnarOrdförande2005/0078 (CNS)Förslag tillRÅDETS FÖRORDNINGom ändring av förordning (EG) nr 2100/94 vad avser ämbetsperioden för ordföranden i Gemenskapens växtsortsmyndighetEUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNINGmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 308 i detta,med beaktande av kommissionens förslag[34],med beaktande av Europaparlamentets yttrande[35],med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande[36], ochav följande skäl:16. Det är nödvändigt att harmonisera reglerna för de villkor och förfaranden som gäller för förlängning av ämbetsperioden för direktören, vicedirektören eller, i förekommande fall, ordföranden i vissa gemenskapsorgan.17. Det bör föreskrivas att denna ämbetsperiod skall kunna förlängas en gång efter det att en passande utvärdering har gjorts.18. Rådets förordning (EEG) nr 2100/94 av den 27 juli 1994 om gemenskapens växtförädlarrätt[37] bör därför ändras.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Artikel 43.2 i förordning (EG) nr 2100/94 skall ersättas med följande:” 2. Ordförandens ämbetsperiod skall vara högst fem år. Den kan på förslag av kommissionen och efter utvärdering och yttrande av förvaltningsrådet förlängas en gång med högst fem år.Inom ramen för utvärderingen skall kommissionen särskilt fästa vikt vid- de resultat som har uppnåtts under den första ämbetsperioden och på vilket sätt de har uppnåtts,- myndighetens uppgifter och behov för de kommande åren.”Artikel 2Denna förordning träder i kraft den [...] dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning .Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.Utfärdad i Bryssel denPå rådets vägnarOrdförande2005/0079 (CNS)Förslag tillRÅDETS FÖRORDNINGom ändring, vad avser direktörens ämbetsperiod, av förordning (EG) nr 2965/94 om upprättande av ett översättningscentrum för Europeiska unionens organEUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNINGmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 308 i detta,med beaktande av kommissionens förslag[38],med beaktande av Europaparlamentets yttrande[39], ochav följande skäl:19. Det är nödvändigt att harmonisera reglerna för de villkor och förfaranden som gäller för förlängning av ämbetsperioden för direktören, vicedirektören eller, i förekommande fall, ordföranden i vissa gemenskapsorgan.20. Det bör föreskrivas att denna ämbetsperiod skall kunna förlängas en gång efter det att en passande utvärdering har gjorts.21. Rådets förordning (EG) nr 2965/94 av den 28 november 1994 om upprättande av ett översättningscentrum för Europeiska unionens organ[40] bör därför ändras.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Artikel 9.1 i förordning (EG) nr 2965/9999 skall ersättas med följande:” 1. Centrumet skall ledas av en direktör som på förslag av kommissionen skall utses av styrelsen för en period av fem år, som på förslag av kommissionen och efter det att en utvärdering har gjorts, kan förlängas en gång med högst fem år.Inom ramen för utvärderingen skall kommissionen särskilt fästa vikt vid- de resultat som har uppnåtts under den första ämbetsperioden och på vilket sätt de har uppnåtts,- centrumets uppgifter och behov för de kommande åren.”Artikel 2Denna förordning träder i kraft den [...] dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning .Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.Utfärdad i Bryssel denPå rådets vägnarOrdförande2005/0080 (CNS)Förslag tillRÅDETS FÖRORDNINGom ändring, vad avser direktörens ämbetsperiod, av förordning (EG) nr 1035/97 om inrättande av ett europeiskt centrum för övervakning av rasism och främlingsfientlighetEUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNINGmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 284 och 308 i detta,med beaktande av kommissionens förslag[41],med beaktande av Europaparlamentets yttrande[42],med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande[43],med beaktande av Regionkommitténs yttrande[44], ochav följande skäl:22. Det är nödvändigt att harmonisera reglerna för de villkor och förfaranden som gäller för förlängning av ämbetsperioden för direktören, vicedirektören eller, i förekommande fall, ordföranden i vissa gemenskapsorgan.23. Det bör föreskrivas att denna ämbetsperiod skall kunna förlängas en gång efter det att en passande utvärdering har gjorts.24. Rådets förordning (EG) nr 1035/97 av den 2 juni 1997 om inrättande av ett europeiskt centrum för övervakning av rasism och främlingsfientlighet[45] bör därför ändras.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Artikel 10.1 i förordning (EG) nr 1035/97 skall ersättas med följande:” 1. Centrumet skall ledas av en direktör som skall utses av styrelsen på förslag av kommissionen för en period av fyra år, som på förslag av kommissionen och efter det att en utvärdering har gjorts, kan förlängas en gång med högst fyra år.Inom ramen för utvärderingen skall kommissionen särskilt fästa vikt vid- de resultat som har uppnåtts under den första ämbetsperioden och på vilket sätt de har uppnåtts,- centrumets uppgifter och behov för de kommande åren.”Artikel 2Denna förordning träder i kraft den [...] dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning .Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.Utfärdad i Bryssel denPå rådets vägnarOrdförande2005/0081 (COD)Förslag tillEUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNINGom ändring av förordning (EG) nr 178/2002 vad beträffar mandatperioden för den verkställande direktören för Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhetEUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNINGmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 37, 95, 133 och 152.4 b i detta,med beaktande av kommissionens förslag[46],med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande[47],med beaktande av Regionkommitténs yttrande[48],i enlighet med förfarandet i artikel 251 i EG-fördraget[49], ochav följande skäl:25. Det är nödvändigt att harmonisera reglerna rörande villkoren och förfarandena för förlängning av mandatperioden för, alltefter omständigheterna, direktören, vice direktören eller ordföranden i vissa gemenskapsorgan.26. Det bör föreskrivas att mandatperioden skall kunna förlängas en gång efter det att en lämplig utvärdering har gjorts.27. Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 178/2002 av den 28 januari 2002 om allmänna principer och krav för livsmedelslagstiftning, om inrättande av Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet och om förfaranden i frågor som gäller livsmedelssäkerhet[50] bör därför ändras.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Artikel 26.1 i förordning (EG) nr 178/2002 skall ändras på följande sätt:1. I första meningen skall orden ”som kan förnyas” utgå.2. Följande stycken skall läggas till:”Mandatperioden för den verkställande direktören kan på förslag av kommissionen och efter det att en utvärdering har gjorts förlängas en gång, med högst fem år.Inom ramen för utvärderingen skall kommissionen särskilt bedöma- de resultat som har uppnåtts under den första mandatperioden och det sätt på vilket resultaten har uppnåtts, och- myndighetens uppgifter och behov under de närmaste åren.”Artikel 2Denna förordning träder i kraft den [...] dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning .Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.Utfärdad i Bryssel den [...].På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnarOrdförande Ordförande2005/0082 (COD)Förslag tillEUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNINGom ändring, vad avser direktörens ämbetsperiod, av förordning (EG) nr 851/2004 om inrättande av ett europeiskt centrum för förebyggande och kontroll av sjukdomarEUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNINGmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 152.4 i detta,med beaktande av kommissionens förslag[51],med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande[52],med beaktande av Regionkommitténs yttrande[53],i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget[54], ochav följande skäl:28. Det är nödvändigt att harmonisera reglerna för de villkor och förfaranden som gäller för förlängning av ämbetsperioden för direktören, vicedirektören eller, i förekommande fall, ordföranden i vissa gemenskapsorgan.29. Det bör föreskrivas att denna ämbetsperiod skall kunna förlängas en gång efter det att en passande utvärdering har gjorts.30. Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 851/2004 av den 21 april 2004 om inrättande av ett europeiskt centrum för förebyggande och kontroll av sjukdomar[55] bör därför ändras.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Artikel 17.1 i förordning (EG) nr 851/2004 skall ersättas med följande:” 1. Direktören skall utses av styrelsen på grundval av en förteckning över kandidater som kommissionen föreslår efter ett öppet uttagningsförfarande, efter det att en inbjudan till intresseanmälan har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning och i andra publikationer, för en period av fem år, som kan förlängas en gång med högst fem år.Inom ramen för utvärderingen skall kommissionen särskilt fästa vikt vid- de resultat som har uppnåtts under den första ämbetsperioden och på vilket sätt de har uppnåtts,- centrumets uppgifter och behov för de kommande åren.”Artikel 2Denna förordning träder i kraft den [...] dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning .Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.Utfärdad i Bryssel den [...]På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnarOrdförande Ordförande2005/0083 (COD)Förslag tillEUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNINGom ändring av förordning (EG) nr 726/2004 vad beträffar mandatperioden för den verkställande direktören för Europeiska läkemedelsmyndigheten (Text av betydelse för EES)EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNINGmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 95 och 152.4 b i detta,med beaktande av kommissionens förslag[56],med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande[57],med beaktande av Regionkommitténs yttrande[58],i enlighet med förfarandet i artikel 251 i EG-fördraget[59], ochav följande skäl:31. Det är nödvändigt att harmonisera reglerna rörande villkoren och förfarandena för förlängning av mandatperioden för, alltefter omständigheterna, direktören, vice direktören eller ordföranden i vissa gemenskapsorgan.32. Det bör föreskrivas att mandatperioden skall kunna förlängas en gång efter det att en lämplig utvärdering har gjorts.33. Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 726/2004 av den 31 mars 2004 om inrättande av gemenskapsförfaranden för godkännande av och tillsyn över humanläkemedel och veterinärmedicinska läkemedel samt om inrättande av en europeisk läkemedelsmyndighet[60] bör därför ändras.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Artikel 64.1 i förordning (EEG) nr 726/2004 skall ändras på följande sätt:1. Den tredje meningen skall utgå.2. Följande stycken skall läggas till:”Mandatperioden för den verkställande direktören kan på förslag av kommissionen och efter det att en utvärdering har gjorts förlängas en gång, med högst fem år.Inom ramen för utvärderingen skall kommissionen särskilt bedöma- de resultat som har uppnåtts under den första mandatperioden och det sätt på vilket resultaten har uppnåtts, och- myndighetens uppgifter och behov under de närmaste åren.”Artikel 2Denna förordning träder i kraft den [...] dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning .Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.Utfärdad i Bryssel den [...].På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnarOrdförande Ordförande2005/0084 (CNS)Förslag tillRÅDETS FÖRORDNINGom ändring av förordning (EG) nr 1321/2004 vad avser ämbetsperioden för den verkställande direktören för Europeiska tillsynsmyndigheten för GNSSEUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNINGmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 308 i detta,med beaktande av kommissionens förslag[61],med beaktande av Europaparlamentets yttrande[62], ochav följande skäl:34. Det är nödvändigt att harmonisera reglerna för de villkor och förfaranden som gäller för förlängning av ämbetsperioden för direktören, vicedirektören eller, i förekommande fall, ordföranden i vissa gemenskapsorgan.35. Det bör föreskrivas att denna ämbetsperiod skall kunna förlängas en gång efter det att en passande utvärdering har gjorts.36. Rådets förordning (EG) nr 1321/2004 av den 12 juli 2004 om inrättandet av strukturer för förvaltningen av de europeiska programmen för satellitbaserad radionavigering[63] bör därför ändras.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1I artikel 7.2 i förordning (EG) nr 1321/2004 skall det tredje stycket ersättas med följande:”Den verkställande direktörens ämbetsperiod skall vara fem år. På förslag av kommissionen och efter det att en utvärdering har gjorts kan denna period förlängas en gång med högst fem år.Inom ramen för utvärderingen skall kommissionen särskilt fästa vikt vid- de resultat som har uppnåtts under den första ämbetsperioden och på vilket sätt de har uppnåtts,- myndighetens uppgifter och behov för de kommande åren.”Artikel 2Denna förordning träder i kraft den [...] dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning .Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.Utfärdad i Bryssel denPå rådets vägnarOrdförande2005/0085 (COD)Förslag tillEUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNINGom ändring av förordning (EG) nr 2062/94 om upprättande av en europeisk arbetsmiljöbyrå vad direktörens ämbetsperiod avserEUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNINGmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 137.1 a i detta,med beaktande av kommissionens förslag[64],med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande[65],med beaktande av Regionkommitténs yttrande[66],i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget[67], ochav följande skäl:37. Det är nödvändigt att harmonisera reglerna för de villkor och förfaranden som gäller för förlängning av ämbetsperioden för direktören, vicedirektören eller, i förekommande fall, ordföranden i vissa gemenskapsorgan.38. Det bör föreskrivas att denna ämbetsperiod skall kunna förlängas en gång efter det att en passande utvärdering har gjorts.39. Rådets förordning (EG) nr 2062/94 av den 18 juli 1994 om upprättande av en europeisk arbetsmiljöbyrå[68] bör därför ändras.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Artikel 11.1 i förordning (EG) nr 2062/94 skall ersättas med följande:” 1. Byrån skall ledas av en direktör som på förslag av kommissionen skall utses av styrelsen för en period av fem år som, på förslag av kommissionen och efter det att en utvärdering har gjorts, kan förlängas en gång med högst fem år.Inom ramen för utvärderingen skall kommissionen särskilt fästa vikt vid- de resultat som har uppnåtts under den första ämbetsperioden och på vilket sätt de har uppnåtts,- organets uppgifter och behov för de kommande åren.”Artikel 2Denna förordning träder i kraft den [...] dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning .Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.Utfärdad i Bryssel denPå Europaparlamentets vägnar På rådets vägnarOrdförande Ordförande2005/0086 (COD)Förslag tillEUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNINGom ändring av förordning (EG) nr 1406/2002 om inrättande av en europeisk sjösäkerhetsbyrå, vad beträffar mandatperioden för den verkställande direktören(Text av betydelse för EES)EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNINGmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 80.2 i detta,med beaktande av kommissionens förslag[69],med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande[70],med beaktande av Regionkommitténs yttrande[71],i enlighet med förfarandet i artikel 251 i EG-fördraget[72], ochav följande skäl:40. Det är nödvändigt att harmonisera reglerna rörande villkoren och förfarandena för förlängning av mandatperioden för, alltefter omständigheterna, direktören, vice direktören eller ordföranden i vissa gemenskapsorgan.41. Det bör föreskrivas att mandatperioden skall kunna förlängas en gång efter det att en lämplig utvärdering har gjorts.42. Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1406/2002 av den 27 juni 2002 om inrättande av en europeisk sjösäkerhetsbyrå[73] bör därför ändras.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Artikel 16.2 i förordning (EG) nr 1406/2002 skall ersättas med följande:”2. Mandatperioden för den verkställande direktören skall vara fem år. Mandatperioden kan på förslag av kommissionen och efter det att en utvärdering har gjorts förlängas en gång, med högst fem år.Inom ramen för utvärderingen skall kommissionen särskilt bedöma- de resultat som har uppnåtts under den första mandatperioden och det sätt på vilket resultaten har uppnåtts, och- byråns uppgifter och behov under de närmaste åren.”Artikel 2Denna förordning träder i kraft den [...] dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning .Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.Utfärdad i Bryssel den [...].På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnarOrdförande Ordförande2005/0087 (COD)Förslag tillEUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNINGom ändring av förordning (EG) nr 1592/2002 vad avser ämbetsperioden för den verkställande direktören och direktörerna för den europeiska byrån för luftfartssäkerhet(Text av betydelse för EES)EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNINGmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 80.2 i detta,med beaktande av kommissionens förslag[74],med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande[75],med beaktande av Regionkommitténs yttrande[76],i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget[77], ochav följande skäl:43. Det är nödvändigt att harmonisera reglerna för de villkor och förfaranden som gäller för förlängning av ämbetsperioden för direktören, vicedirektören eller, i förekommande fall, ordföranden i vissa gemenskapsorgan.44. Det bör föreskrivas att denna ämbetsperiod skall kunna förlängas en gång efter det att en passande utvärdering har gjorts.45. Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1592/2002 av den 15 juli 2002 om fastställande av gemensamma bestämmelser på det civila luftfartsområdet och inrättande av en europeisk byrå för luftfartssäkerhet[78] bör därför ändras.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Artikel 30.4 i förordning (EG) nr 1592/2002 skall ersättas med följande:” 4. Den verkställande direktörens ämbetsperiod skall vara fem år. På förslag av kommissionen och efter det att en utvärdering har gjorts kan denna period förlängas en gång med högst fem år.Inom ramen för utvärderingen skall kommissionen särskilt fästa vikt vid- de resultat som har uppnåtts under den första ämbetsperioden och på vilket sätt de har uppnåtts,- organets uppgifter och behov för de kommande åren.”Artikel 2Denna förordning träder i kraft den [...] dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning .Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.Utfärdad i Bryssel denPå Europaparlamentets vägnar På rådets vägnarOrdförande Ordförande2005/0088 (COD)Förslag tillEUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNINGom ändring, vad avser ämbetsperioden för verkställande direktören, av förordning (EG) nr 881/2004 om inrättande av en europeisk järnvägsbyråEUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNINGmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 71.1 i detta,med beaktande av kommissionens förslag[79],med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande[80],med beaktande av Regionkommitténs yttrande[81],i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget[82], ochav följande skäl:46. Det är nödvändigt att harmonisera reglerna för de villkor och förfaranden som gäller för förlängning av ämbetsperioden för direktören, vicedirektören eller, i förekommande fall, ordföranden i vissa gemenskapsorgan.47. Det bör föreskrivas att denna ämbetsperiod skall kunna förlängas en gång efter det att en passande utvärdering har gjorts.48. Europarlamentets och rådets förordning (EG) nr 881/2004 om inrättande av en europeisk järnvägsbyrå[83] bör därför ändras.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Artikel 31.3 i förordning (EG) nr 881/9999 skall ersättas med följande:” 3. Den verkställande direktörens ämbetsperiod skall vara fem år. På förslag av kommissionen och efter det att en utvärdering har gjorts kan denna period förlängas en gång med högst fem år.Inom ramen för utvärderingen skall kommissionen särskilt fästa vikt vid- de resultat som har uppnåtts under den första ämbetsperioden och på vilket sätt de har uppnåtts,- organets uppgifter och behov för de kommande åren.”Artikel 2Denna förordning träder i kraft den [...] dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning .Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.Utfärdad i Bryssel denPå Europaparlamentets vägnar På rådets vägnarOrdförande Ordförande2005/0089 (CNS)Förslag tillRÅDETS FÖRORDNINGom ändring av förordning (EG) nr 2007/2004 vad avser ämbetsperioden för den verkställande direktören och den vice verkställande direktören för den europeiska byrån för förvaltningen av det operativa samarbetet vid Europeiska unionens medlemsstaters yttre gränserEUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNINGmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 62.2 a och artikel 66 i detta,med beaktande av kommissionens förslag[84],med beaktande av Europaparlamentets yttrande[85],med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande[86], ochav följande skäl:49. Det är nödvändigt att harmonisera reglerna för de villkoren och förfaranden som gäller för förlängning av ämbetsperioden för direktören, vicedirektören eller, i förekommande fall, ordföranden i vissa gemenskapsorgan.50. Det bör föreskrivas att denna ämbetsperiod skall kunna förlängas en gång efter det att en passande utvärdering har gjorts.51. Rådets förordning (EG) nr 2007/2004 av den 26 oktober 2004 om inrättande av en europeisk byrå för förvaltningen av det operativa samarbetet vid Europeiska unionens medlemsstaters yttre gränser[87] bör därför ändras.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1I artikel 26.5 i förordning (EG) nr 2007/2004 skall andra meningen ersättas med följande:”På förslag av kommissionen och efter det att en utvärdering har gjorts kan deras ämbetsperiod förlängas av styrelsen en gång med högst fem år.Inom ramen för utvärderingen skall kommissionen särskilt fästa vikt vid- de resultat som har uppnåtts under den första ämbetsperioden och på vilket sätt de har uppnåtts,- organets uppgifter och behov för de kommande åren.”Artikel 2Denna förordning träder i kraft den [...] dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning .Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.Utfärdad i Bryssel denPå rådets vägnarOrdförande [1] EGT L 306, 7.12.2000, s. 7. Se även KOM(2004) 451 slutlig, 28.6.2004.[2] EUT L 77, 13.3.2004, s. 1.[3] KOM(2003) 644 slutlig.[4] KOM(2004) 289 slutlig.[5] EUT C ..., ..., s. ....[6] EUT C ..., ..., s. ....[7] EUT C ..., ..., s. ....[8] Europaparlamentets yttrande av den ....[9] EGT L 120, 11.5.1990, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 1641/2003 (EUT L 245, 29.9.2003, s. 1).[10] EUT C ..., ..., s. ....[11] EUT C ..., ..., s. ....[12] EUT C ..., ..., s. ....[13] Europaparlamentets yttrande av den ....[14] EGT L 39, 13.2.1975, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 2051/2004 (EUT L 355, 1.12.2004, s. 1).[15] EUT C ..., ..., s. ....[16] EUT C ..., ..., s. ....[17] EUT C ..., ..., s. ....[18] Europaparlamentets yttrande av den ....[19] EGT L 139, 30.5.1975, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 1649/2003 (EUT L 245, 29.9.2003, s. 25).[20] EUT C [...], [...], s. [...].[21] EUT C [...], [...], s. [...].[22] EUT C [...], [...], s. [...].[23] Europaparlamentets yttrande av den....[24] EGT L 131, 23.5.1990, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 1648/2003 (EUT L 245, 29.9.2003, s. 22).[25] EUT C [...], [...], s. [...].[26] EUT C [...], [...], s. [...].[27] EUT C [...], [...], s. [...].[28] Europaparlamentets yttrande av den ....[29] EGT L 36, 12.2.1993, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 1651/2003 (EUT L 245, 29.9.2003, s. 30).[30] EUT C [...], [...], s. [...].[31] EUT C [...], [...], s. [...].[32] EUT C [...], [...], s. [...].[33] EGT L 11, 14.1.1994, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 422/2004 (EUT L 70, 9.3.2004, s.1)[34] EUT C [...], [...], s. [...].[35] EUT C [...], [...], s. [...].[36] EUT C [...], [...], s. [...].[37] EGT L 227, 1.9.1994, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 873/2003 (EUT L 162, 30.4.2004, s. 38).[38] EUT C [...], [...], s. [...].[39] EUT C [...], [...], s. [...].[40] EGT L 314, 7.12.1994, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 1645/2003 (EUT L 245, 29.9.2003, s. 13.)[41] EUT C [...], [...], s. [...].[42] EUT C [...], [...], s. [...].[43] EUT C [...], [...], s. [...].[44] EUT C [...], [...], s. [...].[45] EGT L 151, 10.6.1997, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 1652/2003 (EUT L 245, 29.9. 2003, s. 33.)[46] EUT C [...], [...], s. [...].[47] EUT C [...], [...], s. [...].[48] EUT C [...], [...], s. [...].[49] Europaparlamentets yttrande av den ....[50] EGT L 31, 1.2.2002, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 1642/2003 (EUT L 245, 29.9.2003, s. 4).[51] EUT C [...], [...], s. [...].[52] EUT C [...], [...], s. [...].[53] EUT C [...], [...], s. [...].[54] Europaparlamentets yttrande av den....[55] EUT L 142, 30.4.2004, s. 1.[56] EUT C [...], [...], s. [...].[57] EUT C [...], [...], s. [...].[58] EUT C [...], [...], s. [...].[59] Europaparlamentets yttrande av den ....[60] EUT L 136, 30.4.2004, s. 1.[61] EUT C [...], [...], s. [...].[62] EUT C [...], [...], s. [...].[63] EUT L 246, 20.7.2004, s. 1.[64] EUT C [...], [...], s. [...].[65] EUT C [...], [...], s. [...].[66] EUT C [...], [...], s. [...].[67] Europaparlamentets yttrande av den....[68] EGT L 216, 20.8.1994, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 1654/2003 (EUT L 245, 29.9.2003, s. 38).[69] EUT C [...], [...], s. [...].[70] EUT C [...], [...], s. [...].[71] EUT C [...], [...], s. [...].[72] Europaparlamentets yttrande av den....[73] EGT L 208, 5.8.2002, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 724/2004 (EUT L 129, 29.4.2004, s. 1).[74] EUT C [...], [...], s. [...].[75] EUT C [...], [...], s. [...].[76] EUT C [...], [...], s. [...].[77] Europaparlamentets yttrande av den....[78] EUT L 240, 7.9.2002, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 1701/2003 (EUT L 243, 27.9.2003, s. 5.)[79] EUT C [...], [...], s. [...].[80] EUT C [...], [...], s. [...].[81] EUT C [...], [...], s. [...].[82] Europaparlamentets yttrande av den....[83] EUT L 164, 30.4.2004, s. 1.[84] EUT C [...], [...], s. [...].[85] EUT C [...], [...], s. [...].[86] EUT C [...], [...], s. [...].[87] EUT L 349, 25.11.2004, s. 1.


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 8.9.2014
 NL
 Publicatieblad van de Europese Unie
 C 303/44
 Beroep ingesteld op 24 juni 2014 — Österreichische Post/Commissie
 (Zaak T-463/14)
 2014/C 303/52
 Procestaal: Duits
 Partijen
 Verzoekende partij: Österreichische Post AG (Wenen, Oostenrijk) (vertegenwoordigers: H. Schatzmann en J. Bleckmann, advocaten)
 Verwerende partij: Europese Commissie
 Conclusies
 —
 het uitvoeringsbesluit van de Commissie in zaak C(2014) 2093 nietig verklaren voor zover richtlijn 2004/17/EG verder van toepassing blijft voor de gunning van opdrachten voor de in artikel 1 van het uitvoeringsbesluit niet genoemde postdiensten, waarvoor verzoekster overeenkomstig artikel 30, lid 6, van richtlijn 2004/17 vrijstelling had aangevraagd;
 —
 subsidiair, voor zover het bestreden besluit volgens het Gerecht niet gedeeltelijk mag of kan worden betwist, het uitvoeringsbesluit volledig nietig verklaren;
 —
 verweerster verwijzen in de kosten.
 Middelen en voornaamste argumenten
 Verzoekster baseert haar beroep op de stelling dat het bestreden besluit, wat de in artikel 1 van het besluit niet genoemde postdiensten betreft, krachtens artikel 263, tweede alinea, VWEU ongeldig is daar de Commissie door onjuiste toepassing en uitlegging van richtlijn 2004/17/EG het Unierecht heeft geschonden. Daarbij stelt verzoekster in wezen dat de door haar verrichtte postdiensten voldoende rechtstreeks aan mededinging zijn blootgesteld, zodat is voldaan aan de voorwaarden voor een vrijstelling overeenkomstig artikel 30, lid 1, van richtlijn 2004/17. Voorts, aldus verzoekster, paste de Commissie de door het Unierecht en de rechtspraak vastgestelde criteria en methoden voor marktafbakening verkeerd toe.
 Verzoekster stelt vervolgens verzuim van wezenlijke vormvoorschriften daar de Commissie haar besluit niet afdoende motiveerde.
 Ten slotte, aldus verzoekster, heeft de Commissie fundamentele procedurele rechten geschonden, aangezien zij verzoeksters recht op hoor en wederhoor heeft geschonden door verzoeksters betoog en bewijsvoering niet grondig inhoudelijk te onderzoeken.


type: wikipedia

text:
Is é Meitreo Mhoscó (Rúisis: Московский метрополитен, Moskovskiy metropoliten) an dara meitreo is gnóthaí ar domhain i ndiaidh dhémheitreo Thóiceo. Clúdaíonn Meitreo Mhoscó príomhchathair na Rúise beagnach go hiomlán. Osclaíodh an meitreo sa bhliain 1935 agus tá clú agus cáil aige maidir le dearadh ornáideach a stáisiún, lena n-áirítear roinnt shamplaí ealaín réalaíoch shóisialach sna stáisiúin.
 Forbhreathnú an Mheitreo
 Tá fad iomlán de 333,4km (185,7mí) ag an Meitreo, lena n-áirítear 12 líne agus 200 stáisiún. Le linn gnáthlae den tseachtain, iompraítear thar 7 milliún paisinéirí sa chóras. Laghdaítear trácht paisinéirí go mór ag an deireadh seachtainne, agus mar sin is é 6,6 milliún paisinéirí in aghaidh an lae an meánthrácht paisinéirí laethúil le linn na bliana. Is cuideachta faoi úinéireacht an stáit é Meitreo Mhoscó.
 Ritheann an chuid is mó de na línte sa chóras idir lár-Mhoscó agus bruachbhailte na cathrach. Cruthaítear fáinne ciorclach leis an Líne Koltsevaja agus nascann an líne sin roinnt línte eile sa chóras chun gluaiseachtaí paisinéirí a éascú. Mar sin, níl ar phaisinéirí taisteal go dtí lár na cathrach chun gluaiseacht timpeall an chórais.
 Aithnítear gach aon líne le hinnéacs alfa-uimhriúil (de ghnáth ní bhíonn ach uimhir ann), ainm agus dath. Tagraíonn na fógraí gutha do na línte le hainm na líne, ach déantar tagairt do dhath na línte go comhráiteach, ach amháin Líne Kakhovskaja (uimhir 11) mar sannadh imir uaine di atá an-chosúil do Líne Zamoskvoretskaja (uimhir 2), Líne Koltsevaja (uimhir 5) agus Líne Butovskaja (uimhir L1).
 Naisc sheachtracha
 Tagairtí
 Moscó
 Meitreo


type: other

text:
OLG Hamm, Beschluss vom 6. November 2006 - Az. 15 W 328/06 x
 OLG HammEntscheidungenBeschluss vom 6. November 2006 - Az. 15 W 328/06
 OLG Hamm · Beschluss vom 6. November 2006 · Az. 15 W 328/06
 15 W 328/06
 openJur 2011, 43270
 5 T 688/06 vorher TenorDer angefochtene Beschluss des Landgerichts wird aufgehoben.
 Die sofortigen Erstbeschwerden des Beteiligten zu 2) gegen die Beschlüsse des Amtsgerichts Beckum vom 9. November 2005 und vom 15. Dezember 2005 werden als unzulässig verworfen.
 Für die Betroffene, die infolge eines am 16.2.2000 erlittenen Verkehrsunfalls querschnittsgelähmt ist, war auf ihren Antrag hin zunächst Frau M als Mitarbeiterin des Beteiligten zu 2) durch Beschluss vom 19.5.2005 als Betreuerin bestellt. Durch weiteren Beschluss vom 19.9.2005 wurde der Geschäftsführer des Beteiligten zu 2), Herr G, anstelle von Frau M zum neuen Vereinsbetreuer bestellt.
 Aufgrund des Verkehrsunfalls hatte die Betroffene von der I-N Versicherung im Rahmen eines Abfindungsvertrages einen Betrag von insgesamt 510.000,00 € erhalten. Von dieser Summe hat sie einen Betrag von 110.500 € in eine fondsgebundene Rentenversicherung eingezahlt, der Rentenbeginn ist im Februar 2015. Im übrigen ist die Abfindungssumme inzwischen aufgebraucht, insbesondere durch die Errichtung eines behindertengerechten Hauses und die Anschaffung eines behindertengerechten PKW.
 Am 14.7.2005 hat der Beteiligte zu 2) beantragt, für den Abrechnungszeitraum 1.4.2005 bis 30.6.2005 Vergütung und Aufwendungsersatz in Höhe von insgesamt 417,18 € aus der Staatskasse zu erstatten. Er hat insbesondere geltend gemacht, dass der Rückkaufswert der fondsgebundenen Rentenversicherung - zu diesem Zeitpunkt 46.949,32 € - nicht dem einzusetzenden Vermögen der Betroffenen zugerechnet werden könne, da die Rentenversicherung aus der Schmerzensgeldzahlung für den Unfall im Jahr 2000 finanziert worden sei.
 Der Beteiligte zu 3) hat beantragt, den Antrag auf Festsetzung gegen die Staatskasse zurückzuweisen, und hat geltend gemacht, die Betroffene sei nicht mittellos. Unter Hinweis auf eine Entscheidung des BVerwG (Beschluss vom 2.12.2004 - 5 B 108/04, NVwZ 2005, 463) hat er die Auffassung vertreten, im Falle von Schmerzensgeldzahlungen fänden die § 90 Abs. 2 Nr. 8 und Abs. 3 S. 1 SGB XII keine Anwendung, so dass das den gesetzlichen Schonbetrag überschreitende Vermögens für die Betreuervergütung eingesetzt werden müsse.
 Mit Beschluss vom 9.11.2005 hat das Amtsgericht den Antrag vom 14.7.2005 zurückgewiesen und zur Begründung im wesentlichen auf die Stellungnahme des Beteiligten zu 3) verwiesen. Der Beschluss ist dem Beteiligten zu 2) gegen Empfangsbekenntnis übersandt worden und ihm am 14.11.2005 zugegangen.
 In der Folgezeit hat das Amtsgericht auf Antrag des Beteiligten zu 2) und nach Anhörung der Betroffenen durch Beschluss vom 15.12.2006 für die Abrechnungszeiträume 1.7. bis 19.8.2005 und 20.8. bis 19.11.2005 eine Vergütung in Höhe von insgesamt 1.532,20 € und durch Beschluss vom 30.3.2005 eine Vergütung von 792,00 € gegen die Betroffene festgesetzt. Der Beschluss vom 15.12.2006 ist der Betroffenen am 19.12.2005 zugestellt worden. Dem Beteiligten zu 2) ist er lediglich formlos übersandt worden.
 Eine Festsetzung der Vergütung für den Zeitraum 1.4. bis 30.6.2005 gegen die Betroffene ist hingegen bisher nicht erfolgt.
 Mit Schreiben vom 6.4.2006 hat der Beteiligte zu 2) gegen den Beschluss vom 30.3.2006 sofortige Beschwerde eingelegt und unter Hinweis auf einen Beschluss des VG Münster (v. 7.3.2006 - 5 K 2547/04) geltend gemacht, ein dem Betroffenen zugeflossenes Schmerzensgeld einschließlich der damit erworbenen Vermögenswerte sei nicht zu dem vorrangig einzusetzenden Eigenvermögen zu rechnen. Zugleich hat er beantragt, hinsichtlich der Beschlüsse vom 9.11. und 15.12.2005 Wiedereinsetzung in den vorigen Stand zu gewähren und in Abänderung dieser Beschlüsse die Vergütung gegen die Staatskasse festzusetzen.
 Der Beteiligte zu 3) ist diesen Anträgen hinsichtlich der Beschlüsse vom 9.11. und 15.12.2005 entgegengetreten und hat geltend gemacht, ein Wiedereinsetzungsgrund liege nicht vor.
 Das Amtsgericht hat der Beschwerde hinsichtlich der Vergütungsfeststezung vom 30.3.2006 abgeholfen und die Vergütung nunmehr gegen die Staatskasse festgesetzt. Im Übrigen hat es die Sache dem Landgericht zur Entscheidung vorgelegt. Das Landgericht hat durch Beschluss vom 24. August 2006 die beantragte Wiedereinsetzung in den vorigen Stand gegen die Beschlüsse des Amtsgerichts vom 9.11.2005 und 15.12.2005 gewährt und die Vergütung in Abänderung der angefochtenen Beschlüsse für die Zeiträume 1.4. bis 30.6.2005 und 1.7. bis 19.11.2005 gegen die Staatskasse festgesetzt. Ferner hat es "wegen der grundsätzlichen Bedeutung der Frage der Wiedereinsetzung bei einem Irrtum über die Erfolgsaussicht eines Rechtsmittels" die weitere Beschwerde zugelassen. Diese hat der Beteiligte zu 3) am 14.9.2006 eingelegt mit den Anträgen, die Beschluss vom 24.8.2006 aufzuheben, hilfsweise die Betreuervergütung für den Zeitraum 1.7. bis 19.11.2005 geringer anzusetzen. Der Beteiligte zu 2) ist der weiteren Beschwerde entgegengetreten.
 Die sofortige weitere Beschwerde ist aufgrund der Zulassung durch das Beschwerdegericht nach §§ 56g Abs. 5 S. 2, 27, 29 FGG statthaft sowie form- und fristgerecht eingelegt. Da das Landgericht die Entscheidung über die Wiedereinsetzung mit derjenigen über die sofortige Beschwerde verbunden hat, ist auf die sofortige weitere Beschwerde gegen diesen Beschluss auch die Entscheidung über die Wiedereinsetzung nachzuprüfen (BayObLG FamRZ 1990, 429; Keidel/Sternal, FG, 15. Aufl., § 22 Rn. 84). Die Beschwerdebefugnis des Beteiligten zu 3) folgt daraus, dass durch die Entscheidung des Landgerichts die Beschlüsse des Amtsgerichts zum Nachteil der Staatskasse abgeändert worden sind.
 Die sofortige weitere Beschwerde hat in der Sache Erfolg und führt zu einer Aufhebung der angefochtenen Entscheidung und Verwerfung der Erstbeschwerde als unzulässig.
 1. Beschluss vom 9.11.2005
 Die sofortige Beschwerde des Beteiligten zu 2) gegen die Ablehnung seines Antrages auf Festsetzung der Vergütung für den Zeitraum 1.4. bis 20.6.2005 war wegen Versäumung der Beschwerdefrist (§ 22 Abs. 1 FGG) unzulässig. Der Beschluss vom 9.11.2005, der eine ordnungsgemäße Rechtsmittelbelehrung enthält, ist dem Beteiligten zu 2) gegen Empfangsbekenntnis am 14.11.2005 zugegangen, so dass die zweiwöchige Beschwerdefrist zum Zeitpunkt der Einlegung der Beschwerde am 6.4.2006 bereits abgelaufen war.
 Klarstellend ist in diesem Zusammenhang darauf hinzuweisen, dass am Verfahren auf Festsetzung der Vergütung nach § 56g Abs. 1 FGG nicht die als Betreuer bestellten Mitarbeiter des Betreuungsvereins beteiligt sind, sondern vielmehr der Betreuungsverein selbst, hier also der Beteiligte zu 2). Der Anspruch auf Vergütung steht nämlich nach § 1908e Abs. 1 BGB (Rechtslage bis zum 30.6.2005) bzw. § 7 Abs. 1 VBVG (Rechtslage seit dem 1.7.2005) dem Betreuungsverein zu, nicht dem einzelnen Vereinsbetreuer (§ 1908e Abs. 2 BGB bzw. § 7 Abs. 3 VBVG).
 Das Landgericht hat das Schreiben vom 6.4.2006 dahingehend gewürdigt, dass hierdurch Herr G in seiner Eigenschaft als Betreuer im Namen der Betroffenen die Wiedereinsetzung beantragt und Beschwerde gegen die Beschlüsse vom 9.11. und 15.12.2005 einlegt habe. Hierfür lassen sich dem Wortlaut des Schreibens jedoch keinerlei Anhaltspunkte entnehmen. Herr G hat das Schreiben vielmehr ausdrücklich in seiner Eigenschaft als Geschäftsführer des Betreuungsvereins unterschrieben und hierdurch zu erkennen gegeben, dass das Rechtsmittel durch den Beteiligten zu 2) eingelegt wird.
 Der Betroffenen selbst steht gegen den Beschluss vom 9.11.2005 aber auch kein Beschwerderecht zu. Gegenstand des Verfahrens war insoweit der Antrag des Beteiligten zu 2) auf Festsetzung der Betreuervergütung gegen die Staatskasse. In diesem Verfahren ist der Betreute nicht beschwerdebefugt (vgl. BayObLG FamRZ 2004, 138; Jurgeleit/Maier, Betreuungsrecht, § 56g FGG, Rn. 31). Dies gilt auch dann, wenn im Verhältnis zwischen Betreuer und Staatskasse die Mittellosigkeit des Betreuten verneint und deshalb ein Anspruch gegen die Staatskasse abgelehnt wird (vgl. BayObLG FamRZ 2001, 377). Der Betreute wird durch diese Entscheidung nicht in seinen Rechten im Sinne des § 20 Abs. 1 FGG beeinträchtigt. die Entscheidung wirkt nur "inter partes", also im Verhältnis zwischen Betreuer und Staatskasse. Eine Bindungswirkung für das Verhältnis zwischen Betreuer und Betreutem tritt nicht ein. Der Betreute ist berechtigt, in einem späteren Verfahren, das die Festsetzung von Ansprüchen des Betreuers gegen ihn betrifft, alle Einwendungen geltend zu machen. Er kann sich insbesondere auch auf seine Mittellosigkeit berufen (BayObLG a.a.O., Jurgeleit/Maier a.a.O.).
 Eine Wiedereinsetzung in den vorigen Stand gegen die Versäumung der Beschwerdefrist (§ 22 Abs.2 Satz 1 FGG) konnte dem Beteiligten zu 2) entgegen der Auffassung des Landgerichts nicht gewährt werden. Die dem Senat in tatsächlicher und rechtlicher Beziehung obliegende Nachprüfung der landgerichtlichen Entscheidung über die Wiedereinsetzung (vgl. BayObLG FamRZ 1990, 429; Keidel/Sternal, a.a.O., Rn. 84; Bassenge/Herbst/Roth, FGG/RPflG, 10. Aufl, § 22 FGG, Rn. 23) ergibt, dass die Fristversäumung nicht als unverschuldet bewertet werden kann.
 Der Beteiligte zu 2) macht in der Sache geltend, dass die Rechtslage durch das Amtsgericht bei der Entscheidung über den Vergütungsantrag vom 14.7.2005 hinsichtlich der Mittellosigkeit unzutreffend beurteilt worden sei und dass er dies binnen der Rechtsmittelfrist nicht erkannt habe. Er irrte damit nicht über formelle Voraussetzungen des Rechtsmittels, sondern allenfalls über die möglichen Erfolgsaussichten einer Beschwerde. Ein derartiger Irrtum über die materielle Rechtslage begründet jedoch keine Wiedereinsetzung (vgl. BayObLG, NJW-RR 2000, 772; Keidel/Sternal, a.a.O., Rn. 65; Zöller/Greger, ZPO, 25. Aufl, § 233 Rn. 23).
 Bei Anwendung der ihm als anerkannten Betreuungsverein zumutbaren Sorgfalt hätte der Beteiligte zu 2) bereits durch eine Überprüfung der vom Beteiligten zu 3) angeführten Entscheidung des BVerwG (NVwZ 2005, 463) ohne weiteres feststellen können, dass diese die maßgebliche Frage gerade offen gelassen hatte und auf den Besonderheiten des Asylbewerberleistungsgesetzes beruhte. Im Übrigen hätte sich ihm anhand der gängigen Kommentare und Handbücher zum Betreuungsrecht sofort erschlossen, dass die vom Beteiligten zu 3) vertretene Rechtsauffassung nicht im Einklang mit der bisher zu dieser Rechtsfrage ergangenen Rechtsprechung und der herrschenden Meinung in der Literatur steht. Die Frage, ob Vermögen des Betroffenen, dass ihm infolge Schmerzensgeldzahlungen zugeflossen ist, für die Betreuervergütung einzusetzen ist, wird bereits seit längerem in Anschluss an die Rechtsprechung der Verwaltungsgerichte zum Sozialhilferecht (vgl. BVerwGE 98,256 = NJW 1995, 3001; VG Braunschweig, BtPrax 1992, 78) auch für das Betreuungsrecht in Rechtsprechung und Literatur - soweit ersichtlich einhellig - in dem Sinne beantwortet, dass der Einsatz des Schmerzensgeldes eine unbillige Härte i.S. des § 88 Abs. 3 BSHG bzw. jetzt § 90 Abs. 3 SGB XII darstellt (Thür. OLG, FGPrax 2005, 125; LG Köln, BtPrax 1998, 196; Damrau/Zimmermann, Betreuungsrecht, 3. Aufl., § 1836c BGB, Rn. 18; Knittel, Betreuungsgesetz, § 1836c BGB, Rn. 12; HK-BUR/Wienhold-Schött/Deinert, §1836c BGB, Rn. 59; Dodegge/Roth, Betreuungsrecht, 2. Aufl., Teil F Rn. 272; MüKo-BGB/Wagenitz, 4. Aufl., § 1836c BGB, Rn. 16; Jürgens/Winterstein, Betreungsrecht, 2. Aufl., § 1836c BGB, Rn. 13; Deinert/Lütgens, 3. Aufl., Die Vergütung des Betreuers, S. 183; vgl. auch OLG Köln, BtPrax 2005, 237, zur Härtebeihilfe wegen einer Zwangssterilisation in der Zeit des Nationalsozialismus).
 Eine solche Überprüfung, die keine besonderen Schwierigkeiten in sich barg, durfte vom Beteiligten zu 2) als anerkanntem Betreuungsverein erwartet werden. Von diesem kann wie von einem berufsmäßig tätigen Betreuer verlangt werden, dass er über die für eine ordnungsgemäße Wahrnehmung seiner Aufgaben notwendigen Rechtskenntnisse verfügt oder sich anzueignen in der Lage ist bzw. in Zweifels- oder sonstigen schwierigen Fällen sich der Hilfe entsprechender Fachleute bedient.
 Dass seine Fehleinschätzung gegebenenfalls durch die Stellungnahme des Beteiligten zu 3) mitverursacht worden ist, vermag den Beteiligten zu 2) nicht zu entlasten. Die von der Kammer in diesem Zusammenhang angeführten Entscheidungen rechtfertigten eine andere Beurteilung nicht. Soweit in der Rechtsprechung eine Wiedereinsetzung im Einzelfall bei besonders zweifelhafter Rechtslage gewährt worden ist (vgl. dazu BGH FamRZ 1978, 231; Keidel/Sternal, a.a.O., Rn. 66), greift diese Ausnahme vorliegend nicht ein, da die maßgebliche Rechtsfrage bereits obergerichtlich entschieden war. Auch wenn diese Rechtsprechung noch zu § 88 Abs. 3 BSHG ergangen ist, so bestand doch keinerlei Anhaltspunkt dafür, dass unter der Geltung des § 90 Abs. 3 SGB XII, der die bisherige Regelung des BSHG wortgleich übernommen hat, etwas anderes gelten könnte. Die vom Landgericht angeführte Entscheidung des BVerfG (NJW 2004, 2887) betrifft einen gänzlich anders gelagerten Sachverhalt: In dem zu beurteilenden Fall hatten die beteiligten Gerichte durch falsche Hinweise bei gleichzeitig schwer verständlicher gesetzlicher Regelung den Rechtsmittelführer veranlasst, die Rechtsmittelbegründung beim unzuständigen Gericht einzureichen, wodurch dieser die Rechtsmittelbegründungsfrist versäumt hatte.
 2. Beschluss vom 15.12.2005
 Auch soweit der Beteiligte zu 2) sich mit seiner Erstbeschwerde gegen den Beschluss des Amtsgerichts vom 15.12.2005 wendet, ist das Rechtsmittel nicht zulässig.
 Allerdings ist es entgegen der Auffassung des Landgerichts nicht verfristet, so dass es einer Entscheidung über eine Wiedereinsetzung in den vorigen Stand nicht bedurfte. Die Frist des § 22 Abs. 1 FGG wird nur durch eine Bekanntgabe nach § 16 Abs. 2 FGG in Gang gesetzt. An einer solchen fehlt es hier. Der Beschluss vom 15.12.2005 ist lediglich der Betroffenen selbst, nicht jedoch dem Beteiligten zu 2) förmlich zugestellt worden. Auch eine Heilung des Zustellungsmangels gem. §189 ZPO scheidet aus, da ausweislich der Verfügung des Rechtspflegers vom 15.12.2005 eine förmliche Zustellung an den Beteiligten zu 2) überhaupt nicht verfügt und damit offensichtlich auch nicht gewollt war (vgl. Keidel/Schmidt, a.a.O., §16 Rn. 63; Zöller/Stöber, a.a.O., § 189 Rn. 2).
 Der Beteiligte zu 2) ist jedoch nicht beschwerdeberechtigt i.S. des § 20 Abs. 1 FGG, da er durch den Beschluss vom 15.12.2005 nicht in seinen Rechten beeinträchtigt wird. Mit dem Beschluss hatte das Amtsgericht den von ihm gestellten Vergütungsanträgen entsprochen. Eine Rechtsbeeinträchtigung ergibt sich auch nicht daraus, dass der festgesetzte Anspruch gegen die Betroffene möglicherweise nicht durchsetzbar ist. Denn in diesem Fall ist der Beteiligte zu 2) durch den von ihm angefochtenen Beschluss nicht gehindert, eine Festsetzung gegen die Staatskasse zu beantragen.
 Zieht der Staat einen berufsmäßigen Betreuer heran, hat er auch die Verpflichtung, diesem die ihm gesetzlich zustehende Entschädigung zu gewährleisten (vgl. grundlegend zum aus § 12 Abs. 1 GG abzuleitenden Vergütungsanspruch des Berufsvormunds BVerfGE 54, 251 = NJW 1980, 350), d.h. die Erstattung der zum Zweck der Betreuung gemachten Aufwendungen und die Entlohnung sicherzustellen (BayObLGZ 1997, 301; 2003, 261 = FamRZ 2004, 305). Zwar ist diese Einstandspflicht nur subsidiär, der Betreuer kann darauf verwiesen werden, seine Ansprüche zunächst aus dem Vermögen des Betreuten zu befriedigen. Sie kommt aber zum Tragen, wenn der Betreuer aus nicht von ihm zu vertretenden Gründen seine Forderungen ganz oder teilweise nicht (mehr) gegen den Betreuten durchsetzen kann. Dabei kommt es nach dem Sinn und Zweck dieser subsidiären Einstandspflicht nicht darauf an, ob der Betreuer, etwa in Form einer Festsetzung gegen den Betroffenen, bereits einen rechtskräftigen Titel über seinen Anspruch in der Hand hat oder nicht. Schon nach dem Gesetzeswortlaut ist es nicht ausgeschlossen, den Anspruch gegen die Staatskasse auch noch dann zu erheben, wenn bereits eine Festsetzung gegen den Betroffenen vorliegt. Entscheidend ist letztlich aber, dass der Betreuer aufgrund der staatlichen Beauftragung nicht ohne Entschädigung bleiben darf (vgl. BayObLGZ 2003, 261). Dass der Entschädigungsanspruch bereits gegen den Betreuten rechtskräftig festgesetzt ist, steht nicht entgegen. Die Rechtskraft wirkt nur zwischen Betreuer und Betreutem, nicht aber im Verhältnis zur Staatskasse. Auch die Gefahr einer doppelten Inanspruchnahme besteht nicht. Befriedigt die Staatskasse den Vergütungsanspruch des Betreuers, geht der gegen den Betreuten festgesetzte Anspruch auf die Staatskasse über (§ 1836e Abs. 1 Satz 1 BGB). Dies kann der Betreute geltend machen, falls der Betreuer versuchen sollte, aus dem Titel zu vollstrecken (BayObLG a.a.O.).
 Die spätere Geltendmachung der Ansprüche gegen die Staatskasse ist nicht nach § 2 S.1, 1. Halbsatz VBVG ausgeschlossen. Zur Wahrung des Vergütungsanspruchs genügt es, dass dieser "beim Vormundschaftsgericht" geltend gemacht wird. Die in dieser Weise erfolgte Geltendmachung des Anspruchs wahrt die Ausschlussfrist unabhängig davon, ob der Vergütungsanspruch später gegen den Betroffenen oder gegen die Staatskasse festzusetzen ist. Dies folgt aus § 2 S. 1, 2. Halbsatz VBVG, der mit der inhaltsgleichen Regelung des § 1835 Abs. 1 S. 2, 2. Halbsatz BGB für den Anspruch auf Aufwendungsersatz korrespondiert. Die Geltendmachung des Anspruchs beim Vormundschaftsgericht gilt danach auch als Geltendmachung gegenüber dem Betroffenen. Dieselbe Wirkung muss folglich auch umgekehrt die Geltendmachung durch Antrag auf Festsetzung aus dem Vermögen des Betroffenen für die Wahrung der Frist gegenüber der Staatskasse haben. Denn nach Sinn und Zweck der Regelung kann es dabei nicht darauf ankommen, ob der Betreuer konkret Festsetzung gegen den Betreuten oder gegen die Staatskasse beantragt. Es soll gerade vermieden werden, dass er bei Zweifeln hinsichtlich der Mittellosigkeit den Betreuten und die Staatskasse parallel in Anspruch nehmen muss (vgl. Palandt/Diederichsen, BGB, 65. Aufl., § 1835 BGB, Rn. 18).
 Permalink: http://openjur.de/u/115181.html


text:
 EUROOPA KOMISJON
 Brüssel,16.9.2019
 COM(2019) 414 final
 2019/0194(NLE)
 Ettepanek:
 NÕUKOGU OTSUS,
 millega määratakse kindlaks seisukoht, mis võetakse Euroopa Liidu nimel Minamata elavhõbedakonventsiooni osaliste konverentsi kolmandal istungil seoses kavatsusega võtta vastu otsus, milles käsitletakse hambaamalgaami järkjärgulist kasutuselt kõrvaldamist ja konventsiooni A lisa muutmist.
 SELETUSKIRI
 1.Ettepaneku reguleerimisese
 Käesolevas ettepanekus käsitletakse otsust, millega määratakse kindlaks seisukoht, mis võetakse liidu nimel Minamata elavhõbedakonventsiooni osaliste konverentsi kolmandal istungil seoses kavatsusega võtta vastu otsus, milles käsitletakse hambaamalgaami järkjärgulist kasutuselt kõrvaldamist ja konventsiooni A lisa muutmist.
 2.Ettepaneku taust
 2.1.Minamata elavhõbedakonventsioon
 Minamata elavhõbedakonventsioon (edaspidi „konventsioon“) on peamine rahvusvaheline õigusraamistik, mille eesmärk on kaitsta inimeste tervist ja keskkonda elavhõbeda ja selle ühendite inimtekkelise heite laskmise eest õhku, vette ja pinnasesse.
 Konventsioonis käsitletakse elavhõbeda kogu olelusringi alates elavhõbedamaagi kaevandamisest kuni elavhõbedajäätmete kõrvaldamiseni, sealhulgas elavhõbeda vaheladustamine, elavhõbeda segud muude ainetega, kaasa arvatud elavhõbedasulamid, milles elavhõbeda sisaldus on vähemalt 95 massiprotsenti (edaspidi „elavhõbedasegud“) ja kuus elavhõbedaühendit, sealhulgas elavhõbe(I)kloriid, elavhõbe(II)oksiid, elavhõbe(II)sulfaat, elavhõbe(II)nitraat, kinaver ja elavhõbesulfiid, välja arvatud elavhõbedajäätmed. Konventsioon jõustus 16. augustil 2017. Euroopa Liit on konventsiooni
 1
 osaline nagu enamik liikmesriike
 2
 .
 2.2.Konventsiooniosaliste konverents
 Konventsiooniosaliste konverents täidab talle konventsiooniga pandud ülesandeid ning konverentsi raames arutatakse ja võetakse lisameetmeid, mis võiksid olla vajalikud konventsiooni eesmärkide saavutamiseks, sealhulgas võetakse vastu asjakohaseid suunised.
 Vastavalt konventsiooni artiklile 28 ning kodukorda käsitlevale otsusele MC-1/1, mis võeti vastu konventsiooniosaliste konverentsi esimesel istungil (24.–29. september 2017), on igal konventsiooniosalisel üks hääl. Siiski on liidul kui piirkondliku majandusintegratsiooni organisatsioonil tema pädevusse kuuluvates küsimustes nii palju hääli, kui palju tema liikmesriike on konventsiooniga ühinenud. Liit ei kasuta oma hääleõigust, kui seda kasutab tema mis tahes liikmesriik, ja vastupidi.
 2.3.Konventsiooniosaliste konverentsi kavandatav akt
 Konventsiooniosalistele kättesaadavaks tehtud teabe kohaselt on 25. novembril 2019 toimuval konventsiooniosaliste konverentsi kolmandal istungil kavas võtta vastu otsus, mille kohta esitasid kooskõlas konventsiooni artiklitega 26 ja 27 ühise ettepaneku kuus Aafrika riiki (Gabon, Tšaad, Guinea-Bissau, Botswana, Senegal ja Niger) ning milles käsitletakse hambaamalgaami järkjärgulist kasutuselt kõrvaldamist ja konventsiooni A lisa muutmist (edaspidi „kavandatav akt“).
 Konventsiooni A lisa I osas on esitatud selliste elavhõbedat sisaldavate toodete loetelu (nt teatavad üldotstarbelised kompaktluminofoorlambid), mille tootmine, import ja eksport on alates 2021. aastast vastavalt kõnealuse konventsiooni artikli 4 lõikele 1 keelatud.
 Konventsiooni A lisa II osas on loetletud üheksa meedet hambaamalgaami kasutamise järkjärguliseks vähendamiseks. Konventsiooni artikli 4 lõike 1 ja A lisa II osa kohaselt peavad konventsiooniosalised võtma vähemalt kaks meedet (nt hambaamalgaami kasutamise piiramine hambaamalgaami kapslivormiga).
 Kavandatava akti eesmärk on hambaamalgaami järkjärguline kasutuselt kõrvaldamine. Selleks tehakse aktis ettepanek reguleerida hambaamalgaami tootmist ja rahvusvahelist kaubandust kahes etapis. Esiteks nähakse ette sellise hambaamalgaami tootmise, impordi ja ekspordi järkjärguline lõpetamine alates 2022. aastast, mida kasutatakse piimahammaste ning alla 15aastaste laste, rasedate ja imetavate naiste hammaste raviks. Teiseks nähakse ette, et alates 2025. aastast kohaldatakse kõnealust keeldu ka muuks otstarbeks kasutatava hambaamalgaami tootmise, impordi ja ekspordi suhtes, välja arvatud juhul, kui puuduvad alternatiivid ilma elavhõbedata toodanguks. Sellega seoses tehakse kavandatavas aktis ettepanek jätta välja konventsiooni A lisa II osa ning lisada hambaamalgaam konventsiooni A lisa I osas esitatud elavhõbedat sisaldavate toodete loetellu.
 3.Liidu nimel võetav seisukoht
 Konventsiooniosaliste konverentsi kolmandal istungil on kavas võtta liidu nimel seisukoht, millega toetatakse ELi õigustikuga kooskõlas oleva otsuse vastuvõtmist.
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. mai 2017. aasta määruse (EL) nr 2017/852
 3
 (elavhõbeda kohta) (edaspidi „määrus (EL) nr 2017/852“) artikli 10 lõike 2 kohaselt on ELis alates 1. juulist 2018 keelatud kasutada hambaamalgaami piimahammaste ning alla 15aasta vanuste laste, rasedate ja rinnaga toitvate naiste hammaste raviks.
 Määruse (EL) nr 2017/852 artikliga 19 on muu hulgas ette nähtud, et komisjon esitab 30. juuniks 2020 Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande ELis hambaamalgaami järkjärgulise kasutuselt kõrvaldamise võimalikkuse kohta pikas perspektiivis, eelistatavalt 2030. aastaks, võttes seejuures arvesse liikmesriikide riiklikke kavasid, milles käsitletakse hambaamalgaami järkjärgulist kasutuselt kõrvaldamist kooskõlas artikli 10 lõikega 3 ning austades nende riikide pädevust tervishoiuteenuste ja arstiabi korraldamisel ja kättesaadavaks muutmisel. Seda arvesse võttes algatas Euroopa Komisjon 2018. aasta septembris hindamise, et uurida, kas hambaamalgaami järkjärguline kasutuselt kõrvaldamine ELis 2030. aastaks on teostatav. Uuringu tulemusena valmib tehniline hinnang, mis hõlmab ka eespool nimetatud riiklike kavade analüüse, mille kõik liikmesriigid pidid esitama 1. juuliks 2019. Uuring lõpeb 2020. aasta veebruaris ja selle põhjal koostatakse komisjoni aruanne, millele on osutatud eespool ja mis peaks valmima juunis 2020.
 Seega reguleeritakse ELi õigustikuga hambaamalgaami kasutamist, kuid ei takistata selle tootmist, importi ja eksporti. Tulevikus võib kaaluda võimalust kasutamispiiranguid laiendada ning sõltuvalt muu hulgas määruse (EL) nr 2017/852 läbivaatamise tulemustest kooskõlas sama määruse artikliga 19, võib kaaluda hambaamalgaami tootmise, impordi ja ekspordi keelustamist.
 Seega toetab EL igati konventsiooniosaliste konverentsi kolmandal istungil sellise otsuse vastuvõtmist, mis on kooskõlas ELi õigustikuga. Liidu seisukoht on vajalik, sest pärast vastuvõtmist peavad konventsiooniosalised kavandatavat akti rakendama.
 4.Õiguslik alus
 4.1.Menetlusõiguslik alus
 4.1.1.Põhimõtted
 Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping“) artikli 218 lõikes 9 on sätestatud, et „[n]õukogu võtab komisjoni [...] ettepaneku põhjal vastu otsuse, millega [...] kehtestatakse lepingus sätestatud organis liidu nimel võetavad seisukohad, kui asjaomasel organil tuleb vastu võtta õigusliku toimega akte, välja arvatud õigusaktid, millega täiendatakse või muudetakse lepingu institutsioonilist raamistikku.“ Mõiste „õigusliku toimega aktid“ hõlmab akte, millel on õiguslikud tagajärjed asjaomase organi suhtes kehtiva rahvusvahelise õiguse normide alusel. Siia hulka kuuluvad ka sellised õiguslikud vahendid, mis ei ole rahvusvahelise õiguse kohaselt siduvad, aga mis „võivad mõjutada otsustavalt liidu seadusandja vastu võetud õigusaktide sisu“
 4
 .
 4.1.2.Kohaldamine käesoleval juhtumil
 Konventsiooniosaliste konverents on Minamata elavhõbedakonventsiooni kohaselt loodud organ.
 Otsus, mis tuleb konventsiooniosaliste konverentsi istungil vastu võtta, on õigusliku toimega akt. Kavandataval aktil on õiguslik toime, sest konventsiooniosalised võtavad meetmeid, et tagada selle rakendamine ja täitmine.
 Kavandatav õigusliku toimega akt ei täienda ega muuda konventsiooni institutsioonilist raamistikku. Seega on kavandatava otsuse menetlusõiguslik alus ELi toimimise lepingu artikli 218 lõige 9.
 4.2.Materiaalõiguslik alus
 4.2.1.Põhimõtted
 ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohase otsuse materiaalõiguslik alus sõltub eelkõige selle kavandatava akti eesmärgist ja sisust, mille kohta liidu nimel seisukoht võetakse. Kui kavandatava aktiga taotletakse kaht eesmärki või reguleeritakse kaht valdkonda ning üht neist võib pidada peamiseks, samas kui teine on pelgalt kõrvalise tähtsusega, peab ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohasel otsusel olema üksainus materiaalõiguslik alus, st peamise või ülekaaluka eesmärgi või valdkonna tõttu nõutav õiguslik alus.
 4.2.2.Kohaldamine käesoleval juhtumil
 Kavandatava akti eesmärk ja sisu on seotud keskkonnaga. Seega on kavandatava otsuse materiaalõiguslik alus ELi toimimise lepingu artikli 192 lõige 1.
 4.3.Järeldus
 Ettepanekus esitatud kavandatava otsuse õiguslik alus peaks seega olema Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 192 lõige 1 koostoimes artikli 218 lõikega 9.
 2019/0194 (NLE)
 Ettepanek:
 NÕUKOGU OTSUS,
 millega määratakse kindlaks seisukoht, mis võetakse Euroopa Liidu nimel Minamata elavhõbedakonventsiooni osaliste konverentsi kolmandal istungil seoses kavatsusega võtta vastu otsus, milles käsitletakse hambaamalgaami järkjärgulist kasutuselt kõrvaldamist ja konventsiooni A lisa muutmist.
 EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
 võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 192 lõiget 1 koostoimes artikli 218 lõikega 9,
 võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut
 ning arvestades järgmist:
 (1)Liit sõlmis Minamata elavhõbedakonventsiooni (edaspidi „konventsioon“)
 5
 vastavalt nõukogu otsusele 2017/939/EL
 6
 ja see jõustus 16. augustil 2017.
 (2)Vastavalt kodukorda käsitlevale otsusele MC-1/1, mis võeti vastu konventsiooniosaliste konverentsi esimesel istungil, peavad konventsiooniosalised tegema kõik selleks, et jõuda kõigis sisulistes küsimustes kokkuleppele konsensuse teel.
 (3)Konventsiooniosaliste konverentsi kolmandal istungil 25.–29. novembril 2019 on kavas võtta vastu otsus (edaspidi „kavandatav otsus“), milles käsitletakse hambaamalgaami järkjärgulist kasutuselt kõrvaldamist ja konventsiooni A lisa muutmist.
 (4)Kuna kavandataval otsusel on õiguslik toime, sest konventsiooniosalised peavad võtma meetmeid selle rakendamiseks riiklikul ja/või piirkondlikul tasandil, on asjakohane määrata konventsiooniosaliste konverentsil kindlaks liidu nimel võetav seisukoht.
 (5)Kavandatava otsusega nähakse ette keelata alates 2022. aastast sellise hambaamalgaami tootmine, import ja eksport, mida kasutatakse piimahammaste ning alla 15aastaste laste, rasedate ja rinnaga toitvate naiste hammaste raviks. Kavandatava otsusega nähakse ette laiendada seda keeldu alates 2025. aastast ka muuks otstarbeks kasutatava hambaamalgaami tootmise, impordi ja ekspordi suhtes, välja arvatud juhul, kui puuduvad alternatiivid ilma elavhõbedata toodanguks. Et kõnealune keeld konventsioonis sätestada, nähakse kavandatava otsusega ette muuta konventsiooni A lisa.
 (6)Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 2017/852 (elavhõbeda kohta)
 7
 artikli 10 lõike 2 kohaselt on liidus alates 1. juulist 2018 keelatud kasutada hambaamalgaami piimahammaste ning alla 15aastaste laste, rasedate ja rinnaga toitvate naiste hammaste raviks; kõnealuse määruse artiklis 19 on sätestatud, et komisjon esitab hiljemalt 30. juuniks 2020 Euroopa Parlamendile ja nõukogule hinnangu ja aruande hambaamalgaami järkjärgulise kasutuselt kõrvaldamise võimalikkuse kohta pikas perspektiivis, eelistatavalt 2030. aastaks.
 (7)Kavandatavat otsust tuleks seega toetada üksnes selles osas, milles käsitletakse sellise hambaamalgaami järkjärgulist kasutuselt kõrvaldamist, mida kasutatakse piimahammaste ning alla 15aastaste laste, rasedate ja rinnaga toitvate naiste hammaste ravis; Kuna liit peaks toetama konventsiooniosaliste konverentsil üksnes sellise otsuse vastuvõtmist, mis on kooskõlas liidu õigustikuga,
 ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
 Artikkel 1
 Konventsiooniosaliste konverentsi kolmandal istungil liidu nimel võetav seisukoht on toetada liidu õigustikuga kooskõlas oleva otsuse vastuvõtmist, milles käsitletakse hambaamalgaami järkjärgulist kasutuselt kõrvaldamist.
 Artikkel 2
 Käesolev otsus on adresseeritud komisjonile.
 Brüssel,
 Nõukogu nimel
 eesistuja
 (1)
 Nõukogu 11. mai 2017. aasta otsus (EL) 2017/939 Minamata elavhõbedakonventsiooni Euroopa Liidu nimel sõlmimise kohta (ELT L 142, 2.6.2017, lk 4).
 (2)
 20. juunil 2019 ratifitseerisid Minamata elavhõbedakonventsiooni kakskümmend kolm liikmesriiki, sealhulgas Austria, Belgia, Bulgaaria, Eesti, Horvaatia, Iirimaa, Leedu, Luksemburg, Läti, Madalmaad, Malta, Portugal, Prantsusmaa, Rootsi, Rumeenia, Saksamaa, Slovakkia, Sloveenia, Soome, Taani, Tšehhi Vabariik, Ungari ja Ühendkuningriik.
 (3)
 ELT L 137, 24.5.2017, lk 1.
 (4)
 Kohtuotsus, Euroopa Kohus, 7. oktoober 2014, Prantsusmaa vs. komisjon, C-399/12, ECLI: EU:C:2014:2258, punktid 61 ja 64;
 (5)
 Minamata elavhõbedakonventsiooni kinnitatud ärakiri on kättesaadav aadressil:
 https://treaties.un.org/doc/Treaties/2013/10/20131010%2011-16%20AM/CTC-XXVII-17.pdf
 (6)
 Nõukogu 11. mai 2017. aasta otsus (EL) 2017/939 Minamata elavhõbedakonventsiooni Euroopa Liidu nimel sõlmimise kohta (ELT L 142, 2.6.2017, lk 4).
 (7)
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. mai 2017. aasta määrus (EL) 2017/852 elavhõbeda kohta ja millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1102/2008 (ELT L 137, 24.5.2017, lk 1).


type: contracts

text:
 Avviż Legali Importanti
 |
 21997D0710(08)
 Official Journal L 182 , 10/07/1997 P. 0039 - 0039
 Deċiżjoni tal-Kumitat Konġunt taż-ŻEENru 9/97ta' l-14 ta' Marzu 1997li jemenda l-Anness XIII (Trasport) tal-Ftehim taż-ŻEEIL-KUMITAT KONĠUNT TAŻ-ŻEE,Wara li kkunsidra l-Ftehim dwar iż-Żona Ekonomika Europea, kif aġġustat mill-Protokoll li Jaġġusta l-Ftehim dwar iż-Żona Ekonomika Ewropea, minn hawn 'il quddiem imsejjaħ l-Ftehim, u b'mod partikolari l-Artikolu 98 tiegħu,Billi l-Anness XIII tal-Ftehim kien emendat mid-Deċiżjoni tal-Kumitat Konġunt taż-ŻEE Nru 80/96 tat-13 ta' Diċembru 1996 [1];Billi d-Direttiva tal-Kummissjoni 96/87/KE tat-13 ta' Diċembru 1996 li tadotta għall-progress tekniku d-Direttiva tal-Kunsill 96/49/KE dwar l-approssimazzjoni tal-liġijiet ta' l-Istati Membri dwar it-trasport ta' merkanzija perikoluża permezz ta' transport bil-ferrovija [2] għandha tkun inkluża fil-Ftehim,IDDEĊIEDA DAN LI ĠEJ:Artikolu 1Dan li ġej għandu jiżdied mal-punt 42b (id-Direttiva tal-Kunsill 96/49/KE) fl-Anness XIII tal-Ftehim:"kif emendat minn:- 396 L 0087: Id-Direttiva tal-Kummissjoni 96/87/KE tat-13 ta' Diċembru 1996 (ĠU L 335, ta' l-24.12.1996, p. 45).".Artikolu 2It-testi tad-Direttiva tal-Kummissjoni 96/87/KE fil-lingwa Islandiża u Norveġiża, li huma annessi mal-verżjonijiet tal-lingwi rispettivi ta' din id-Deċiżjoni, huma awtentiċi.Artikolu 3Din id-deċiżjoni għandha tidħol fis-seħħ fl-1 ta' April 1997, sakemm in-notifiki kollha taħt l-Artikolu 103(1) tal-Ftehim saru lill-Kumitat Konġunt taż-ŻEE.Artikolu 4Din id-Deċiżjoni għandha tkun ippubblikata fit-Taqsima taż-ŻEE ta', u fis-Suppliment taż-ŻEE ta', il-Ġurnal Uffiċjali tal-Komunitajiet Ewropej.Magħmul fi Brussel, fl-14 ta' Marzu 1997.Għall-Kumitat Konġunt taż-ŻEEIl-PresidentC. Day[1] ĠU L 100, tas-17.4.1997, p. 69.[2] ĠU L 335, ta' l-24.12.1996, p. 45.--------------------------------------------------


text:
 Важна правна забележка
 |
 22003D0161
 Официален вестник n° L 041 , 12/02/2004 стр. 0060 - 0061 специално чешко издание глава 11 том 08 стр. 498 - 499 специално испанско издание глава 11 том 08 стр. 498 - 499 специално унгарско издание глава 11 том 08 стр. 498 - 499 специално литвийско издание глава 11 том 08 стр. 498 - 499 LV.ES глава 11 том 08 стр. 498 - 499 MT.ES глава 11 том 08 стр. 498 - 499 PL.ES глава 11 том 08 стр. 498 - 499 SK.ES глава 11 том 08 стр. 498 - 499 специално словенско издание глава 11 том 08 стр. 498 - 499
 Решение No 161/2003 на Съвместния комитет на ЕИПот 7 ноември 2003 годиназа изменение на приложение XXI (Статистика) към Споразумението за ЕИПСЪВМЕСТНИЯТ КОМИТЕТ НА ЕИП,като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, изменено с Протокола за адаптиране на Споразумението за европейското икономическо пространство, по-нататък наричано "Споразумението", и по-специално член 98 от него,като има предвид, че:(1) Приложение XXI към Споразумението беше изменено с Решение No 136/2003 на Съвместния комитет на ЕИП от 26 септември 2003 г. [1].(2) Регламент (ЕО) No 68/2003 на Комисията от 16 януари 2003 г. относно използването на информация от източници, които не спадат към статистическите изследвания и сроковете за предоставянето на резултатите за наблюдението за структурата на земеделските стопанства през 2003 г. [2], трябва да бъде включен в Споразумението,РЕШИ:Член 1След точка 24а (Регламент (ЕО) No 959/93 на Съвета) от приложение XXI към Споразумението се създава следната точка:"24б. 32003 R 0068: Регламент (ЕО) No 68/2003 на Комисията от 16 януари 2003 г. относно използването на информация от източници, които не спадат към статистическите изследвания и сроковете за предоставянето на резултатите за наблюдението за структурата на земеделските стопанства през 2003 г. (ОВ L 12, 17.1.2003 г., стр. 5).За целите на настоящото споразумение разпоредбите на този регламент се четат със следната адаптация:а) следното се добавя в края на приложение I:"Исландия: | административни данни за идентифициране и регистриране на животни и използвана селскостопанска земя. Регистър за производствени субсидии. |Лихтенщайн: | Няма. |Норвегия: | Прилагане на държавни субсидии. Система за идентифициране на животни от рода на едрия рогат добитък."; |б) следното се добавя в края на приложение II:""Исландия | Декември 2003 г. до януари 2004 г. | 31.9.2004 |г. | Лихтенщайнаприл 2003 г. | 31.12.2004 |г. | Норвегияюни 2003 г. | 31.12.2004 г." |Член 2Текстовете на Регламент (ЕО) No 68/2003 на исландски и норвежки език, които предстои да бъдат публикувани в притурката за ЕИП в Официален вестник на Европейския съюз, са автентични.Член 3Настоящото решение влиза в сила на 8 ноември 2003 г., при условие че всички нотификации до Съвместния комитет на ЕИП в съответствие с член 103, параграф 1 от Споразумението са направени [***].Член 4Настоящото решение се публикува в раздела за ЕИП и в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз.Съставено в Брюксел на 7 ноември 2003 година.За Съвместния комитет на ЕИППредседателH. S. H. Prinz Nikolaus von Liechtenstein[1] ОВ L 331, 18.12.2003 г., стр. 74.[2] ОВ L 12, 17.1.2003 г., стр. 5.[***] Не са посочени конституционни изисквания.--------------------------------------------------