type: legislation

text:
 |
 52011PC0843
 Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om inrättande av ett partnerskapsinstrument för samarbete med tredjeländer /* KOM/2011/0843 slutlig - 2011/0411 (COD) */
 MOTIVERING
 1. BAKGRUND TILL FÖRSLAGET
 Detta förslag till partnerskapsinstrument
 ersätter finansieringsinstrumentet för samarbete med industrialiserade och
 andra höginkomstländer och territorier[1]
 (nedan kallat instrumentet för samarbete med industriländer), som trädde
 i kraft 2007 och som har varit EU:s främsta verktyg för samarbete med
 utvecklade länder. Instrumentet har erbjudit en effektiv verktygslåda som gett
 möjlighet till en mångsidig och lämplig respons för att bredda och fördjupa
 samarbetet med 17 länder (industrialiserade länder med höginkomstterritorier i
 Nordamerika, Asien-Stillahavsområdet och Gulfregionen). Det har nyligen
 utvidgats till att omfatta utvecklade länder genom antagandet av kommissionens
 förslag om ändring av instrumentet. Eftersom instrumentet löper ut i slutet av
 2013 behövs dock ett nytt finansieringsinstrument.
 Sedan förordningen för ovan nämnda instrument
 trädde i kraft har vi i synnerhet blivit vittne till framväxten av ekonomier
 som Indien, Kina och Brasilien, som nu spelar en allt viktigare roll inom
 internationell ekonomi och handel, i multilaterala forum (FN och G-20) och när
 det gäller att möta globala utmaningar. Utveckling och fattigdomsminskning är
 fortfarande en viktig fråga för dessa länder, men de är på väg att lämna
 statusen som utvecklingsländer. För att stödja sin egen ekonomiska återhämtning
 har EU ett strategiskt intresse av att stimulera trovärdiga insatser från dessa
 länder att på ett tillfredsställande sätt möta globala utmaningar såsom
 klimatförändringen.
 EU har också utvecklat avtal med bred bas med
 viktiga partner och framväxande ekonomier för att ta upp bilaterala frågor och
 frågor med en global dimension. Tillämpningen av dessa instrument (dvs.
 överenskommelser, deklarationer, handlingsplaner osv.) kräver ett särskilt
 finansieringsinstrument som ger EU möjlighet att främja sina intressen
 effektivt i hela världen och att hantera globala frågor när det behövs.
 Dessutom har ett stort antal faktorer gjort
 det nödvändigt med ett instrument som är anpassat till den nya situationen,
 till exempel utvecklingen av EU:s förbindelser med Ryssland, finanskrisen med
 åtföljande nya utmaningar för världsekonomin och den ekonomiska ordningen, det
 ökande ömsesidiga beroendet mellan EU och dess viktigaste partner, de förändrade
 handelsmönstren, det civila samhällets och företags- och handelsgemenskapernas
 växande roll både i EU och i partnerländer, som kräver en intensifiering av
 dialog, integration och utbyten. Det finns ett växande behov av att möta
 sociala utmaningar (det ojämna genomslaget för globaliseringens fördelar och de
 omfattande konsekvenserna av den ekonomiska nedgången för konsumtion, inkomster
 och nya arbetstillfällen), samt utmaningarna i samband med miljön och
 klimatförändringen. I detta sammanhang har det blivit nödvändigt att inrätta
 ett nytt instrument till följd av de framväxande ekonomiernas alltmer
 framträdande roll, bland annat när det gäller handel och samarbete mellan
 utvecklingsländer, behovet av att kombinera utvecklingsstöd, handelsinstrument,
 företagsdialog, infrastruktur- och teknikutveckling och investeringar för att
 stödja en smart tillväxt för alla, handelsintegration, utveckling av den
 privata sektorn, social sammanhållning samt reform- och moderniseringsprogram.
 I dagsläget har EU inget instrument som
 verkligen skulle göra det möjligt att samarbeta med framväxande ekonomier inom
 områden som har att göra med främjande av EU:s kärnintressen och gemensamma
 globala utmaningar (såsom klimatförändringen eller behovet att främja hållbar
 utveckling på alla nivåer).
 Även om instrumentet för samarbete med
 industriländer har utvidgats till att omfatta utvecklade länder genom
 antagandet den 1 december 2011 av kommissionens förslag om ändring av
 instrumentet har det en begränsat räckvidd.
 Det föreslagna partnerskapsinstrumentet är
 utformat för att komma förbi denna begränsning av EU:s möjligheter till ett så
 effektivt internationellt engagemang som möjligt. Instrumentet skulle fylla det
 tomrum som beskrivs ovan och bland annat ge EU möjlighet att driva frågor
 utanför utvecklingssamarbete med globala aktörer och dessutom att vid behov
 försvara EU:s centrala intressen globalt med vilket som helst av
 partnerländerna. Det skulle också kunna ligga till grund för nya förbindelser
 med de länder som inte längre omfattas av det bilaterala utvecklingsbiståndet.
 I synnerhet ska instrumentet syfta till
 följande:
 (a)
 Genomföra den internationella dimensionen av Europa
 2020-strategin genom att stödja EU:s partnerskapsstrategier för bilateralt,
 regionalt och interregionalt samarbete, genom att främja politisk dialog och
 utveckla gemensamma strategier och reaktioner på globala utmaningar såsom
 energitrygghet, klimatförändringen och miljön.
 (b)
 Förbättra marknadsåtkomsten och utveckla handel,
 investeringar och affärsmöjligheter för europeiska företag, särskilt små
 och medelstora företag, med hjälp av ekonomiska partnerskap och företags- och
 regleringssamarbete.
 (c)
 Arbeta för en bred förståelse av och synlighet för
 unionen och dess roll på världsscenen genom offentlig diplomati, utbildningssamarbete
 och akademiskt samarbete samt upplysningsverksamhet för att främja EU:s
 värderingar och intressen.
 Partnerskapsinstrumentet
 kommer därför att främja EU och gemensamma intressen
 och ge Europa 2020-strategin global räckvidd genom att agera effektivt och
 flexibelt i förhållande till samarbetsmål som definieras utifrån EU:s
 förbindelser med partnerländer och genom att ta upp globala utmaningar. Det
 kommer att ha en global räckvidd med särskild inriktning på strategiska partner
 och framväxande ekonomier. Ingen obligatorisk klassificering av utgifter som
 officiellt utvecklingsstöd kommer att användas, men en sådan klassificering bör
 förbli möjlig, särskilt för EU:s handelsrelaterade bistånd. Tilldelningen av
 medel för perioden 2014-2020 är 1 131 miljoner euro.
 Partnerskapsinstrumentet kommer att vara en
 integrerad del av hela den arkitektur för finansieringsinstrument för yttre
 åtgärder som kommer att byggas upp kring fyra huvudkapitel: ett politikbaserat
 kapitel som främst syftar till samarbete med partnerländer inom och utanför
 budgeten, ett som gäller arbete med övergripande prioriteringar och
 värderingar, mänskliga rättigheter och demokrati, ett om humanitärt bistånd och
 civilskydd och slutligen ett om krishantering och förebyggande av kriser.
 En av de viktigaste prioriteringarna för Europa 2020-strategin är att återställa en tillväxt som är förenlig med
 Europas vision för en framtid med låga koldioxidutsläpp och hållbara
 utvecklingsmål. Agendan tar hänsyn till att snabbväxande ekonomier med en
 växande medelklass kommer att spela en avgörande roll i att upprätthålla
 Europas export av varor och tjänster där EU har en konkurrensfördel. Den
 framtida klimatpolitiken (eller avsaknaden av en sådan politik) i Kina, Indien,
 Brasilien och Förenta staterna kommer t.ex. att ha stor inverkan såväl på
 framtida konkurrenskraft, FoU och forskningssamarbete i dessa regioner som på
 den internationella handeln. Det ligger i EU:s intresse att verka för maximal
 anpassning och samarbeta så mycket som möjligt. Partnerskapsinstrumentet bör
 fungera som ett starkt stöd för handelspolitiken[2],
 särskilt när det gäller strategiska ekonomiska partner. Stödet för de
 europeiska företagens marknadsåtkomst kommer att komplettera åtgärder som
 finansieras inom ramen för programmet för konkurrenskraft och små och
 medelstora företag.
 De framväxande ekonomierna spelar en allt
 viktigare roll som ansvariga partner vid hanteringen av globala utmaningar i
 skuggan av den pågående ekonomiska krisen. EU erkänner
 vikten av de framväxande ekonomiernas ökande ansvar i förhållande till de minst
 utvecklade länderna och andra utvecklingsländer. Kritiska
 områden som fattigdomsminskning, konkurrenskraft och liberalisering av
 handeln, miljön, klimatförändringen, energi, hållbar utveckling, anständigt
 arbete, inbegripet respekt för grundläggande arbetsnormer och dialogen mellan
 arbetsmarknadens parter, främjande av digital kompetens, digitala färdigheter
 och digital integration, pandemier, cybersäkerhet, terrorism och organiserad
 brottslighet, inbegripet piratkopiering, kan bara hanteras på internationell
 nivå. Mot bakgrund av den allt snabbare globaliseringen måste den interna
 agendan för att säkerställa hållbar tillväxt och sysselsättning i Europa och
 EU:s allmänna interna politik stödjas med lämpligt externt finansiellt bistånd.
 Denna yttre dimension av den interna politiken bör förbättra enhetligheten och
 samstämmigheten mellan EU:s yttre åtgärder, samtidigt som man undviker
 dubbelarbete och ökar effekterna.
 Partnerskapsinstrumentet kommer därför att
 prioritera stöd till andra områden inom EU:s utrikespolitik, såsom handel, och
 den yttre dimensionen av EU:s politik på områdena klimatförändring, miljö,
 energi, transport, sysselsättning och sociala frågor samt
 IKT. Integrationen av klimatet och klimatmålen kommer att vara särskilt
 relevant för partnerskapsinstrumentet när det gäller åtgärder för att främja
 politisk dialog med industriländer och tillväxtekonomier.
 Resurseffektiviteten kommer att vara avgörande
 för att upprätthålla en ekonomisk tillväxt som är hållbar i förhållande till
 miljöbegränsningarna. EU antar en strategi för resurseffektivitet som ett av
 flaggskeppsinitiativen inom ramen för Europa 2020-strategin. Detta kommer att
 påverka EU:s normer men kan bli verkligt effektivt endast om resurseffektiva metoder
 införs av alla större ekonomier. De framväxande ekonomierna har möjlighet att
 hoppa över de ohållbara mönster för konsumtion och produktion som de flesta
 EU-länder och andra avancerade ekonomier har gått igenom i samband med sin
 industrialisering, och det ligger i högsta grad i EU:s intresse att hjälpa dem
 göra det.
 De framväxande ekonomierna, särskilt Indien
 och Kina, har dock också mycket stora befolkningsgrupper som lever i total
 fattigdom och är beroende av friska ekosystem med rent vatten och produktiva
 hav och skogar för att överleva. Brasilien, Sydafrika, Indien och Kina har å
 sin sida en enorm biologisk mångfald. Dessa ekonomier formar också
 resursutnyttjandet i övriga utvecklingsländer, särskilt i de fattigare av
 dessa. Samarbete när det gäller att skydda ekosystem och förvalta dem på ett
 hållbart sätt ligger i både EU:s och dess partnerländers intresse.
 Det krävs dialog och praktiskt samarbete med
 de viktigaste globala energiproducenterna och -konsumenterna för att hantera
 utmaningarna med att säkra EU:s energitillgång, särskilt med tanke på att vi
 blir alltmer importberoende. Samtidigt ska en ny agenda som ger låga
 koldioxidutsläpp, en hållbar energipolitik, öppenhet och förutsägbarhet på de
 globala energimarknaderna och tekniskt samarbete främjas.
 Ett antal länder har inte längre behov av
 bilateralt utvecklingsbistånd utan söker istället nya samarbetsformer. För att
 förbli en strategisk partner inom teknik och innovation och ledande när det
 gäller globala standarder måste EU kunna upprätta partnerskap inom dessa
 områden som bygger på ett ömsesidigt intresse.
 Den yttre dimensionen av EU:s interna politik
 kommer därför att integreras helt i programplaneringen av
 partnerskapsinstrumentet. Inom sin begränsade finansieringsram kan instrumentet
 komplettera den yttre dimension av den interna politik som genomförs inom andra
 EU-program (såsom åtgärder inom Horisont 2020-ramprogrammet för forskning och
 innovation, programmet för konkurrenskraft för små och medelstora företag,
 inbegripet samarbetet om turism, EU-fonden för asyl och migration och fonden
 för inre säkerhet, samt Erasmus för alla-programmet) för att undvika
 dubbelarbete. Det kan också stödja andra områden inom EU:s utrikespolitik, till
 exempel handel. Under hela programplaneringsfasen, medan
 principerna för differentiering och koncentration integreras, kommer hänsyn att
 tas till samstämmigheten med och komplementariteten till andra geografiska
 instrument för yttre åtgärder.
 2. RESULTAT AV SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER
 OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR
 Europeiska
 kommissionen anordnade ett offentligt samråd om den framtida finansieringen av
 EU:s yttre åtgärder mellan den 26 november 2010 och den 31 november 2011.
 Processen byggde på ett onlinefrågeformulär som åtföljdes av ett
 bakgrundsdokument, ”Vilken finansiering av EU:s yttre åtgärder efter 2013?”,
 som utarbetats av kommissionen och Europeiska utrikestjänsten.
 Huvuddelen av deltagarna (ca 70 %)
 bekräftade att det ekonomiska stödet från EU gav ett betydande mervärde inom de
 politikområden som stöds av EU:s finansieringsinstrument för yttre åtgärder[3]. Många nämnde EU-mervärdet som
 den huvudsakliga drivkraften inför framtiden: de ansåg att EU bör utnyttja
 denna relativa fördel – som har samband med dess globala närvaro, breda sakkunskap,
 övernationella karaktär och roll som främjare av samordning – och
 stordriftsfördelarna.
 Nästan alla deltagare (92 %) stödde en
 mer differentierad strategi som kan anpassas till de stödmottagande ländernas
 situation, baserat på sunda kriterier och effektiv datainsamling, och som kan
 användas som ett sätt att öka verkningarna av EU:s finansieringsinstrument.
 Åsikterna gick isär när det gällde förenkling
 av instrumentet och balansen mellan geografiska och tematiska instrument. Många
 befarade att det minskade antalet tematiska EU-program skulle leda till en
 minskning av det sammanlagda belopp som finns tillgängligt för tematiska
 åtgärder och efterfrågade i stället en förenkling av reglerna för åtkomst till
 och genomförande av tematisk finansiering. Större geografisk flexibilitet för
 EU-instrumenten stöddes av en betydande majoritet av deltagarna som ett sätt
 att möte interregionala utmaningar.
 När de ombads prioritera olika områden av
 intresse nämnde de flesta berörda parter ”makroekonomisk och ekonomisk
 stabilitet”, ”ekonomisk tillväxt” och ”främjande av handel och investeringar”
 följt av ”energi”, ”resurseffektivitet och klimatförändring” och
 ”sysselsättning och sociala frågor (inbegripet tillväxt och anständigt
 arbete)”.
 En övervägande majoritet av deltagarna i
 enkäten höll också med om att den privata sektorn är den främsta drivkraften
 för ekonomisk utveckling och därmed i hög grad bidrar till en hållbar tillväxt.
 Därför förespråkade de ett ökat engagemang från EU med näringslivet som partner
 i EU och i tredjeländer för att i ökande grad involvera den privata sektorn –
 både ekonomiskt och i kunskapsinsamling – som drivkraft för hållbar utveckling.
 Många höll med om att gemensam
 programplanering och samfinansiering med medlemsstaterna skulle kunna göra EU:s
 yttre åtgärder mer verkningsfulla och samstämmiga, förenkla utbetalningen av
 bistånd och minska de totala transaktionskostnaderna.
 När det gäller
 resultatutvärderingen var enigheten stor om att en starkare inriktning på
 övervakning av verksamheter under genomförandet av projekt och program i
 kombination med fortsatt förenkling av reglerna för extern finansiering skulle
 vara effektivt för att säkerställa att EU:s yttre instrument har förväntad
 verkan.
 Många berörda
 parter var positiva till att intensifiera informations- och kommunikationsverksamheterna
 för att höja EU:s profil när det gäller extern finansiering, särskilt i
 stödmottagande länder. EU:s synlighet verkar dock förbättras mer av en effektiv
 politik, effektiva strategier och ökad närvaro i tredjeländer än av att mer satsas
 på kommunikation. Även tanken på att stärka EU:s samordnande roll bland andra
 givare och att säkra att genomförandepartner ser till att EU:s finansiering
 blir mer synlig fick ett starkt stöd.
 Innan detta förslag till
 partnerskapsinstrument överlämnades övervägde kommissionen fyra alternativ:
 avbryta instrument för samarbete med industriländer och territorier, inte göra
 några ändringar, ändra instrumentet för utvecklingssamarbete så att kostnader
 som inte har samband med officiellt utvecklingsbistånd blir tillåtna eller
 införa ett nytt instrument som bygger på instrumentet för samarbete med
 industriländer samt kommissionens förslag om ändring av förordningen för det
 instrumentet (nedan kallat ICI+).
 Efter en noggrann utvärdering bedömdes varken
 ett avbrytande av instrumentet eller att låta läget vara oförändrat vara
 politiskt rimliga lösningar. En begränsning till enbart åtgärder för
 fattigdomsminskning eller att behålla detta enda fokus för samarbete med
 framväxande ekonomier skulle på ett konstlat sätt begränsa EU:s yttre åtgärder
 och innebära att EU:s kärnintressen försummades.
 Alternativet att ändra instrumentet för
 utvecklingssamarbete så att kostnader som inte har samband med officiellt
 utvecklingsbistånd blir tillåtna skulle ha fördelen att säkerställa geografisk
 samstämmighet (ett instrument per land), men de svårigheter det skulle innebära
 att förvalta ett instrument med två vitt skilda mål betraktades som en påtaglig
 hämsko.
 Konsekvensbedömning
 Ekonomiska aspekter:
 Införande av ett nytt partnerskapsinstrument
 skulle ge EU nya möjligheter att främja sina företag (särskilt små och
 medelstora företag) och produkter. Det skulle kunna stödja EU-företagande i
 tredjeländer och ge EU incitament till konkurrenskraft och innovation som
 skulle komplettera de åtgärder som finansieras inom ramen för programmet för
 konkurrenskraft och små och medelstora företag och Horisont 2020 (forskning och
 innovation). Det skulle kunna stödja EU:s internationella handel och
 investeringar, vilket i sin tur skulle kunna underlätta utländska investeringar
 i EU. Det skulle också ha betydelse för handel och samarbete mellan
 utvecklingsländer genom att främja ansvarsfulla metoder för handel hos EU:s
 partner i tredjeländer, särskilt fattigare utvecklingsländer. Många
 samarbetsområden skulle kunna inbegripas, bland annat klimatförändringen,
 energi[4],
 miljön, anpassning av tekniska bestämmelser och standardisering, företags
 samhällsansvar, immateriella rättigheter, skydd av personuppgifter, bästa
 praxis för ekonomi, handel, investeringar, skatter, finansiella frågor och
 turism. Detta skulle kunna stärka EU:s ekonomiska säkerhet och skapa nya
 arbetstillfällen, vilket i slutänden skulle bidra till ekonomisk tillväxt. Det
 nya instrumentet skulle främja välutvecklade former av ekonomiskt samarbete
 mellan EU och partnerländerna. I detta sammanhang skulle instrumentet göra det
 möjligt för EU att se till att utformning och genomförande av politik och
 program tar tillräcklig hänsyn till miljö, hållbar energi, samhället,
 sysselsättning och andra välfärdsfrågor.
 Sociala aspekter:
 Genom att tillnärma EU:s och dess
 medlemsstaters finansieringsinstrument och genom att stödja gemensamma
 verksamheter med andra bilaterala och multilaterala givare skulle det nya
 instrumentet kunna ha stor inverkan på samhällsväven i framväxande ekonomier.
 Det skulle kunna stödja reformer av välfärdssystemen, nationell
 sysselsättningspolitik, nationell politik för kompetensutveckling och
 utbildning, program för kapacitetsuppbyggnad för forskning och innovation,
 utbildning samt åtgärder för att stärka de nationella skyddsnäten. Genom att
 skapa fler ”gröna” arbetstillfällen skulle det öka inkomsterna och stärka
 strategierna för social sammanhållning och fattigdomsminskning på nationell
 nivå. I detta avseende skulle instrumentet bidra till ett framgångsrikt
 genomförande av den internationella sociala dagordning som förespråkas av FN:s
 internationella arbetsorganisation och G8/G20.
 Miljö:
 EU:s partnerskap inom ramen för det nya
 instrumentet skulle syfta till att stimulera och stödja tillväxt och långsiktig
 miljömässig hållbarhet. I detta avseende förväntas det nya instrumentet spela
 en nyckelroll genom att stödja både EU:s och partnerländernas miljö- och
 klimatrelaterade åtgärder och politiska dialoger. Instrumentet skulle kunna stödja
 en företagsmodell med låga koldioxidutsläpp genom incitament för den europeiska
 privata sektorn. Genom att bygga på lyckade resultat från FN:s COP-16-konferens
 i Cancún om klimatförändringen skulle instrumentet kunna användas för att
 hjälpa EU-företag utveckla effektivare policyer med låga kostnader för att
 uppnå miljömål i partnerländerna. Det skulle dessutom hjälpa partnerländerna
 att dra full nytta av miljöfördelar, ekologiska fördelar och
 energieffektivitet. Det skulle främja övergången till en grön och
 resurseffektiv ekonomi. Den ökande efterfrågan på varor i framväxande ekonomier
 innebär att det finns behov av att främja utbyte av bästa praxis inom den
 privata sektorn och när det gäller att göra upphandlingspolitiken grönare.
 Instrumentet skulle kunna tillåta samarbete i syfte att få en bättre förståelse
 av de ekonomiska och sociala kostnaderna för förlust av biologisk mångfald och
 förstörelse av ekosystem i länder av global betydelse.
 3. FÖRSLAGETS RÄTTSLIGA ASPEKTER
 Vid de diskussioner som fördes av den
 lagstiftande myndigheten om kommissionens förslag om ändring av förordningen
 för finansieringsinstrumentet för samarbete med industriländer och andra
 höginkomstländer och territorier (KOM(2009) 197) och efter Lissabonfördragets
 ikraftträdande har en samsyn uppnåtts mellan de tre institutionerna om att
 använda artikel 207.2 och 209.1 i fördraget om Europeiska unionens
 funktionssätt för att genomföra verksamheter utanför utvecklingssamarbete i
 utvecklingsländer. För ”andra länder än utvecklingsländer”, används artikel
 212.2 i EUF-fördraget.
 Enligt överenskommelsen skulle därför det
 föreslagna partnerskapsinstrumentet bygga på en kombination av följande tre
 artiklar i EUF-fördraget: 212.2, 207.2 och 209.1.
 EU har många internationella överenskommelser med
 partnerländer i hela världen som vida
 överträffar vad de enskilda medlemsstaterna kan åstadkomma på egen hand och ger
 unionen inflytande inom alla områden som berörs av internationella
 förbindelser. Med 27 medlemsstater som verkar inom ramen för en gemensam
 politik och gemensamma strategier har EU den kritiska massa som behövs för att
 möta globala utmaningar. EU har också ett unikt utgångsläge när det gäller att
 främja sina normer och standarder och omvandla dem till globala standarder
 genom internationellt samarbete.
 Det föreslagna partnerskapsinstrumentet kommer att erbjuda
 ett större mervärde än det befintliga eftersom det innefattar Europa
 2020-strategin, som bygger på samarbete inriktat på grön tillväxt och i högre
 grad betonar EU:s intresse av samarbete med framväxande ekonomier och
 industriländer och har ett starkare fokus på att förbättra klimatet för
 företagande, investeringar, handel, forskning och innovation. Inom ramen för
 instrumentet bör en föregripande agenda av ömsesidigt intresse med partnerländerna
 utarbetas, med särskilt fokus på EU:s strategiska partner.
 Det
 nya partnerskapsinstrumentet skulle också innebära att EU bättre uppfyller sina
 åtaganden till tredjeländer med vilka det har ingått partnerskap och samarbets-
 eller ramavtal. Det skulle ge EU:s yttre politik trovärdighet och enhetlighet
 genom en koppling av EU:s värderingar och intressen till specifika
 samarbetsinsatser. Inom ramen för dessa överenskommelser skulle
 partnerskapsinstrumentet också kunna fungera som katalysator för gemensamma
 projekt mellan EU och medlemsstaterna, eftersom EU och medlemsstaterna är
 bundna av överenskommelserna. Slutligen skulle partnerskapsinstrumentet stödja
 EU:s regionalpolitik och bilaterala politik, parallellt med EU:s åtaganden i
 samband med regionala och internationella samarbetsprocesser och
 samarbetsorgan.
 EU:s ekonomiska samarbetsverksamhet, dialog
 med näringslivet och andra former av yttre ekonomiska åtgärder skulle kunna
 vara ett kraftfullt utrikespolitiskt verktyg. Det ekonomiska samarbetet skulle
 kunna bidra till att öka EU:s yttre synlighet och inflytande. Detta skulle i
 sin tur stödja Europas ambition att bli en viktig ekonomisk och politisk aktör
 på den internationella scenen, både bilateralt och i multilaterala organ som
 G-20.
 Vidare
 skulle gemensamma åtgärder mellan EU och medlemsstaterna kunna genomföras
 lättare och oftare och innovativa sätt att mobilisera resurser kunna förbättras
 med det nya partnerskapsinstrumentet jämfört med situationen i dag med
 instrumentet för samarbete med industriländer. Mer medel kommer att finns
 tillgängliga för samfinansieringsinsatser i samarbete med medlemsstaterna om
 bilateralt bistånd eller med finansinstitutioner eller finansmyndigheter.
 Fleråriga program skulle tillåta en mer strukturerad och integrerad verksamhet.
 Offentlig-privata partnerskap skulle bli lättare att uppnå, med flera berörda
 parter från det europeiska näringslivet. Även en blandning av bidrag och lån
 skulle kunna bli ett föredraget alternativ i tillämpliga fall.
 Val av regleringsform
 Kommissionen anser att en utökning av
 tillämpningsområdet för instrumentet för utvecklingssamarbete till åtgärder som
 inte har samband med utveckling skulle innebära en risk för motsättningar
 mellan olika mål och betydande fördröjningar av beslut och genomförande.
 Kommissionen rekommenderar att ett enda nytt, globalt instrument skapas med ett
 väldefinierat urval av verksamheter och fokus på att försvara EU:s
 kärnintressen och möta globala utmaningar. Kommissionen rekommenderar därför
 att ett nytt instrument föreslås.
 Det bästa alternativet ansågs vara att lägga
 fram ett förslag till ett nytt instrument. Det finns bred enighet om att bygga
 vidare på den befintliga uppsättningen finansieringsinstrument, även om hänsyn
 måste tas till de institutionella förändringar som har ägt rum på grund av
 Lissabonfördraget. Enligt detta alternativ skulle instrumentets aktuella
 struktur, som både berörda parter och EU:s medlemsstater anser är relevant och
 lämplig, förbli oförändrad. Ett nytt partnerskapsinstrument med global räckvidd
 och riktade mål kommer att bidra till en genomgripande anpassning av befintliga
 metoder för att utforma politik, planera program och uppnå resultat.
 4. BUDGETKONSEKVENSER
 De finansiella anslagen för genomförandet av
 partnerskapsinstrumentet under perioden 2014–2020 ska uppgå till 1 131
 miljoner euro i löpande priser. Denna summa är förenlig med rubrik 4 ”Europa i
 världen” i den föreslagna budgetramen för 2014–2020.
 För
 att i enlighet med EU:s mål för yttre åtgärder säkerställa förutsägbarheten i
 finansieringen av högre utbildning i tredjeländer, kommer medlen inom
 programmet ”Erasmus för alla” att tilldelas på grundval av två fleråriga anslag
 för fyra respektive tre år. Denna
 finansiering kommer att återspeglas i den fleråriga vägledande programplaneringen
 för partnerskapsinstrumentet, i linje
 med fastställda behov och prioriteringar hos länderna i fråga. Anslagen kan ses över om stora oförutsedda
 omständigheter eller betydande förändringar i de politiska förutsättningarna
 skulle komma att påverka EU:s utrikespolitiska prioriteringar. Vid användningen av dessa medel gäller
 bestämmelserna i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr [--] om
 inrättandet av ”Erasmus för alla”[5].
 5. ÖVRIGT
 Förenkling
 En av kommissionens prioriteringar i denna nya
 förordning är, liksom i andra program inom ramen för den fleråriga budgetramen,
 att förenkla regleringsmiljön och underlätta åtkomsten till EU-bistånd för
 partnerländer och partnerregioner, det civila samhällets organisationer osv. i
 den mån dessa eftersträvar denna förordnings mål.
 Den nya förordningen om ett partnerskapsinstrument skulle göra det
 möjligt att anta genomförandeåtgärder snabbare och därmed ge större utrymme för
 samarbete. Dessutom kommer ändringen av budgetförordningen, som är särskilt
 genomgripande när det gäller de särskilda bestämmelserna om yttre åtgärder, att
 göra det lättare för det civila samhällets organisationer och små och
 medelstora företag att delta i finansiering av program, t.ex. genom förenkling
 av regler, sänkta kostnader för deltagande och snabbare förfaranden för
 beviljande. Kommissionen har för avsikt att genomföra denna förordning med ett
 nytt, flexibelt förfarande i enlighet med den ändrade budgetförordningen.
 Genomförandebestämmelserna i Europaparlamentets och rådets förordning
 [--] om gemensamma regler och förfaranden för genomförande av unionens
 instrument för yttre åtgärder.
 2011/0411 (COD)
 Förslag till
 EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING
 om inrättande av ett partnerskapsinstrument
 för samarbete med tredjeländer
 EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA
 UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
 med beaktande av fördraget om Europeiska
 unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 207.2, 209.1 och 212.2,
 med beaktande av Europeiska kommissionens
 förslag,
 efter översändande av utkastet till
 lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,
 i enlighet med det ordinarie
 lagstiftningsförfarandet, och
 av följande skäl:
 (1)
 Denna förordning är ett av de instrument som direkt
 understödjer Europeiska unionens yttre politik. Det kommer att ersätta
 Europaparlamentets och rådets förordning nr 1934/2006 av den 21 december 2006
 om inrättande av ett finansieringsinstrument för samarbete med industriländer
 och andra höginkomstländer och territorier[6].
 (2)
 Under det senaste årtiondet har gemenskapen
 konsekvent stärkt sina bilaterala förbindelser med ett stort antal
 industriländer och andra höginkomstländer och höginkomstterritorier i olika
 delar av världen, främst i Nordamerika, Östasien och Australasien, men även i
 Sydostasien och Gulfregionen.
 (3)
 Sedan 2007 har unionen dessutom stärkt och
 fördjupat sitt samarbete och partnerskap med utvecklings- och övergångsländer i
 Asien, Centralasien och Latinamerika och med Irak, Iran, Jemen och Sydafrika
 enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1905/2006 av den 18
 december 2006 om upprättande av ett finansieringsinstrument för
 utvecklingssamarbete.
 (4)
 Samarbetet inom ramen för de geografiska program
 med utvecklingsländer, territorier och regioner som fastställs genom
 instrumentet för utvecklingssamarbete är begränsat till finansiering av
 åtgärder som utformats för att uppfylla de kriterier för offentligt
 utvecklingsbistånd som fastställts av OECD:s kommitté för utvecklingsbistånd.
 (5)
 Förberedande åtgärder såsom dialog med
 näringslivet, främjande av handel och forskningsutbyten genomfördes för att
 stärka och fördjupa samarbetet inom områden utanför tillämpningsområdet för
 instrumentet för utvecklingssamarbete med Indien och Kina och med
 medelinkomstgruppen av länder i Asien och Latinamerika.
 (6)
 Vidare har unionen stärkt sina bilaterala
 förbindelser med andra utvecklingsländer med medelinkomster i Asien och
 Latinamerika vars betydelse är på väg att öka genom att utöka
 samarbetspartnerskapet och den politiska dialogen till områden och ämnen
 utanför utvecklingssamarbete. Även när det gäller Ryssland har förbindelserna
 utvecklats, bland annat genom partnerskapet EU–Ryssland för modernisering,
 vilket sätter fokus på Rysslands betydelse som strategisk partner för EU, både
 för bilaterala förbindelser och för internationella frågor.
 (7)
 Det ligger i unionens
 intresse att fördjupa sina förbindelser med partner som
 spelar en allt viktigare roll i den internationella ekonomin och handeln, inom
 handel och samarbete mellan utvecklingsländer, i multilaterala forum
 (inbegripet finansministrarna och centralbankscheferna i G-20), i global
 styrning och i hantering av globala utmaningar. EU behöver bygga upp
 heltäckande partnerskap med nya aktörer på den internationella arenan för att
 kunna främja en stabil internationell ordning för alla, eftersträva globala
 kollektiva nyttigheter, försvara unionens kärnintressen och öka kunskapen om
 unionen i dessa länder.
 (8)
 EU behöver ett finansiellt instrument med global
 täckning som tillåter finansiering av åtgärder som kanske inte kan betraktas
 som officiellt utvecklingsbistånd men som är av stor betydelse för att fördjupa
 och befästa EU:s förbindelser med de berörda partnerländerna, särskilt genom
 politisk dialog och utveckling av partnerskapet.
 (9)
 Trots den särskilda inriktningen på globala aktörer
 bör denna förordning ha hela världen som tillämpningsområde för att möjliggöra
 samarbetsåtgärder med utvecklingsländer där
 unionen har betydande intressen i enlighet med denna förordnings mål.
 (10)
 I Europa 2020-strategin[7] tar unionen upp sitt fortsatta
 åtagande att främja sin interna och yttre politik med smart och hållbar
 tillväxt för alla som sammanför de tre pelarna: ekonomi, samhälle och miljö.
 (11)
 Unionens åtagande gentemot sina partner i hela
 världen är att främja anständigt arbete för alla, parallellt med ratificering
 och effektiv tillämpning av internationellt erkända arbetsnormer och
 multilaterala miljööverenskommelser.
 (12)
 Särskilt bekämpning av klimatförändringen erkänns
 som en av de stora utmaningar unionen står inför och ett område där
 internationella åtgärder krävs utan dröjsmål. I enlighet med den avsikt som
 redovisas i kommissionens meddelande En budget för Europa 2020[8] att öka den klimatrelaterade
 andelen av EU:s budget till minst 20 % bör denna förordning bidra till det
 målet.
 (13)
 Unionen har som åtagande att bidra till att
 uppfylla de globala 2020-målen för biologisk mångfald och den tillhörande
 strategin för resursmobilisering.
 (14)
 Enligt denna förordning ska EU stödja genomförandet
 av Europa 2020-strategin, särskilt de mål som gäller klimatförändringen,
 övergången till en grönare ekonomi och resurseffektivitet, handel och
 investeringar, samarbete med tredjeländer om företagande och tillsyn och
 främjande av offentlig diplomati, samarbete inom utbildningsområdet/det
 akademiska området och upplysningsverksamhet.
 (15)
 Främjande av
 mångsidiga samarbets- och partnerskapsinitiativ inom ett
 enda instrument bör dessutom leda till stordriftsfördelar, synergieffekter,
 ökad effektivitet, bättre integration av beslutsfattande och ledning och ökad
 synlighet för EU:s yttre åtgärder.
 (16)
 För att uppnå denna förordnings mål krävs ett mångsidigt och flexibelt tillvägagångssätt som
 innebär att modeller utvecklas för samarbete med viktiga partnerländer där
 hänsyn tas till deras ekonomiska, sociala och politiska sammanhang och
 även till EU:s särskilda intressen, politiska prioriteringar och strategier,
 samtidigt som kapaciteten behålls att ingripa överallt i världen närhelst så
 krävs.
 (17)
 Unionen bör, på ett flexibelt sätt och i god
 tid, kunna bemöta nya och/eller oförutsedda behov för att uppfylla sitt
 åtagande att på ett effektivare sätt främja sina intressen i sina förbindelser
 med tredjeländer, genom att anta särskilda åtgärder som inte omfattas av de
 fleråriga vägledande programmen.
 (18)
 Eftersom målen för denna förordning inte i
 tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför, på grund
 av åtgärdens omfattning, bättre kan uppnås på unionsnivå, kan unionen vidta
 åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen och proportionalitetsprincipen
 i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med
 proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad
 som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.
 (19)
 I syfte att anpassa denna förordnings
 tillämpningsområde till den snabba utvecklingen i tredjeländer bör befogenheten
 att anta akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens
 funktionssätt delegeras till kommissionen med avseende på de samarbetsområden
 som omfattas av partnerskapsinstrumentet som anges i bilagan. Det är av
 särskild betydelse att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt
 förberedande arbete, inklusive på expertnivå. Kommissionen bör, då den
 förbereder och utarbetar delegerade akter, se till att information och
 relevanta handlingar översänds samtidigt till Europaparlamentet och rådet och
 att detta sker så snabbt som möjligt och på lämpligt sätt.
 (20)
 I syfte att säkerställa enhetliga villkor för
 genomförandet av denna förordning bör kommissionen tilldelas
 genomförandebefogenheter. Genomförandebefogenheterna bör utövas i enlighet med
 Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 av den 16
 februari 2011 om fastställande av allmänna regler och principer för
 medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av sina
 genomförandebefogenheter[9].
 Med beaktande av dessa genomförandeakters karaktär, särskilt deras
 policyinriktning eller deras ekonomiska konsekvenser, bör
 granskningsförfarandet i princip tillämpas vid antagandet av dem, utom när det
 gäller finansiellt småskaliga tekniska genomförandeåtgärder.
 (21)
 Gemensamma bestämmelser och förfaranden för
 genomförandet av unionens instrument för yttre åtgärder fastställs i
 Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr .../... av den ..., (nedan kallad gemensamma
 genomförandeförordningen).
 (22)
 Hur den europeiska avdelningen för yttre åtgärder
 (Europeiska utrikestjänsten) ska organiseras och arbeta anges i rådets beslut
 2010/427/EU.
 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
 Artikel 1
 Syfte och mål
 (1)
 Genom denna förordning inrättas ett
 partnerskapsinstrument för samarbete med tredjeländer för att främja EU:s och ömsesidiga
 intressen. Partnerskapsinstrumentet ska stödja åtgärder som på ett effektivt
 och flexibelt sätt hanterar mål som följer av EU:s bilaterala, regionala eller
 multilaterala förbindelser med tredjeländer och möta globala utmaningar.
 (2)
 Åtgärder som finansieras enligt detta instrument
 ska avspegla följande EU-mål:
 (a)
 Genomföra den internationella dimensionen av Europa
 2020-strategin genom att stödja EU:s partnerskapsstrategier för bilateralt,
 regionalt och interregionalt samarbete, genom att främja politisk dialog och
 utveckla gemensamma strategier och reaktioner på globala utmaningar såsom
 energitrygghet, klimatförändringen och miljön. Detta mål ska mätas genom
 upptaget av politik och mål enligt Europa 2020 i viktiga partnerländer.
 (b)
 Förbättra marknadsåtkomsten och utveckla handel,
 investeringar och affärsmöjligheter för europeiska företag med hjälp av
 ekonomiska partnerskap och företags- och regleringssamarbete. Detta mål ska
 mätas genom EU:s andel i utrikeshandeln med viktiga partnerländer och genom
 handels- och investeringsflöden till partnerländer på vilka åtgärder och
 program enligt denna förordning är särskilt riktade.
 (c)
 Arbeta för en bred förståelse av och synlighet för
 unionen och dess roll på världsscenen genom offentlig diplomati,
 utbildningssamarbete och akademiskt samarbete samt upplysningsverksamhet för
 att främja EU:s värderingar och intressen. Detta mål ska bland annat mätas med
 opinionsundersökningar och utvärderingar.
 Artikel 2
 Tillämpningsområde
 (1)
 Alla tredjeländer, regioner och territorier kan komma
 ifråga för samarbete enligt denna förordning.
 (2)
 Denna förordning ska dock i första hand stödja
 samarbetsåtgärder med utvecklade länder och utvecklingsländer som spelar en
 allt viktigare roll i den internationella ekonomin och handeln, i multilaterala
 forum, i global styrning och när det gäller att möta globala utmaningar och där
 EU har betydande intressen.
 Artikel 3
 Allmänna principer
 (1)
 Europeiska unionen grundar sig på principer som
 frihet, demokrati, respekt för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande
 friheterna samt rättsstatsprincipen och strävar efter att främja engagemang för
 dessa principer i partnerländerna genom dialog och samarbete.
 (2)
 För att förstärka verkan av unionens stöd ska en
 differentierad och flexibel strategi för
 utformningen av samarbetet med partnerländerna följas när så är lämpligt för
 att beakta deras ekonomiska, sociala
 och politiska sammanhang samt unionens specifika intressen, politiska
 prioriteringar och strategier.
 (3)
 Inom sina respektive behörighetsområden ska unionen
 och medlemsstaterna främja en multilateral metod avseende globala utmaningar
 samt främja samarbete med internationella eller regionala organisationer och
 organ, inbegripet internationella finansinstitut, FN:s organ, fonder och
 program, OECD, finansministrarna och centralbankscheferna i G20 samt andra
 bilaterala givare.
 (4)
 Vid genomförandet av denna förordning ska unionen
 sträva efter att säkerställa samstämmigheten
 och enhetligheten med andra områden för yttre åtgärder, särskilt
 instrumentet för utvecklingssamarbete för utvecklingsländer och med annan relevant unionspolitik, genom
 utformningen av politiken, vid den strategiska planeringen och vid
 genomförandet av åtgärder.
 (5)
 Åtgärder som finansieras enligt denna förordning
 ska i tillämpliga fall bygga på den samarbetspolitik som gäller för instrument
 såsom överenskommelser, deklarationer och handlingsplaner som är gemensamma för
 EU och berörda tredjeländer och regioner, samt på EU:s särskilda intressen,
 politiska prioriteringar och strategier.
 (6)
 EU-stöd enligt denna förordning ska genomföras i
 enlighet med den gemensamma genomförandeförordningen.
 Artikel 4
 Samarbetsområden
 De samarbetsområden som ska omfattas av
 EU-bistånd enligt denna förordning förtecknas i bilagan. Kommissionen ska ha
 befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 7 för att ändra
 eller komplettera bilagan.
 Artikel 5
 Programplanering och vägledande tilldelning av medel
 (1)
 Fleråriga vägledande program ska antas av
 kommissionen i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 15.3
 i den gemensamma genomförandeförordningen. Detta förfarande ska också gälla mer
 omfattande översyner som leder till betydande ändringar av strategin eller
 programplaneringen.
 (2)
 De fleråriga vägledande programmen ska ange
 unionens strategi och/eller ömsesidiga intressen och prioriteringar, särskilda
 mål och förväntade resultat. För länder eller regioner för vilka ett gemensamt
 ramdokument med en heltäckande EU-strategi har fastställts ska de fleråriga
 vägledande programmen bygga på detta dokument.
 (3)
 De fleråriga vägledande programmen ska
 även ange de prioriterade områden som valts ut för EU-finansiering och
 den vägledande tilldelningen av medel, både totalt, per prioriterat områden och
 per partnerland eller grupp av partnerländer för den berörda perioden, inbegripet
 deltagande i globala initiativ; dessa belopp får i tillämpliga fall uttryckas
 som intervall.
 (4)
 De fleråriga vägledande programmen ska vid behov
 anpassas med hänsyn till halvtidsutvärderingar och särskilda översyner av de
 referensdokument programmen grundar sig på.
 (5)
 En reserv för outnyttjade anslag får fastställas i
 de fleråriga vägledande programmen. Fördelningen av dessa medel ska beslutas i
 enlighet med den gemensamma genomförandeförordningen.
 (6)
 Det granskningsförfarande som avses punkt 1 ska
 inte tillämpas för mindre betydande ändringar av fleråriga vägledande program
 såsom tekniska ändringar, omfördelning av medel inom tilldelningarna per
 prioriterat område eller ökning eller minskning av den inledande totala
 tilldelningen med mindre än 20 %, förutsatt att sådana ändringar inte
 påverkar de prioriterade områden och mål som fastställs i de fleråriga
 vägledande programmen. Sådana ändringar ska inom en månad meddelas
 Europaparlamentet och rådet.
 (7)
 Förfarandet enligt artikel 15.4 i den gemensamma
 genomförandeförordningen kan tillämpas för ändring av fleråriga vägledande
 program när en snabb respons från unionen krävs.
 Artikel 6
 Kommitté
 Kommissionen ska biträdas av
 partnerskapsinstrumentkommittén. Denna kommitté ska vara en kommitté i den
 mening som avses i förordning (EU) nr 182/2011.
 Artikel 7
 Delegeringens utövande
 (1)
 Den befogenhet att anta delegerade akter som avses
 i artikel 4 ska ges till kommissionen för den period som denna förordning är i
 kraft.
 (2)
 Delegeringen av befogenhet får när som helst
 återkallas av Europaparlamentet eller rådet. Ett beslut om återkallelse innebär
 att delegeringen av den befogenhet som anges i beslutet upphör att gälla.
 Beslutet får verkan dagen efter det att det offentliggörs i Europeiska
 unionens officiella tidning, eller vid ett senare i beslutet angivet datum.
 Det påverkar inte giltigheten av delegerade akter som redan har trätt i kraft.
 (3)
 Så snart kommissionen antar en delegerad akt ska
 den samtidigt delge Europaparlamentet och rådet denna.
 (4)
 En delegerad akt ska träda i kraft endast om varken
 Europaparlamentet eller rådet har gjort invändningar mot den delegerade akten
 inom en period av två månader från den dag då akten delgavs Europaparlamentet
 och rådet, eller om både Europaparlamentet och rådet, före utgången av den
 perioden, har underrättat kommissionen om att de inte kommer att invända. Denna
 period ska förlängas med två månader på Europaparlamentets eller rådets
 initiativ.
 Artikel 8
 Finansiellt referensbelopp
 1. Det finansiella
 referensbeloppet för genomförande av denna förordning under perioden 2014–2020
 är 1 131 000 000 euro. De årliga anslagen ska beslutas av
 budgetmyndigheten som en del av det årliga budgetförfarandet inom de gränser
 som fastställs i den fleråriga budgetramen.
 2. Såsom anges i artikel 13.2 i
 förordningen om Erasmus för alla, ska ett preliminärt belopp på
 1 812 100 000 euro från de olika instrumenten för yttre förbindelser (instrumentet
 för utvecklingssamarbete, det europeiska grannskapsinstrumentet, instrumentet
 för stöd inför anslutningen, partnerskapsinstrumentet samt Europeiska
 utvecklingsfonden) för att främja den internationella dimensionen och framför
 allt inom den högre utbildningen, anslås till insatser inom rörlighet i
 utbildningssyfte till eller från tredjeländer och till samarbete och politisk dialog
 med myndigheter/institutioner/organisationer från dessa länder. Bestämmelserna
 i förordningen om Erasmus för alla ska gälla för användningen av dessa medel.
 Medlen kommer att bli tillgängliga endast på
 grundval av två fleråriga anslag för de fyra första åren respektive de tre
 återstående åren. Denna finansiering kommer att återspeglas i den fleråriga
 vägledande programplaneringen för dessa instrument, i linje med fastställda
 behov och prioriteringar hos länderna i fråga. Anslagen kan ses över om stora oförutsedda
 omständigheter eller betydande förändringar i de politiska förutsättningarna
 skulle komma att påverka EU:s utrikespolitiska prioriteringar.
 Artikel 9
 Europeiska utrikestjänsten
 Denna förordning ska tillämpas i
 överensstämmelse med rådets beslut 2010/427/EU om hur den europeiska
 avdelningen för yttre åtgärder (Europeiska utrikestjänsten) ska organiseras och
 arbeta.
 Artikel 10
 Ikraftträdande
 1.
 Denna förordning träder i kraft den tredje
 dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella
 tidning. Den ska tillämpas från och med den 1 januari 2014.
 2.
 Denna förordning är till alla delar bindande och
 direkt tillämplig i alla medlemsstater.
 Utfärdad i Bryssel
 På Europaparlamentets vägnar På
 rådets vägnar
 Ordförande Ordförande
 BILAGA
 SAMARBETSOMRÅDEN
 SOM OMFATTAS AV PARTNERSKAPSINSTRUMENTET
 För att stödja de mål som anges i artikel 1
 får EU-bistånd omfatta bland annat följande samarbetsområden:
 (a) Stöd
 till särskilda insatser, bland annat forskning, studier, pilotprojekt eller
 gemensamma projekt som är avsedda att på ett effektivt och flexibelt sätt
 uppfylla de samarbetsmål som uppkommer genom EU:s förbindelser med berörda
 tredjeländer.
 (b) Främjande av samarbete, partnerskap
 och gemensamma företag mellan ekonomiska, sociala, kulturella, statliga och
 vetenskapliga aktörer i unionen och tredjeländer.
 (c) Underlättande (och stöd) för
 handelsförbindelser och handelsintegration, inbegripet mellan
 utvecklingsländer, samt stöd till unionens investeringsflöden och ekonomiska
 partnerskap, med fokus på små och medelstora företag.
 (d) Främjande av politisk dialog och
 sektordialog inom EU och med aktörer utanför EU inom politik, ekonomi,
 reglering, miljö, samhälle, forskning och kultur och icke-statliga
 organisationer.
 (e) Främjande av upplysningsverksamhet,
 intellektuella utbyten och en ökad interkulturell dialog.
 (f) Främjande av initiativ och åtgärder
 av intresse för unionen eller av ömsesidigt intresse inom områden som
 klimatförändringen, miljön, bland annat biologisk mångfald, resurseffektivitet,
 råvaror, energi, transport, vetenskap, forskning och innovation, sysselsättning
 och socialpolitik, hållbar utveckling, inbegripet främjande av anständigt
 arbete, företagens samhällsansvar, handel och samarbete mellan
 utvecklingsländer, utbildning, kultur, turism, informations- och
 kommunikationsteknik, hälsa, rättssystemet, tullar, skatter, ekonomi, statistik
 och alla andra områden som rör EU:s särskilda intressen eller gemensamma
 intressen för EU och tredjeländer.
 (g) Förbättrande av medvetenheten om och
 förståelsen för Europeiska unionen och av dess synlighet i partnerländerna.
 FINANSIERINGSÖVERSIKT FÖR RÄTTSAKT
 1. GRUNDLÄGGANDE UPPGIFTER OM FÖRSLAGET
 ELLER INITIATIVET
 1.1. Förslagets eller initiativets beteckning
 1.2. Berörda politikområden i den verksamhetsbaserade
 förvaltningen och budgeteringen
 1.3. Typ av förslag eller initiativ
 1.4. Mål
 1.5. Motivering till förslaget eller initiativet
 1.6. Tid under vilken åtgärden kommer att pågå respektive
 påverka resursanvändningen
 1.7. Planerad metod för genomförandet
 2. FÖRVALTNING
 2.1. Bestämmelser om uppföljning och rapportering
 2.2. Förvaltnings- och kontrollsystem
 2.3. Åtgärder för att förebygga bedrägeri och
 oegentligheter/oriktigheter
 3. BERÄKNADE BUDGETKONSEKVENSER AV
 FÖRSLAGET ELLER INITIATIVET
 3.1. Berörda rubriker i den fleråriga budgetramen och
 budgetrubriker i den årliga budgetens utgiftsdel
 3.2. Beräknad inverkan på utgifterna
 3.2.1. Sammanfattning av
 den beräknade inverkan på utgifterna
 3.2.2. Beräknad inverkan på
 driftsanslagen
 3.2.3. Beräknad inverkan på
 de administrativa anslagen
 3.2.4. Förenlighet med den
 gällande fleråriga budgetramen
 3.2.5. Bidrag från tredje
 part
 3.3. Beräknad inverkan på inkomsterna
 FINANSIERINGSÖVERSIKT
 FÖR RÄTTSAKT
 1. GRUNDLÄGGANDE UPPGIFTER OM FÖRSLAGET
 ELLER INITIATIVET
 1.1. Förslagets eller initiativets
 beteckning
 Förslag till Europaparlamentets och rådets
 förordning (EG) nr ...... om inrättande av ett partnerskapsinstrument för samarbete med
 tredjeländer
 1.2. Berörda politikområden i den
 verksamhetsbaserade förvaltningen och budgeteringen[10]
 Rubrik
 19: Yttre förbindelser
 Verksamhet 19 05: Förbindelser och samarbete
 med industrialiserade tredjeländer.
 Rubriken
 på detta budgetkapitel 19 05 motsvarar den aktuella strukturen för finansieringsinstrumenten
 2007–2013. Det föreslås att samma verksamhet 19 05 behålls men att
 rubriken på detta kapitel för perioden 2014–2020 ändras på följande sätt:
 19 05: Samarbete med tredjeländer
 inom ramen för partnerskapsinstrumentet
 1.3. Typ av förslag eller
 initiativ
 x Ny åtgärd
 ̈ Ny åtgärd efter ett
 pilotprojekt/en förberedande åtgärd[11]
 ̈ Befintlig åtgärd vars genomförande
 förlängs i tiden
 ̈ Tidigare åtgärd som omformas
 till eller ersätts av en ny
 1.4. Mål
 1.4.1. Fleråriga strategiska mål för
 kommissionen som förslaget eller initiativet är avsett att bidra till
 Detta
 finansieringsinstrument syftar till att stödja följande strategiska mål som i
 enlighet med kommissionens meddelande ”En budget för Europa 2020 – del II”, av
 den 29 juni 2011 (KOM(2011) 500 – En budget för Europa 2020 – del II. Avsnittet
 ”Yttre åtgärder”, s. 42):
 ”Planering av EU-politik som ger underlag för att möta stora globala utmaningar som att
 bekämpa klimatförändringen, motverka förlusten av biologisk mångfald och skydda
 globala kollektiva nyttigheter och resurser bör stärkas ytterligare.
 Kommissionen föreslår att en föregripande agenda utarbetas för EU:s intressen
 och gemensamma intressen med tredjeländer, med särskilt fokus på strategiska
 partner.
 1.4.2. Specifika mål och verksamheter
 inom den verksamhetsbaserade förvaltningen och budgeteringen som berörs
 Inom ramen för verksamhet 19 05 kommer följande tre
 särskilda mål att eftersträvas:
 1) Genomföra den internationella dimensionen av Europa
 2020-strategin genom att stödja EU:s partnerskapsstrategier för bilateralt,
 regionalt och interregionalt samarbete, genom att främja politisk dialog och
 utveckla gemensamma strategier och reaktioner på globala utmaningar.
 2)
 Förbättra marknadsåtkomsten och utveckla handel, investeringar och affärsmöjligheter
 för europeiska företag med hjälp av ekonomiska partnerskap och företags-
 och regleringssamarbete.
 3)
 En starkare europeisk närvaro i den globala ekonomin och en förstärkning av
 Europas roll på den globala scenen genom stöd till offentlig diplomati,
 utbildningssamarbete/akademiskt samarbete och upplysningsverksamhet och nätverk
 för att främja EU:s värderingar och intressen.
 Berörda verksamheter enligt den verksamhetsbaserade förvaltningen och
 budgeteringen
 Aktivitet 19 05 ska ges en ny
 rubrik enligt följande: Samarbete med tredjeländer inom ramen för
 partnerskapsinstrumentet
 1.4.3. Verkan eller resultat som
 förväntas
 Alla innovativa partnerskapsinstrument skulle göra
 det möjligt för EU att främja sin politik globalt.
 Inverkan på EU:s ekonomi och ekonomiska dialog med partnerländer
 Ett nytt partnerskapsinstrument skulle ge EU nya möjligheter att främja
 sina företag (särskilt små och medelstora företag) och produkter. Det skulle
 skapa ekonomiska möjligheter att stödja EU-företagande i tredjeländer, ge EU
 incitament till konkurrenskraft och innovation på ett sätt som skulle
 komplettera de åtgärder som finansieras inom ramen för programmet för
 konkurrenskraft och små och medelstora företag och Horisont 2020 (forskning och
 innovation) och stödja EU:s internationella handel och investeringar, vilket i
 sin tur skulle kunna underlätta utländska investeringar i EU. Många
 samarbetsområden skulle kunna inbegripas, bland annat klimatförändringen,
 miljön, anpassning av tekniska bestämmelser och standardisering, företags
 samhällsansvar, immateriella rättigheter, skydd av personuppgifter, bästa
 praxis inom ekonomi, handel, skatter och finansiella frågor samt handel och
 samarbete mellan utvecklingsländer. Därmed skulle EU:s ekonomiska säkerhet
 stärkas och nya arbetstillfällen eventuellt kunna skapas, vilket i slutänden
 skulle bidra till ekonomisk tillväxt.
 Detta instrument skulle kunna stärka EU:s handelsförbindelser med
 partnerländer som har en positiv inverkan på EU:s betalningsbalans, ekonomi och
 handelsförbindelser med resten av världen och samtidigt vara förenligt med
 principerna för marknadsåtkomst/en öppen marknad. I sig skulle instrumentet
 även bidra till att minska risken för protektionism samt stödja internationell
 konkurrenskraft och den pågående globaliseringsprocessen, samtidigt som det
 säkerställer att alla länder gynnas, i enlighet med Europa 2020-strategins
 principer.
 Det nya partnerskapsinstrumentet skulle också bidra till att stödja
 EU:s konkurrenskraft genom målinriktad utveckling av mänskliga resurser:
 tillgången till högutbildade arbetstagare och deras kapacitet för innovation
 och vetenskaplig och teknisk utveckling är en förutsättning för ekonomiskt
 välstånd.
 Ekonomiska konsekvenser för partnerländer
 Det nya instrumentet skulle kunna främja välutvecklade former av
 ekonomiskt samarbete mellan EU och partnerländer. I detta sammanhang skulle det
 bli möjligt för EU att se till att miljö, hållbar energi, samhällsansvar,
 sysselsättning och andra välfärdsvärderingar beaktas i tillräcklig grad vid
 utformning och genomförande av politiska program.
 Ökade investeringar från EU-företag skulle även bidra till ekonomisk
 tillväxt i värdlandet. Åtgärder som syftar till att främja företagens sociala
 ansvar kommer att leda till skärpta sociala bestämmelser, arbetsnormer och
 miljöregler och en effektivare tillämpning av dessa i partnerlandet.
 Genom att bidra med tekniskt bistånd skulle instrumentet kunna
 identifiera hållbara vägar för budgetkonsolidering av tillväxt och därigenom
 hjälpa länder att få kontroll över sin ekonomi. Instrumentet skulle också kunna
 förbättra förvaltningseffektiviteten, leda till en produktiv användning av
 penningförsändelser från arbetstagare och främja nya investeringar och
 tekniköverföringar inom nationella industrialiseringsprogram eller infrastrukturutveckling
 för att öka resurseffektiviteten och hållbarheten, inbegripet för produktion
 och användning av energi.
 Inverkan på ekonomisk styrning
 Partnerskapsinstrumentet förväntas också påverka den ekonomiska
 styrningen. Den ekonomiska krisen har varit en hård
 lektion om marknadernas begränsningar. Man har tvingats ifrågasätta statens
 roll, definiera om balansen mellan staten och marknaden och söka metoder för
 att återupprätta medborgarnas förtroende för båda.
 Krisen visade att statlig politik är ett nödvändigt ankare för de
 nationella ekonomierna under perioder av ekonomisk oro eftersom staterna kunde
 stoppa finansmarknadernas fria fall och undvika ekonomisk katastrof. Den
 efterföljande budgetpressen i många länder har dock medfört krav på nedskärningar
 av de offentliga utgifterna, vilket i de flesta fall innebär rationaliseringar
 av statens verksamhet. Därmed måste statliga ingripandens funktion omvärderas
 för att man ska uppnå en bättre och effektivare styrning, sunda institutioner
 och effektiva bestämmelser och förfaranden.
 Andra viktiga styrningsaspekter är korruptionsbekämpning, öppenhet och
 integritet. Det nya instrumentet skulle kunna användas för
 att förbättra och effektivisera verktyg för att bekämpa korruption. Nya
 initiativ skulle kunna stärka samordningen av antikorruptions- och
 öppenhetsåtgärder på global nivå och även efterlevnaden av berörda
 internationella konventioner, ”bästa metoder” och riktlinjer.
 Slutligen kommer en avgörande insats för att främja hållbar ekonomisk
 förändring vara att verka för strategiska partners helhjärtade engagemang i
 utformning av en global miljöpolitik och miljöledning, särskilt när det gäller
 multilaterala miljöavtal.
 Sociala konsekvenser för EU:s ekonomi
 EU:s ambition är att ta upp sammankopplade områden inom socialpolitiken
 och hitta strategiska orienteringar utöver tillväxt. Detta skulle kunna främjas
 genom ett ekonomiskt samarbete med partnerländer som innebär att nationella och
 internationella regelverk förstärks och bidrar till en bättre ekonomisk styrning
 på nationell, regional eller global nivå. Dessa strategier och
 tillvägagångssätt skulle kunna inverka positivt på EU:s sysselsättnings- och
 socialpolitik, bland annat EU:s välfärdsmodell för socialt skydd, skapandet av
 "gröna" arbetstillfällen, den sociala agendan enligt EU 2020 osv. Den
 växande konkurrensen från framväxande ekonomier skulle också kunna fungera som
 ett strategiskt incitament för Europa att avsätta mer resurser för utbildning
 och omskolning, förbättra kvaliteten på undervisning och forskning och
 reformera de nationella välfärdssystemen.
 Sociala konsekvenser för partnerländer
 Genom att harmonisera EU:s och dess medlemsstaters
 finansieringsinstrument och genom att stödja gemensamma verksamheter med andra
 bilaterala och multilaterala givare skulle det nya instrumentet kunna ha stor
 inverkan på samhällsväven i framväxande ekonomier. Det skulle kunna stödja
 reformen av välfärdssystemen, nationell sysselsättningspolitik, nationell
 politik för kompetensutveckling, utbildning, kapacitetsuppbyggnad och
 kapacitetsprogram inom forskning och innovation och även stärka de nationella
 skyddsnäten. Instrumentets bidrag till att skapa fler ”gröna” arbetstillfällen,
 öka inkomsten per capita och främja effektiva strategier för social
 sammanhållning och fattigdomsminskning på nationell nivå skulle vara betydande.
 I detta avseende skulle instrumentet bidra till ett framgångsrikt genomförande
 av den internationella sociala dagordning som förespråkas av FN:s
 internationella arbetsorganisation och G8/G20.
 Miljökonsekvenser för EU och partnerländerna
 Bland det nya instrumentets främsta prioriteringar för de kommande åren
 finns att få ”grön” tillväxt att fungera, genomföra strategin och stödja
 partnerländerna med deras politik för en mer ekologisk tillväxtväg.
 EU:s partnerskap genom det nya instrumentet skulle syfta till att
 stimulera och stödja tillväxt och långsiktig miljömässig hållbarhet. I detta
 avseende förväntas det nya instrumentet spela en nyckelroll genom att stödja
 både EU:s och partnerländernas miljö- och klimatrelaterade åtgärder och
 politiska dialoger.
 Instrumentet skulle kunna stödja en företagsmodell med låga
 koldioxidutsläpp genom incitament för den europeiska privata sektorn. Genom att
 bygga på lyckade resultat från FN:s COP-16-konferens i Cancún om
 klimatförändringen skulle instrumentet kunna användas för att hjälpa EU-företag
 utveckla effektivare policyer med låga kostnader för att uppnå miljömål i
 partnerländerna. Det skulle dessutom hjälpa partnerländernas ekonomier att dra
 full nytta av miljöfördelar, ekologiska fördelar och energieffektivitet tack
 vare innovation.
 Instrumentet skulle kunna tillåta samarbete för
 bättre förståelse av de ekonomiska och sociala kostnaderna för förlust av
 biologisk mångfald och förstörelse av ekosystem i länder av global betydelse.
 1.4.4. Indikatorer för bedömning av
 resultat eller verkan
 De tre särskilda målen kommer att övervakas med
 hjälp av följande tre indikatorer:
 1) Viktiga
 strategiska partnerländers upptag av politik och mål enligt Europa 2020 och
 inverkan på utformningen av politiken i dessa länder.
 2) EU:s andel
 i utrikeshandel med viktiga partnerländer samt handels- och investeringsflöden
 till partnerländer på vilka åtgärder och program enligt denna förordning är
 särskilt inriktade.
 3) En bättre
 uppfattning av och ökad ömsesidig förståelse för EU i viktiga strategiska
 partnerländer som åskådliggörs bland annat genom enkäter och/eller
 utvärderingar.
 1.5. Motivering till förslaget
 eller initiativet
 1.5.1. Behov som ska tillgodoses på
 kort eller lång sikt
 Se
 motiveringen till lagstiftningsförslaget och konsekvensbedömningen:
 Det föreslagna
 partnerskapsinstrumentet är utformat för att komma förbi begränsningen av EU:s
 möjligheter till ett så effektivt internationellt engagemang som möjligt.
 Instrumentet skulle ge EU möjlighet att driva frågor utanför
 utvecklingssamarbete med nya befogenheter och att vid behov försvara EU:s
 kärnagenda globalt med vilket som helst av partnerländerna. De viktigaste
 egenskaperna hos det föreslagna partnerskapsinstrumentet jämfört med det
 föregående instrumentet för samarbete med industriländer är följande:
 Geografisk täckning: global tillämpning, med
 särskild inriktning på strategiska partner (industriländer, framväxande
 ekonomier, Ryssland).
 Mål: Fokus på att främja EU:s intressen och Europe 2020-strategin, genom
 att reagera på ett effektivt och flexibelt sätt
 på samarbetsmål som uppkommer genom unionens bilaterala/regionala
 förbindelser med partnerländer och genom att möta globala utmaningar.
 Prioriterade områden: den internationella
 dimensionen av Europa 2020-strategin, politisk dialog, globala utmaningar,
 företags- och regleringssamarbete,
 bilateralt/trilateralt/regionalt samarbete, offentlig diplomati,
 utbildningssamarbete/akademiskt samarbete och upplysning.
 Planering: inte bundet av kraven för officiellt utvecklingssamarbete, fleråriga program för långsiktiga investeringar,
 möjlighet till icke-programplanerade insatser för snabb respons på
 miljöförändringar och för särskilda åtgärder.
 1.5.2. Mervärdet av en åtgärd på unionsnivå
 EU har många
 internationella överenskommelser med partnerländer i hela världen som vida överträffar vad de enskilda
 medlemsstaterna kan åstadkomma på egen hand och ger dem alla inflytande inom
 alla områden som berörs av internationella förbindelser. Med 27 medlemsstater
 som verkar inom ramen för en gemensam politik och gemensamma strategier
 har EU den kritiska massa som behövs för att möta globala utmaningar. EU har
 som global aktör den trovärdighet och neutralitet som de enskilda
 medlemsstaterna saknar. EU har också ett unikt utgångsläge när det gäller att
 främja sina normer och omvandla dem till globala standarder genom
 internationellt samarbete.
 Det föreslagna
 partnerskapsinstrumentet kommer att visa på ett ökat mervärde jämfört med det
 befintliga eftersom det innefattar Europa 2020-strategin, som bygger på
 samarbete inriktat på grön tillväxt och i högre grad betonar EU:s intresse av
 samarbete med framväxande ekonomier och industriländer och har ett starkare
 fokus på att förbättra klimatet för företagande, investeringar, handel,
 forskning och innovation. Inom ramen för instrumentet bör en föregripande
 agenda av ömsesidigt intresse med partnerländerna utarbetas, med särskilt fokus
 på EU:s strategiska partner.
 Det nya partnerskapsinstrumentet
 skulle också innebära att EU bättre uppfyller sina åtaganden till tredjeländer
 med vilka det har ingått partnerskap och samarbets- eller ramavtal.
 Instrumentet ger EU:s yttre politik trovärdighet och enhetlighet genom en
 koppling av EU:s värderingar och intressen till specifika samarbetsinsatser.
 Inom ramen för dessa överenskommelser skulle partnerskapsinstrumentet också
 kunna fungera som katalysator för gemensamma projekt mellan EU och
 medlemsstaterna, eftersom EU och medlemsstaterna är bundna av
 överenskommelserna. Slutligen skulle
 partnerskapsinstrumentet stödja såväl EU:s regionalpolitik och bilaterala
 politik som EU:s åtaganden i samband med regionala och internationella
 samarbetsprocesser.
 1.5.3. Huvudsakliga erfarenheter från
 liknande försök eller åtgärder
 Enligt den halvtidsutvärdering
 (KOM(2009) 196) som genomfördes 2009 av det finansiella instrumentet för
 yttre åtgärder hindrade det begränsade tillämpningsområdet för instrumentet för
 utvecklingssamarbete finansiering av verksamheter som inte var ”partnerfokuserade”
 som offentligt utvecklingsbistånd men var till ömsesidig nytta avseende
 globaliseringen. Instrumentet för utvecklingssamarbete ansågs inte vara
 lämpligt för att lösa detta problem eftersom instrumentets främsta mål är att
 främja ekonomisk utveckling och ekonomiskt välstånd i utvecklingsländer,
 närmare bestämt att utrota fattigdomen i partnerländer och partnerregioner inom
 ramen för hållbar utveckling, inbegripet uppnående av millenniemålen. Denna
 begränsning påverkade de flesta dynamiska regioner i världen (t.ex.
 Latinamerika, Asien och Sydafrika), och EU saknade ett finansieringsinstrument
 för att stödja utvecklingen av internationella förbindelser med koppling till
 globaliseringen, särskilt med framväxande ekonomier. Därför inrättade
 budgetmyndigheten förberedande åtgärder i Latinamerika och Asien för att
 tillfälligt åtgärda bristen i lagstiftningen. I april 2009 föreslog Europeiska
 kommissionen en uppföljande lagstiftning (KOM(2009) 197) för att tillåta
 finansiering av åtgärder i länder som omfattades av förordningen om
 instrumentet för utvecklingsbistånd genom att utöka det geografiska
 tillämpningsområdet för det gällande instrumentet för industriländer till
 utvecklingsländer (inbegripet framväxande ekonomier) i Asien och Latinamerika
 och till Iran, Irak, Jemen och Sydafrika.
 Halvtidsutvärderingen tog också upp att
 instrumentet för industriländer, på vilket detta förslag till ett nytt
 instrument bygger, har erbjudit en flexibel grund för utveckling av samarbete
 med ett större antal industriländer och andra höginkomstländer och territorier,
 även om finansieringsramen har varit relativt begränsad.
 Utöver halvtidsutvärderingen har de utvärderingar av
 flaggskeppsprogram som finansieras enligt ICI-instrumentet för främjande av
 export till Japan och Republiken Korea (finansiering av EU-montrar på
 handelsmässor) och EU-center (universitetskonsortier som erbjöd moduler för
 EU-studier och spred viktig information om EU till en mycket bred publik) som
 genomförts under de senaste åren varit mycket positiva.
 När det gäller chefsutbildningsprogrammet (språk- och
 utbildningsprogram för chefer) visade den utvärdering som gjordes 2010[12] att programmet är unikt både
 när det gäller innehåll (det är ovärderligt att känna till japansk och koreansk
 företagskultur) och målgrupp (både stora, små och medelstora företag
 värdesätter programmet). Det ger en möjlighet för potentiella deltagare från
 medlemsstater som ännu inte erbjuder motsvarande initiativ. Dessutom ger det
 god synlighet för EU. Chefsutbildningsprogrammet har haft en positiv inverkan
 på EU-företag som har för avsikt att etablera sig/utöka sin verksamhet i Japan
 och Korea genom att underlätta EU-företagens åtkomst till de japanska/koreanska
 marknaderna, göra det möjligt för EU-företagen att skapa en hållbar närvaro och
 inte bara inverka kortvarigt och tillfälligt samt bredda EU-företags
 affärsmöjligheter i andra asiatiska länder.
 Den
 utvärdering som gjordes 2010[13]
 av initiativet med EU-centra (som var verksamma inom offentlig
 diplomati) visade att ”centren tillför ett verkligt mervärde och att
 kommissionen i hög grad har nytta av initiativet. Centrens arbetsinsats
 kompenserar med god marginal kommissionens kostnader för programmet.”
 Programmet har gett en solid grund i de länder där initiativet inleddes
 (Förenta staterna och Kanada) och en framgångsrik satsning på att få
 verksamheten att mogna pågår i Australien och Nya Zeeland. EU-medlen kan
 fungera som startkapital, främst genom att locka andra finansieringskällor till
 initiativet som kan säkerställa långsiktig hållbarhet.
 1.5.4. Förenlighet med andra
 finansieringsformer och eventuella synergieffekter
 Lissabonfördraget
 fastställer gemensamma principer och mål och definierar en ny institutionell
 ram för EU:s yttre åtgärder (bland annat Europeiska utrikestjänsten), vilket
 inger stora förväntningar inom området yttre åtgärder, både internt inom EU och
 hos partner på nationell och regional nivå, även i ett multilateralt
 sammanhang. Partnerskapsinstrumentet kommer att vara en integrerad del av hela
 den arkitektur för finansieringsinstrument för yttre åtgärder som kommer att
 byggas upp kring fyra huvudkapitel: ett politikbaserat kapitel som främst
 syftar till samarbete med partnerländer på bilateral, regional och
 internationell nivå inom och utanför budgeten, samt kapitel som gäller arbete
 med övergripande prioriteringar och värderingar, humanitärt bistånd och
 civilskydd samt krishantering och förebyggande av kriser.
 Partnerskapsinstrumentet faller under det första kapitlet, om samarbete med
 partnerländer. Instrumentets främsta mål är att planera EU-politik som stödjer
 Europa 2020-agendan, ta upp stora globala utmaningar, utarbeta en föregripande
 agenda för EU:s egna intressen och ta upp gemensamma intressen med
 industriländer och framväxande ekonomier, med särskilt fokus på strategiska
 partner.
 En av de
 viktigaste prioriteringarna för Europa 2020-strategin är att återställa
 tillväxt. Agendan tar hänsyn till att snabbväxande ekonomier med en växande
 medelklass kommer att spela en avgörande roll i att upprätthålla Europas export
 av varor och tjänster där EU har en konkurrensfördel. Partnerskapsinstrumentet
 bör fungera som ett starkt stöd för handelspolitiken[14], särskilt när det gäller
 strategiska ekonomiska partner. Stödet för de europeiska företagens
 marknadsåtkomst kommer att komplettera åtgärder som finansieras inom ramen för
 programmet för konkurrenskraft och små och medelstora företag.
 Även
 framväxande ekonomier spelar en allt viktigare roll som ansvariga partner när
 det gäller att möta globala utmaningar: frågor som fattigdomsminskning,
 migration, konkurrenskraft och liberalisering av handeln, miljön,
 klimatförändringen, energi, främjande av digital kompetens, digitala
 färdigheter och digital integration, pandemier, cybersäkerhet, terrorism och
 organiserad brottslighet kan bara hanteras på internationell nivå. Mot bakgrund
 av den allt snabbare globaliseringen måste den interna agendan för att
 säkerställa hållbar tillväxt och sysselsättning i Europa och EU:s allmänna
 interna politik kompletteras med en yttre dimension. Denna yttre dimension av
 den interna politiken bör förbättra överensstämmelsen och samstämmigheten hos
 EU:s yttre åtgärder och komplettera dessa, utan dubbelarbete.
 Partnerskapsinstrumentet
 kommer därför att prioritera stöd till den yttre dimensionen av EU:s politik för
 klimatförändringen, miljön, energi, handel och hållbar utveckling samt
 politiken för informations- och kommunikationsteknik. EU har redan utformat
 den mest sofistikerade uppsättningen incitament, bestämmelser och förordningar
 för att underlätta sin egen övergång till en ekonomi med låga koldioxidutsläpp
 och har antagit ambitiösa unilaterala mål. Denna ram erbjuder en heltäckande
 och konkret politisk insikt som kan och bör användas för att främja liknande
 ambitioner hos EU:s viktigaste strategiska partner. En sådan åtgärd skulle
 tveklöst gynna miljön och samtidigt fungera som katalysator för en bred
 investering i forskning och innovation, kapacitetsuppbyggnad och
 kapacitetsprogram, ny, grönare teknik och nya kommersiella möjligheter för
 industrin i EU. Integrationen av klimatet och klimatmålen kommer att
 vara särskilt relevant för partnerskapsinstrumentet när det gäller åtgärder för
 att möjliggöra politisk dialog med industriländer och framväxande ekonomier.
 Resurseffektiviteten
 kommer att vara avgörande för att säkerställa att den ekonomiska tillväxten
 förblir hållbar i förhållande till de globala miljöbegränsningarna. EU antar en
 strategi för resurseffektivitet som ett av flaggskeppsinitiativen inom
 ramen för Europa 2020-strategin. Detta kommer bland annat att påverka EU:s
 normer och kan bli verkligt effektivt endast om resurseffektiva metoder införs
 av alla större ekonomier. De framväxande ekonomierna har möjlighet att hoppa
 över de förorenande och ohållbara mönster för konsumtion och produktion som de flesta
 EU-länder andra avancerade ekonomier har gått igenom i samband med sin
 industrialisering, och det ligger i högsta grad i EU:s intresse att hjälpa dem
 göra det. De framväxande ekonomierna, särskilt Indien och Kina, har dessutom
 stora befolkningsgrupper som lever i total fattigdom och är beroende av friska
 ekosystem med rent vatten och produktiva hav och skogar för att överleva, medan
 Brasilien, Sydafrika, Indien och Kina å sin sida har en enastående biologisk
 mångfald. Dialog och samarbete om ekonomin för att skydda ekosystem och
 förvalta dem på ett hållbart sätt ligger i både EU:s och dess partnerländers
 intresse.
 Det krävs
 dialog och praktiskt samarbete med de viktigaste globala energiproducenterna
 och -konsumenterna för att hantera utmaningarna med att säkra EU:s
 energitillgång, särskilt med tanke på att EU blir alltmer importberoende,
 och samtidigt ska en ny agenda främjas som innebär låga koldioxidutsläpp, en
 hållbar energipolitik, öppenhet och förutsägbarhet på de globala
 energimarknaderna och tekniskt samarbete.
 Stater som
 inte längre kan betraktas som ”utvecklingsländer” efterfrågar nya samarbetsformer
 inom teknik och innovation. För att förbli en strategisk partner inom dessa
 områden och ledande när det gäller att främja globala standarder måste EU kunna
 erbjuda partnerskap inom dessa områden.
 Sammanfattningsvis
 kommer den yttre dimensionen av EU:s interna politik att integreras helt i
 partnerskapsinstrumentet, som inom sin begränsade finansieringsram även kommer
 att komplettera den yttre dimension av den interna politiken som genomförs inom
 andra EU-program (såsom åtgärder inom Horisont 2020-ramprogrammet för forskning
 och innovation, programmet för konkurrenskraft för små och medelstora företag,
 inbegripet samarbetet om turism, Erasmus för alla-programmet, EU-fonden för
 asyl och migration och fonden för inre säkerhet) för att undvika dubbelarbete. Under hela programplaneringsfasen, medan principerna för
 differentiering och koncentration integreras, kommer hänsyn att tas till
 samstämmigheten med och komplementariteten till andra geografiska instrument
 för yttre åtgärder.
 1.6. Tid under vilken åtgärden kommer
 att pågå respektive påverka resursanvändningen
 xFörslag eller initiativ som pågår under begränsad tid
 –
 x Förslaget eller initiativet ska gälla från den 1 januari 2014 till den
 31 december 2020.
 –
 x Det påverkar resursanvändningen från den 1 januari 2014 till den 31
 december 2020.
 –
 ̈ Förslag eller initiativ som pågår under obegränsad
 tid
 –
 Efter en inledande period ÅÅÅÅ–ÅÅÅÅ,
 –
 beräknas genomförandetakten nå en stabil nivå.
 1.7. Planerad metod för
 genomförandet[15]
 x Direkt centraliserad förvaltning som sköts av kommissionen
 x Indirekt centraliserad förvaltning med delegering till:
 –
 ̈ genomförandeorgan
 –
 ̈ byråer/organ som inrättats av gemenskaperna[16]
 –
 ̈ nationella offentligrättsliga organ eller organ som anförtrotts
 uppgifter som faller inom offentlig förvaltning
 –
 ̈ personer som anförtrotts ansvaret för genomförandet av särskilda
 åtgärder som följer av avdelning V i fördraget om Europeiska unionen och som
 anges i den grundläggande rättsakten i den mening som avses i artikel 49 i
 budgetförordningen
 ̈ Delad förvaltning med
 medlemsstaterna
 ̈ Decentraliserad förvaltning med tredjeländer
 ̈ Gemensam förvaltning med internationella organisationer (ange vilka)
 Vid fler än en metod,
 ange kompletterande uppgifter under ”Anmärkningar”.
 Anmärkningar
 2. FÖRVALTNING
 2.1. Bestämmelser om uppföljning
 och rapportering
 Europeiska
 kommissionens övervaknings- och utvärderingssystem blir alltmer
 resultatinriktade. De involverar både intern personal och externa experter.
 Projektledarna
 vid delegationerna och huvudkontoret övervakar kontinuerligt genomförandet av
 projekt och program på olika sätt, bland annat genom fältbesök när detta är
 möjligt. Övervakningen ger värdefull information om framstegen och bidrar till
 att identifiera verkliga och potentiella flaskhalsar och vidta avhjälpande
 åtgärder.
 Externa,
 oberoende experter anlitas för att bedöma resultaten av EU:s externa åtgärder
 med hjälp av tre olika system. Dessa bedömningar bidrar till
 redovisningsskyldighet och till att förbättra pågående insatser. De innebär
 också att lärdomar kan dras från tidigare erfarenheter och ligga till grund för
 framtida politik och åtgärder. Alla verktyg använder de internationellt erkända
 utvärderingskriterierna enligt OECD-DAC, inbegripet (potentiell) verkan.
 För det första
 ger det resultatorienterade övervakningssystem (ROM) som förvaltas av
 huvudkontoret en koncis och koncentrerad ögonblicksbild av kvaliteten på ett
 stickprov av insatser. Med en högt strukturerad, standardiserad metodik sätter
 oberoende ROM-experter poäng som belyser projektets styrkor och svagheter och
 ger rekommendationer om hur det kan förbättras och göras mer effektivt.
 Utvärderingar
 på projektnivå som förvaltas av de EU-delegationer som ansvarar för projektet
 ger en mer ingående och fördjupad analys och hjälper projektledarna förbättra
 pågående insatser och förbereda framtida. Externa, oberoende experter med
 tematisk och geografisk sakkunskap anlitas för att genomföra analysen och samla
 återkoppling och dokumentation från alla berörda parter, inte minst de slutliga
 stödmottagarna.
 Kommissionen
 gör även strategiska utvärderingar av sin politik inom olika områden, från
 programplanering och strategi till genomförande av insatser inom en viss sektor
 (t.ex. hälsa, utbildning) i ett land eller en region, eller av ett visst
 instrument. Dessa utvärderingar utgör viktig information för formulering av
 politik och utformning av instrument och projekt. De offentliggörs på kommissionens
 webbplats, och en sammanfattning av resultaten ingår i årsrapporten till rådet
 och Europaparlamentet.
 2.2. Administrations- och
 kontrollsystem
 2.2.1. Risker som identifierats
 Den operativa
 miljön för partnerskapsinstrumentet kännetecknas av följande risker i samband
 med uppnåendet av instrumentets mål:
 – Geografiskt
 spridda projekt och program: partnerskapsinstrumentet kommer att ha global
 räckvidd med särskild inriktning på strategiska partner. Det kommer att
 fortsätta det pågående samarbetet med industrialiserade länder och territorier
 (inom ICI) men kommer att delta i nya projekt/program med en grupp länder där
 samarbetet tidigare var inriktat på officiellt utvecklingsbistånd. Den
 världsomspännande täckningen kan medföra logistiska problem och resursproblem
 när det gäller övervakning, särskilt uppföljning på plats av verksamheter.
 – Lansering av
 nya program/projekt, tillsammans med risk för bristande institutionell och
 administrativ kapacitet i vissa partnerländer kan leda till svårigheter med och
 fördröjningar av utformningen av program och genomförandet av insatser.
 – Svårigheter
 att följa upp och kvantifiera konsekvenserna av sådant samarbete för EU och
 partnerländerna kan hämma kommissionens möjlighet att rapportera om och
 redovisa resultat.
 – Den
 ekonomiska/politiska agendan kan leda till svårigheter och fördröjningar vid
 utformning och genomförande av insatser.
 – Eftersom
 partnerskapsinstrumentet är nytt kan brist på mänskliga resurser och
 administrativa anslag vid delegationerna och på huvudkontoret för att stödja
 genomförandet av instrumentet göra det svårt att förvalta instrumentet korrekt.
 2.2.2. Planerade kontrollmetoder
 Kommissionens
 process för inre kontroll/förvaltning är utformad för att ge en rimlig garanti
 när det gäller uppnåendet av mål avseende driftens effektivitet och
 ändamålsenlighet, den finansiella rapporteringens tillförlitlighet och
 efterlevnaden av aktuell rättslig ram och aktuellt ramförfarande.
 För att
 säkerställa att verksamheten är ändamålsenlig och effektiv (och för att
 motverka den höga risknivån i miljön för yttre bistånd) kommer utöver alla
 inslagen i kommissionens breda strategiska politik och planeringsprocess, miljö
 för internrevision och andra krav enligt kommissionens normer för intern
 kontroll följande att tillämpas:
 –
 I tillämpliga fall, delegering av förvaltningen av
 samarbetet till EU: delegationer ute på fältet.
 –
 Tydliga riktlinjer för ekonomisk
 redovisningsskyldighet genom vidaredelegering från den utanordnaren vid
 huvudkontoret (direktören/chefen) till delegationschefen.
 –
 Regelbunden rapportering från EU-delegationerna
 till huvudkontoret, inklusive en årlig revisionsförklaring från
 delegationsordföranden.
 –
 Tillhandahållande av ett fylligt utbildningsprogram
 för personalen på både huvudkontoret och delegationen.
 –
 Omfattande stöd och vägledning
 huvudkontor/delegation (även via internet).
 –
 Regelbundna efterhandskontroller.
 –
 En förvaltningsmetodik för projekt- och
 programplaneringscykeln som innefattar
 –
 Verktyg för kvalitetsstöd för utformning av
 insatsen, utbetalningsmetoden, finansieringsmekanismen, förvaltningssystemet,
 bedömning och urval av genomförandepartner osv.,
 –
 Övervaknings- och rapporteringsverktyg för program-
 och projektförvaltning för effektivt genomförande, inbegripet regelbunden
 extern övervakning på plats av projekt,
 –
 Omfattande utvärderings- och revisionskomponenter.
 2.3. Åtgärder för att förebygga
 bedrägeri och oegentligheter/oriktigheter
 Med tanke på
 den högriskmiljön i samband med yttre åtgärder måste systemen vara anpassade
 för en omfattande förekomst av potentiella brister i efterlevnaden
 (oegentligheter) vid transaktioner och många inbyggda mekanismer för att
 förebygga, upptäcka, kontrollera och korrigera så tidigt som möjligt i
 utbetalningsprocessen. Detta innebär i praktiken att efterlevnadskontroller
 kommer att förlita sig mest på omfattande förhandskontroller på flerårsbasis
 som genomförs både av externa revisorer och av kommissionens personal ute på
 fältet före de slutliga projektbetalningarna (fastän vissa efterhandsrevisioner
 och -kontroller ändå görs), vilka sträcker sig långt utöver de finansiella
 säkerhetsåtgärder som krävs enligt budgetförordningen. Efterlevnadsramen utgörs
 av följande huvudkomponenter:
 ·
 Förebyggande åtgärder
 ·
 Obligatorisk grundutbildning om bedrägeri för
 administrativ personal som är involverad i arbetet med instrumentet.
 ·
 Förhandsbedömningar av efterlevnad för att
 säkerställa att lämpliga åtgärder för att förhindra och upptäcka bedrägerier i
 samband med förvaltningen av EU-medel tillämpas av alla genomförandepartner.
 ·
 Kommissionen skrev 2008 i Accra under det
 internationella initiativet för öppenhet i biståndet (IATI) och samtyckte
 därmed till en standard för öppenhet som säkerställer att mer detaljerade data
 om stöd flöden och dokument redovisas regelbundet och i rätt tid.
 ·
 Upptäckt och korrigerande åtgärder
 ·
 Förhandstransaktionskontroller som genomförs av
 kommissionens personal av alla kontrakt och betalningstransaktioner.
 ·
 Externa revisioner och kontroller (både
 obligatoriska och riskbaserade), inbegripet från revisionsrätten.
 ·
 Retroaktiva kontroller (riskbaserade) och
 återvinningar.
 Förutom om
 oriktigheter misstänks vara avsiktliga kan följande åtgärder vidtas:
 ·
 Avbrytande av tidsfristen för utbetalningar och
 anmälan till enheten.
 ·
 Specifika revisioner (särskilda/forensiska revisioner).
 ·
 System för tidig varning och förstärkt övervakning
 av kontrakt.
 ·
 Avbrytande/avslutande av kontrakt.
 ·
 Uteslutningsförfarande.
 Kommissionens tjänsteavdelningar kommer att arbeta i fullt partnerskap
 med Olaf för genomförandet av handlingsplanen för kommissionens nya strategi
 mot bedrägerier som antogs av kommissionsledamöternas kollegium 2011 för att bland
 annat säkerställa att
 –
 interna kontroller för att motverka bedrägerier är
 helt anpassade till kommissionens strategi mot bedrägerier,
 –
 strategin för hantering av bedrägeririsker klarar
 att upptäcka riskområden för bedrägeri och erbjuder innefattar lämpliga
 reaktioner,
 –
 de system som används för att spendera EU-medel i
 tredjeländer innebär att aktuella data kan samlas in för att användas som
 underlag för hantering av bedrägeririsken (t.ex. dubbelfinansiering),
 –
 nätverksgrupper och adekvata IT-verktyg avsatta för
 analys av fall av bedrägeri i samband med sektorn för yttre bistånd sätts upp
 vid behov.
 2.4 Uppskattning av kostnader för
 och nytta med kontrollerna
 De interna
 kostnaderna för kontroll/förvaltning av partnerskapsinstrumentets bör motsvara
 de kostnaderna som beräknats av EuropeAid för förvaltningen av instrumenten för
 yttre bistånd (dvs. 6 % av finansieringsramen).
 För
 EuropeAid-portföljen som helhet beräknas kostnaderna för intern
 kontroll/förvaltning uppgå till ett årligt genomsnitt på sammanlagt 658
 miljoner euro i åtaganden i budgetplaneringen för 2014–2020. Denna summa
 innefattar förvaltning av EUF som är verksam på ett integrerat sätt inom EuropeAids
 förvaltningsstruktur. Dessa ”icke-operativa” kostnader utgör ca 6,4 %
 av det årliga genomsnittet på 10,2 miljarder euro som planeras för de
 totala (operativa + administrativa) åtagandena av EuropeAid inom den
 utgiftsportfölj som finansieras genom EU:s allmänna budget och Europeiska
 utvecklingsfonden för perioden 2014–2020.
 Dessa
 förvaltningskostnader tar hänsyn till all EuropeAid-personal på huvudkontoret
 och delegationerna, infrastruktur, resor, utbildning, övervakning, utvärdering
 och revisionskontrakt.
 EuropeAid
 planerar att med tiden minska förhållandet mellan förvaltningsverksamhet och
 operativ verksamhet inom ramen för det förbättrade och förenklade upplägget för
 det nya instrumentet, baserat på sannolika ändringar av den översedda
 budgetförordningen. Den främsta nyttan med dessa förvaltningskostnader är att
 politiska mål uppnås, effektiv och ändamålsenlig resursanvändning och
 tillämpning av robusta och kostnadseffektiva förebyggande åtgärder och andra
 kontroller som säkerställer att medlen används på ett lagligt och korrekt sätt.
 Egenskaperna
 hos och målinriktningen för förvaltningsverksamhet och efterlevnadskontroller
 kommer att fortsätta förbättras, men dessa kostnader är globalt nödvändiga för
 att instrumentets mål ska kunna uppnås på ett effektivt och ändamålsenligt sätt
 med en minimal risk för bristande efterlevnad (under 2 % kvarstående
 felfrekvens). Dessa är signifikant lägre än de risker som är förknippade med
 att ta bort eller krympa de interna kontrollerna inom detta högriskområde.
 3. BERÄKNADE BUDGETKONSEKVENSER AV
 FÖRSLAGET ELLER INITIATIVET
 3,1. Berörda rubriker i den
 fleråriga budgetramen och budgetrubriker i den årliga budgetens utgiftsdel
 · Befintliga budgetrubriker (även kallade ”budgetposter”)
 Redovisa de berörda
 rubrikerna i budgetramen i nummerföljd och – inom varje sådan rubrik – de
 berörda budgetrubrikerna i den årliga budgetramen i nummerföljd.
 Rubrik i den fleråriga budgetramen || Budgetrubrik || Typ av anslag || Bidrag
 Nummer [Beteckning........................................] || Diff./icke-diff. ([17]) || från Efta-länder[18] || från kandidat-länder[19] || från tredje-länder || enligt artikel 18.1 aa i budgetförordningen
 Rubrik 4 – Europa i världen || 19 01 04 08 – Instrumentet för samarbete med industriländer – Administrativa utgifter 19 05 01 – Samarbete med industrialiserade tredjeländer 19 05 02 – Organisationen för energiutveckling på Koreahalvön – KEDO 19 05 03 - Pilotprojekt – Transatlantiska metoder för att hantera globala utmaningar 19 09 03 – Andra samarbetsinsatser än offentligt utvecklingsbistånd (Latinamerika) 19 09 02 – Förberedande åtgärd – Samarbete med medelinkomstländer i Latinamerika 19 10 04 – Andra samarbetsinsatser än offentligt utvecklingsbistånd (Asien, Centralasien, Irak, Iran och Jemen) 19 10 01 03 – Förberedande åtgärd – Affärsutbyte och vetenskapligt utbyte med Indien 19 10 01 04 – Förberedande åtgärd – Affärsutbyte och vetenskapligt utbyte med Kina 19 01 05 – Förberedande åtgärd – Samarbete med medelinkomstländer i Asien || Diff. || NEJ || NEJ || NEJ || NEJ
 · Nya budgetrubriker som föreslås
 Rubrik i den fleråriga budgetramen || Budgetrubrik || Typ av utgifter || Bidrag
 Nummer [Rubrik.........................................] || Diff./Icke-diff. || Från Efta-länder || Från kandidat-länder || från tredje-länder || enligt artikel 18.1 aa i budgetförordningen
 Rubrik 4 – Europa i världen || 19 01 04 08 – Instrumentet för samarbete med industriländer – Administrativa utgifter 19 05 01 – Samarbete med industrialiserade tredjeländer enligt partnerskapsinstrumentet 19 05 02 – Samarbete med industrialiserade tredjeländer – slutförande av föregående program 2007–2013 (tidigare rubrik 19 05 01). Anm.: Övriga befintliga budgetrubriker i kapitlen 19 09 och 19 10 kommer att kvarstå under avslutning av åtgärderna (med ”pm” för åtaganden). || Diff. || NEJ || NEJ || NEJ || NEJ
 3.2. Beräknad inverkan på
 utgifterna
 3.2.1. Sammanfattning av den
 beräknade inverkan på utgifterna
 Miljoner euro (avrundat till 3 decimaler)
 Rubrik i den fleråriga budgetramen: || Nummer || Rubrik 4 – Europa i världen ||
 || GD: FPI || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || Totalt
 ||  Operativa anslag (löpande priser på 2 % från 2011 års priser) || || || || || || || ||
 || 19 05 01 – Samarbete med industrialiserade tredjeländer enligt partnerskapsinstrumentet || Åtaganden || (1) || 128,853 || 135,586 || 143,670 || 153,001 || 163,782 || 176,106 || 188,812 || 1.089,710
 || Betalningar (a) || (2) || 27,753 || 68,486 || 110,870 || 143,201 || 152,182 || 162,506 || 174,112 || 839,110
 || Administrativa anslag som finansieras genom ramanslagen för vissa operativa program[20] || || || || || || || ||
 || 19 01 04 08 – Instrumentet för samarbete med industriländer – Administrativa utgifter (b) || || (3) || 4,847 || 5,114 || 5,430 || 5,799 || 6,218 || 6,694 || 7,188 || 41,290
 || TOTALA anslag för GD FPI || Åtaganden || = 1+1a + 3 || 133,700 || 140,700 || 149,100 || 158,800 || 170,000 || 182,800 || 196,000 || 1,131000
 || Betalningar || =2+2a +3 || 32,600 || 73,600 || 116,300 || 149,000 || 158,400 || 169,200 || 181,300 || 880,400
 (a) Betalningar
 för operativa utgifter har beräknats med en standardprojektcykel på 4 år till
 20 %–30 %–30 %–20 %.
 (b) Ett
 belopp motsvarande 4 % av finansieringsramen har avsatts för kostnader för
 administrativt stöd
 Rubrik i den fleråriga budgetramen: || 5 || ”Administrativa utgifter” ||
 || || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || Totalt
 || GD: FPI ||
 ||  Personalresurser || 3,227 || 3,195 || 3,163 || 3,131 || 3,131 || 3,131 || 3,131 || 22,111
 ||  Övriga administrativa utgifter || 0,150 || 0,153 || 0,156 || 0,159 || 0,163 || 0,166 || 0,169 || 1,116
 || TOTALT GD FPI || Anslag || 3,377 || 3,348 || 3,319 || 3,291 || 3,294 || 3,297 || 3,301 || 23,227
 TOTALA anslag under RUBRIK 5 av den fleråriga budgetramen || (Åtagandebemyndiganden = Summa betalningar) || 3,377 || 3,348 || 3,319 || 3,291 || 3,294 || 3,297 || 3,301 || 23,227
 miljoner euro
 || || || 2,014 || 2,015 || 2,016 || 2,017 || 2018–2020 || Totalt
 TOTALA anslag under RUBRIKERNA 1 till 5 i den fleråriga budgetramen || Åtaganden || 137,077 || 144,048 || 152,419 || 162,091 || 173,294 || 186,097 || 199,301 || 1.154,227
 Betalningar || 35,977 || 76,948 || 119,619 || 152,291 || 161,694 || 172,497 || 184,601 || 903,627
 3.2.2. Beräknad inverkan på driftsanslagen
 –
 ̈ Förslaget/initiativet kräver inte att driftsanslag tas i anspråk
 –
 ý Förslaget/initiativet kräver att driftsanslag tas i anspråk enligt
 följande:
 Åtagandebemyndiganden i miljoner euro (avrundat till
 tre decimaler)
 || Mål- och resultatbeteckning ò || || || År n || År n+1 || År n+2 || År n+3 || För in så många år som behövs för att redovisa inverkan på resursanvändningen (jfr punkt 1.6) || Totalt
 || RESULTAT
 || Typ[21] || Genomsnittliga kostnader || Antal || Kostnad || Antal || Kostnad || Antal || Kostnad || Antal || Kostnad || Antal || Kostnad || Antal || Kostnad || Antal || Kostnad || Totalt antal || Total kostnad
 || SÄRSKILT MÅL nr 1 Planering av den yttre dimensionen av Europa 2020-strategin, politisk dialog, globala utmaningar || || || || || || || || || || || || || || || ||
 || – Resultat || || || || || || || || || || || || || || || || || ||
 || – Resultat || || || || || || || || || || || || || || || || || ||
 || Delsumma för särskilt mål nr 1 || || 70,861 || || 74,571 || || 79,023 || || 84,164 || || 90,100 || || 96,884 || || 103,880 || || 599,483
 || SÄRSKILT MÅL nr 2 Ekonomiska partnerskap, företags- och regleringssamarbete || || || || || || || || || || || || || || || ||
 || – Resultat || || || || || || || || || || || || || || || || || ||
 || Delsumma för särskilt mål nr 2 || || 26,740 || || 28,140 || || 29,820 || || 31,760 || || 34,000 || || 36,560 || || 39,200 || || 226,220
 || Specifikt mål nr 3 Offentlig diplomati, akademiskt samarbete/utbildningssamarbete och upplysning || || || || || || || || || || || || || || || ||
 || – Resultat || || || || || || || || || || || || || || || || || ||
 || Delsumma mål nr 3 || || 24,567 || || 25,840 || || 27,372 || || 29,137 || || 31,182 || || 33,522 || || 35,932 || || 207,452
 || Outnyttjad reserv || || 6,685 || || 7,035 || || 7,455 || || 7,940 || || 8,500 || || 9,140 || || 9,800 || || 56,555
 || TOTAL KOSTNAD || || 128,853 || || 135,586 || || 143,670 || || 153,001 || || 163,782 || || 176,106 || || 188,812 || || 1.089,710
 Anm.: uppdelningen per särskilt mål inom
 finansieringsramen på 1 131,000 miljoner euro är som följer:
 MÅL nr 1: 53 %
 MÅL nr 2: 20 %
 MÅL nr 3: 18 %
 Outnyttjad reserv: 5 % som ska fördelas
 mellan de 3 målen efter behov.
 Anslagen är inte skäligt fördelade mellan
 resultaten på grund av instrumentets karaktär (inget standardantal resultat och
 ingen genomsnittlig kostnad).
 3.2.3. Beräknad inverkan på de
 administrativa anslagen
 3.2.3.1. Sammanfattning
 –
 ̈ Förslaget/initiativet kräver inte att administrativa anslag tas i
 anspråk
 –
 ý Förslaget/initiativet kräver att administrativa anslag tas i anspråk
 enligt följande:
 Miljoner euro
 (avrundat till 3 decimaler)
 RUBRIK 5 i den fleråriga budgetramen || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || Totalt
 Personalresurser || 3,227 || 3,195 || 3,163 || 3,131 || 3,131 || 3,131 || 3,131 || 22,111
 Övriga administrativa utgifter || 0,150 || 0,153 || 0,156 || 0,159 || 0,163 || 0,166 || 0,169 || 1,116
 Delsumma RUBRIK 5 i den fleråriga budgetramen || 3,377 || 3,348 || 3,319 || 3,291 || 3,294 || 3,297 || 3,301 || 23,227
 Utanför RUBRIK 5[22] i den fleråriga finansiella ramen || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || Totalt
 Personalresurser || 3,565 || 3,658 || 3,778 || 3,925 || 4,139 || 4,384 || 4,631 || 28,080
 Övriga administrativa utgifter || 1,282 || 1,456 || 1,652 || 1,875 || 2,079 || 2,310 || 2,557 || 13,210
 Delsumma utanför RUBRIK 5 i den fleråriga budgetramen || 4,847 || 5,114 || 5,430 || 5,799 || 6,218 || 6,694 || 7,188 || 41,290
 Totalt || 8,224 || 8,462 || 8,750 || 9,090 || 9,512 || 9,991 || 10,489 || 64,517
 3.2.3.2. Beräknat personalbehov
 –
 ̈ Förslaget/initiativet kräver inte att personalresurser tas i anspråk
 –
 ý Förslaget/initiativet kräver att personalresurser tas i anspråk
 enligt följande:
 Uppgifterna ska anges i heltal (eller med
 högst en decimal)
 || || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020
 ||  Tjänster som tas upp i tjänsteförteckningen (tjänstemän och tillfälligt anställda)
 || XX 01 01 01 (vid huvudkontoret och kommissionens kontor i medlemsstaterna) || 17,4 || 17,3 || 17,1 || 16,9 || 16,9 || 16,9 || 16,9
 || XX 01 01 02 (Delegationer) || || || || || || ||
 || XX 01 05 01 (Indirekta forskningsåtgärder) || || || || || || ||
 || 10 01 05 01 (Direkta forskningsåtgärder) || || || || || || ||
  Extern personal (i heltidsekvivalenter: )[23] ||
 || XX 01 02 01 (kontraktsanställda, vikarier, nationella experter från de ”allmänna anslagen”) || 13,0 || 12,9 || 12,8 || 12,6 || 12,6 || 12,6 || 12,6
 || XX 01 02 02 (kontraktsanställda, vikarier, unga experter, lokalanställda och nationella experter vid delegationerna) || 2,0 || 1,9 || 1,9 || 1,9 || 1,9 || 1,9 || 1,9
 || 19 01 04 08 [24] || – Vid huvudkontoret || || || || || || ||
 || – Vid delegationerna || 39,4 || 40,4 || 41,8 || 43,4 || 45,7 || 48,4 || 51,2
 || XX 01 05 02 (Kontraktsanställda, vikarier och nationella experter – Indirekta forskningsåtgärder) || || || || || || ||
 || 10 01 05 02 (Kontraktsanställda, vikarier och nationella experter – Direkta forskningsåtgärder) || || || || || || ||
 || Andra budgetposter (ange närmare) || || || || || || ||
 || Totalt || 71,8 || 72,5 || 73,5 || 74,9 || 77,2 || 79,9 || 82,7
 Personalresurser under
 rubrik 5 motsvarar den personal som krävs för förvaltning av det nya
 partnerskapsinstrumentet.
 Detta omfattar
 befintlig FPI-personal som förvaltar nuvarande ICI, dvs. 3,6 AD, 7 AST, 4,3 AC,
 2 AL i Washington = 17 FTE, och begäran om ytterligare personal 4 AD, 3 AST, 4
 AC = 11 FTE.
 19 motsvarar det politikområde eller den
 avdelning i budgeten som avses.
 Personalbehoven ska täckas med personal inom
 generaldirektoratet som redan har avdelats för att förvalta åtgärden i fråga,
 eller genom en omfördelning av personal inom generaldirektoratet, om så krävs
 kompletterad med ytterligare resurser som kan tilldelas det förvaltande generaldirektoratet
 som ett led i det årliga förfarandet för tilldelning av anslag och med hänsyn
 tagen till rådande begränsningar i fråga om budgetmedel.
 Beskrivning av
 arbetsuppgifter:
 Tjänstemän och tillfälligt anställda || Förvaltning av programplanerings- och projektcykeln
 Extern personal || Förvaltning av programplanerings- och projektcykeln
 3.2.4. Förenlighet med den gällande
 fleråriga budgetramen
 –
 xFörslaget/initiativet är förenligt med den fleråriga budgetramen
 2014–2020
 –
 ̈ Förslaget/initiativet kräver omfördelningar under den berörda
 rubriken i den fleråriga budgetramen
 Förklara vilka ändringar i planeringen som krävs, och
 ange berörda budgetrubriker och belopp.
 –
 ̈ Förslaget/initiativet förutsätter att flexibilitetsmekanismen
 utnyttjas eller att den fleråriga budgetramen revideras[25].
 Förklara vad som krävs, och ange berörda rubriker i
 budgetramen, budgetrubriker i den årliga budgeten samt belopp.
 3.2.5. Bidrag från tredje part
 –
 Förslaget/initiativet ingår inga bidrag från tredje
 parter
 –
 Förslaget eller initiativet kommer att
 samfinansieras enligt följande:
 Anslag i miljoner euro (avrundat till tre decimaler)
 || År n || År n+1 || År n+2 || År n+3 || För in så många år som behövs för att redovisa inverkan på resursanvändningen (jfr punkt 1.6) || Totalt
 Ange det samfinansierande organet || || || || || || || ||
 TOTALA anslag som samfinansieras || || || || || || || ||
 3.3. Beräknad inverkan på
 inkomsterna
 –
 ý Förslaget/initiativet påverkar inte budgetens inkomstsida.
 –
 ̈ Förslaget/initiativet påverkar inkomsterna på följande sätt:
 –
 ̈ Påverkan på egna medel
 –
 ̈ Påverkan på ”diverse inkomster”
 Miljoner euro (avrundat till 3 decimaler)
 Budgetrubrik i den årliga budgetens inkomstdel: || Tillgängliga anslag för det pågående budgetgenomförandet || Påverkan av förslaget/initiativet[26]
 År n || År n+1 || År n+2 || År n+3 || För in så många spalter som behövs för att redovisa inverkan (jfr punkt 1.6)
 Artikel ............. || || || || || || || ||
 För diverse inkomster
 avsatta för särskilda ändamål, ange vilka budgetrubriker i utgiftsdelen som
 berörs.
 Ange metoden för att beräkna effekterna på
 inkomsterna.
 [1] USA, Japan, Kanada, Republiken Korea, Australien och Nya
 Zeeland), vissa asiatiska industrialiserade länder och territorier som är
 uteslutna från DAC-förteckningen över stödmottagande länder (Singapore, Hong
 Kong, Macao, Taiwan och Brunei) samt länderna i Gulfstaternas samarbetsråd
 (Bahrain, Kuwait, Oman, Qatar, Saudiarabien och Förenade Arabemiraten), som
 också är uteslutna från DAC-förteckningen över mottagare av utvecklingsbistånd.
 [2] Handel, tillväxt och världspolitik. Handelspolitiken
 - en hörnsten i Europa 2020-strategin, KOM(2010) 612, 9.11.2010.
 [3] Dvs. fred och säkerhet, fattigdomsminskning, humanitärt
 bistånd, investering i stabilitet och tillväxt i utvidgnings- och grannländer,
 möta globala utmaningar, främja EU:s och internationella standarder och värderingar
 och stödja tillväxt och konkurrenskraft utomlands.
 [4] EU:s energipolitik: Samarbete med partner utanför
 våra gränser, KOM(2011) 539, 7.9.2011.
 [5] EUT L ...
 [6] EUT L 405, 30.12.2006.
 [7] Europa 2020: En strategi för smart och hållbar
 tillväxt för alla (KOM(2010) 2020).
 [8] KOM(2011) 500.
 [9] EUT L 55, 28.2.2011
 s. 13–18.
 [10] Verksamhetsbaserad förvaltning och
 verksamhetsbaserad budgetering benämns ibland med de interna förkortningarna
 ABM respektive ABB.
 [11] I den mening som avses i artikel 49.6 a respektive 49.6 b
 i budgetförordningen.
 [12] Referens till
 utvärdering: Mellanliggande utvärdering av chefsutbildningsprogrammet i Japan
 och Korea. Februari 2010. Deloitte consulting.
 [13] Referens till
 utvärdering: http://www.eeas.europa.eu/eu-centres/docs/2010_evaluation_en.pdf
 [14] Handel,
 tillväxt och världspolitik. Handelspolitiken - en hörnsten i Europa
 2020-strategin, KOM(2010) 612,
 9.11.2010.
 [15] Närmare förklaringar av de olika metoderna för
 genomförande med hänvisningar till respektive bestämmelser i budgetförordningen
 återfinns på BudgWeb: http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_en.html
 [16] Organ som avses i artikel 185 i budgetförordningen.
 [17] Diff. = Differentierad anslag/Icke-diff. = Icke-differentierade anslag
 [18] Efta: Europeiska frihandelssammanslutningen.
 [19] Kandidatländer och i förekommande fall potentiella
 kandidatländer i västra Balkan.
 [20] Detta avser tekniskt eller administrativt stöd för
 genomförandet av vissa av Europeiska unionens program och åtgärder (tidigare
 s.k. BA-poster) samt indirekta och direkta forskningsåtgärder.
 [21] Resultaten som ska anges är de
 produkter eller tjänster som levererats (t.ex. antal studentutbyten som har
 finansierats eller antal kilometer väg som har byggts).
 [22] Detta avser tekniskt eller administrativt stöd för
 genomförandet av vissa av Europeiska unionens program och åtgärder (tidigare
 s.k. BA-poster) samt indirekta och direkta forskningsåtgärder.
 [23] [Denna fotnot förklarar vissa initialförkortningar som
 inte används i den svenska versionen].
 [24] Särskilt tak
 för finansiering av extern personal genom driftsanslag
 (tidigare s.k. BA-poster).
 [25] Se punkterna 19 och 24 i det interinstitutionella avtalet.
 [26] När det gäller traditionella egna medel (tullar och
 sockeravgifter) ska nettobeloppen anges, dvs. bruttobeloppen minus 25 % avdrag
 för uppbördskostnader.