type: wikipedia

text:
Голица е село в Североизточна България. То се намира в община Долни чифлик, област Варна. Старото му име е Гулица.
 География
 Село Голица се намира в Източна Стара планина, в планински район. Последното местоположение на селото е под височини наречени „голеши“, където на югозападния склон се намира селото. Отстоянието от Варна е 58 км, а от Общинския център гр. Долни чифлик е 20 км. От землището на селото извира Голишката река, която по-надолу се съединява с Еркешката и образуват река Двойница (Чифте дере, Куру Камчия/Суха Камчия).
 История
 Селото заедно със с. Козичино (Еркеч) и с. Аспарухово (Ченге) е един от центровете на т.нар. етнографска група ваяци. Корените на това село се крият много назад във вековете самите голичани се имат за преки потомци на аспаруховите прабългари, който са останали като остров между славянското население. В селото се говори на много интересен архаичен диалект, запазен. Голичани са много добри колонизатори като са предали диалекта и фолклора си на много села от Варненска, Бургаска и Добричка област. През годините на османската власт селото се е ползвало с привилегии като дервентджииско село – задължение било на жителите да пазят Дюлинския проход. Нещо с което голичани много се гордеят е, че през владичеството в селото никога не са живели турци. В последните години се засили интереса към останките от т.нар. „хемски порти“ това е едно грандиозно фортификационно съоръжение, което се намира в землището на селото и е служило за отбрана на византийската империя от нашествието на северните племена. след проведените археологически разкопки беше уточнено че датировката му се отнася към 3 – 4 век.
 След Руско-турската война от 1828 г. – 1830 г. една част от жителите на с. Голица, начело с Кара Марин бягат от турците в Русия, като се заселват в Бесарабия – сега Одеска област в Украйна. Там основават село и го наричат Голица. И до днес, връзките на двете села не са прекъсвали. Тези връзки започват учениците, като си пишат писма – така наречените „до непознато другарче“, след това на няколко пъти на групата за автентичен фолклор на българската Голица гостува в с. Голица – Украйна и съответно на украинската Голица в България.
 Население
 Численост на населението според преброяванията през годините:
 Етнически състав
 Преброяване на населението през 2011 г.
 Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:
 Религии
 Религията в селото е симбиоза между източноправославното християнство и почитане на езически обичаи и традиции, еретиции.
 Обществени институции
 Читалището в селото е едно от работещите читалища, като към него има сформирани – женска група за автентичен фолклор, детска група, танцов състав и много индивидуални участници.
 Културни и природни забележителности
 Църковният храм е построен и осветен през 1850 г., именуван е на Св. Димитър. Реставриран е през 1998 г. по инициатива на Църковното настоятелство/Михна Кръстева, Иванка Дойчева, Стойка Димитрова/ и кмета Янко Трифонов Христов, с финансовата подкрепа на Кмитство с. Голица, Фондация „Бъдеще за България“ на Елена Костова дарила 3 млн. лв. неденоминирани, Завод „Дружба стил“/г-н Димитров1500000 лв.неден., Община Д.Чифлик с Кмет Н.Зюмбюлев. Дървения Материал е дарен от Горско стопанство Г.Чифлик с директор г-н Л. Кузов и други, дарения от цялото население като най-активни са Стоян и Димо Яневи, Стойка Стоянова, Стефан Душев. Цялата реставрация се ръководи от архитект Олег Николов. След ремонта освещаването се извършва от Сливенкия владика Йоники. Нуждае се от смяна на керемидите на покрива. На север от селото са разположени верига от каменисти полуголи хребети наречени „Голеши“ като всеки голеш е именуван, например „Тенкия голеш“, „Големия голеш“, „Пенов голеш“, „Дидейова чука“, „Стара голица“ и други. На върха на „Стара голица“ има извор-чешма наречена „Светия кладенец“. съществува традиция да се посреща изгрева на слънцето и да се пълни вада от „Светия кладенец“ на 6 май – Георгьовден.
 На северния склон на „Белчова голеш“ и „Калето“ има естествено находище на „Левурда“ с друго наименование „див чесън“.
 Редовни събития
 Традиционният събор на селото се чества на 8 ноември (Димитровден по стар стил). Честване на Петльов ден на 2 февруари. Първата седмица на месец август в местността „Гермето“ се провежда традиционния вайковски фолклорен събор – през 2008 г. участниците са от 43 вайковски села – над 800 души. Председател на журито е Георги Андреев – композитор диригент на оркестъра на ДАНПТ „Филип Кутев“ – София. Единственият в страната монумент на петела ще бъде открит на 2 февруари (Петльовден) в с. Голица, община Долни чифлик, съобщиха от общината, цитирани от БГНЕС.
 Историята на тази традиция ни връща към времето на османското владичество, когато властите в империята събирали т.н. „кръвен данък“ (девширме).
 Според този данък периодично насилствено били събирани деца от мъжки пол от подчинените християнски народи на всеки 5 или по-малко години. Данъкът бил въведен през 14 век и бил събиран редовно чак до 18 век. При грабването на децата пратениците на султана белязвали вратите с кръв, та да знаят в коя къща са били.
 Легендата разказва, че за да спаси момченцето си, веднъж една майка заклала петел и с кръвта му намазала чердака, портичката и оградата пред дома си. Когато пристигнали, еничарите видяли знака и отминали дома ѝ.
 Петелът е символ на тази традиция, тачен в този край на България. Той е също ден на здравето на децата, на момченцата и на мъжете, и плодовитостта им.
 Всяка година, на 2 февруари жителите на долночифлишките села Голица и Кривини облечени с празнични дрехи разхождат петел по улиците на селото, след което го обезглавяват и с кръвта му се напръскват портите, където има мъжка рожба. Части от сварения петел заедно с пита и мед се раздават на съседите за здраве.
 На този ден не се работи, защото се вярва, че това е „черен“ ден и ако се подхване нещо, то няма да свърши добре, децата ще се раждат белязани.
 Не се реже с нож, не се правят сватби, защото „къщата ще се почерни“, гласят строгите забрани за празника Петльовден.
 Кухня
 Типично за голишката кухня е приготвянето на парена баница (зелник), която се счита за върха на кулинарията.
 Друго типично ястие за голишката кухня, което се сервира за десерт е така наречения „дървен булгур“, който се приготвя от булгур и сушени плодове, като дренки, праскови, ябълки, сини сливи. Овкусява се със захар. Приготвя се при весели и тъжни събития – сватба, кръщене, годежи и помени на починали. Тази традиция се е запазила и до днес в кухнята на голишката домакиня. Друг интересен кулинарен специалитет е „втасал пипер“ с крушева чорба от диви круши, които предварително се заливат с вода която втасва заедно с крушите и с нея се залива пипера овкусена с крухче сол.
 Родени в Голица
 Атанас Георгиев (1805 – 1865) – възрожденски деец, през 1847 открива първото българско училище в Хадърча (дн. Николаевка) и Варненската кааза.
 Източници
 Села в област Варна
 Населени места в община Долни чифлик


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 Avis juridique important
 |
 51995PC0034(19)
 Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) N:o ... teurastetun sian perushinnan ja vakiolaadun vahvistamisesta 1 päivän heinäkuuta 1995 ja 30 päivän kesäkuuta 1996 väliseksi ajaksi
 Virallinen lehti nro C 099 , 21/04/1995 s. 0028
 Ehdotus:NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o . . .annettu teurastetun sian perushinnan ja vakiolaadun vahvistamisesta 1 päivän heinäkuuta 1995 ja 30 päivän kesäkuuta 1996 väliseksi ajaksi (95/C 99/19)EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon sianliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 29 päivänä lokakuuta 1975 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2759/75 (), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjalla, ja erityisesti sen 4 artiklan 4 kohdan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon,ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon,sekä katsoo, ettäteurastetun sian perushintaa vahvistettaessa olisi otettava huomioon yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteet; yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteita ovat erityisesti kohtuullisen elintason takaaminen maatalousväestölle, tarvikkeiden saatavuuden turvaaminen ja kohtuullisten kuluttajahintojen takaaminen, japerushinta on vahvistettava asetuksen (ETY) N:o 2759/75 4 artiklan 1 kohdassa säädettyjä perusteita noudattaen yhteisön sianruhojen luokitusasteikosta 13 päivänä marraskuuta 1984 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3220/84 (), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 3513/93 (), mukaisesti määritellylle vakiolaadulle,ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:1 artikla Vakiolaatuisen teurastetun sian perushinta vahvistetaan 1 päivän heinäkuuta 1995 ja 30 päivän kesäkuuta 1996 välisenä aikana 1 509,30 ecuksi tonnilta.2 artikla Vakiolaatu määritellään asetuksen (ETY) N:o 3220/84 2 artiklan 2 ja 3 kohdassa määritettyjen sianruhojen painon ja vähärasvaisen lihan osuuden perusteella seuraavasti:a) ruhot, joiden paino on vähintään 60 kilogrammaa, mutta alle 120 kilogrammaa: luokka E,b) ruhot, joiden paino on 120-180 kilogrammaa: luokka R.3 artikla Tämä asetus tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.Sitä sovelletaan 1 päivästä heinäkuuta 1995.Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.Tehty . . .Neuvoston puolesta. . .() EYVL N:o L 282, 1.11.1975, s. 1 () EYVL N:o L 301, 20.11.1984, s. 1() EYVL N:o L 320, 22.12.1993, s. 5


type: contracts

text:
 17.7.2014
 FR
 Journal officiel de l'Union européenne
 L 211/24
 DÉCISION DU COMITÉ MIXTE DE L'EEE
 No 16/2014
 du 14 février 2014
 modifiant l'annexe II (Réglementations techniques, normes, essais et certification) de l'accord EEE
 LE COMITÉ MIXTE DE L'EEE,
 vu l'accord sur l'Espace économique européen (ci-après l'«accord EEE»), et notamment son article 98,
 considérant ce qui suit:
 (1)
 La directive 86/529/CEE du Conseil (1), qui est intégrée dans l'accord EEE, a expiré le 31 décembre 1991; il y a donc lieu de supprimer de l'accord la référence à cette directive.
 (2)
 Les décisions 96/630/CE (2) et 97/526/CE (3) de la Commission ont été abrogées par la décision 98/574/CE (4); toutes ces décisions étant intégrées dans l'accord EEE, il y a lieu de supprimer de cet accord les références aux décisions 96/630/CE et 97/526/CE.
 (3)
 La décision 97/528/CE de la Commission (5) a été abrogée par la décision 98/575/CE (6); ces deux décisions étant intégrées dans l'accord EEE, il y a lieu de supprimer de cet accord la référence à la décision 97/528/CE.
 (4)
 La décision 2000/638/CE de la Commission (7) a été abrogée par la décision 2004/71/CE (8); ces deux décisions étant intégrées dans l'accord EEE, il y a lieu de supprimer de cet accord la référence à la décision 2000/638/CE.
 (5)
 Il convient dès lors de modifier l'annexe II de l'accord EEE en conséquence,
 A ADOPTÉ LA PRÉSENTE DÉCISION:
 Article premier
 Le texte du point 1 (directive 86/529/CEE du Conseil), du point 4o (décision 96/630/CE de la Commission), du point 4u (décision 97/526/CE de la Commission), du point 4w (décision 97/528/CE de la Commission) et du deuxième tiret du point 4zg (décision 2000/638/CE de la Commission) du chapitre XVIII de l'annexe II de l'accord EEE est supprimé.
 Article 2
 La présente décision entre en vigueur le 15 février 2014, pour autant que toutes les notifications prévues à l'article 103, paragraphe 1, de l'accord EEE aient été faites (9)
 Article 3
 La présente décision est publiée dans la partie EEE et dans le supplément EEE du Journal officiel de l'Union européenne.
 Fait à Bruxelles, le 14 février 2014.
 Par le Comité mixte de l'EEE
 Le président
 Gianluca GRIPPA
 (1) JO L 311 du 6.11.1986, p. 28.
 (2) JO L 282 du 1.11.1996, p. 79.
 (3) JO L 215 du 7.8.1997, p. 54.
 (4) JO L 278 du 15.10.1998, p. 30.
 (5) JO L 215 du 7.8.1997, p. 60.
 (6) JO L 278 du 15.10.1998, p. 35.
 (7) JO L 269 du 21.10.2000, p. 52.
 (8) JO L 16 du 23.1.2004, p. 54.
 (9) Pas d'obligations constitutionnelles signalées.