type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 Avis juridique important
 |
 22002D0025
 Decisão do Comité Misto do EEE n.° 25/2002, de 1 de Março de 2002, que altera o Anexo XXI (Estatísticas ) do Acordo EEE
 Jornal Oficial no L 110 de 25/04/2002 p. 0027 - 0028
 Decisão do Comité Misto do EEEN.o 25/2002de 1 de Março de 2002que altera o Anexo XXI (Estatísticas ) do Acordo EEEO COMITÉ MISTO DO EEE,Tendo em conta o Acordo sobre o Espaço Económico Europeu, tal como alterado pelo Protocolo que adapta o Acordo sobre o Espaço Económico Europeu, a seguir designado "o Acordo" e, nomeadamente, o seu artigo 98.o,Considerando o seguinte:(1) O Anexo XXI do Acordo foi alterado pela Decisão do Comité Misto do EEE n.o 86/2001 de 19 de Junho de 2001(1).(2) O Regulamento (CE) n.o 1638/2001 da Comissão, de 24 de Julho de 2001, que altera o Regulamento (CE) n.o 2597/95 do Conselho relativo à apresentação de estatísticas de capturas nominais efectuadas pelos Estados-Membros que pescam em certas zonas, com exclusão das do Atlântico Norte(2), deve ser incorporado no Acordo,DECIDE:Artigo 1.oAo Anexo XXI do Acordo, no ponto 25c (Regulamento (CE) n.o 2597/95 do Conselho) é aditado o seguinte texto: ", com as alterações que lhe foram introduzidas por:- 32001 R 1638: Regulamento (CE) n.o 1638/2001 da Comissão de 24 de Julho de 2001 (JO L 222 de 17.8.2001, p. 29)."Artigo 2.oOs textos do Regulamento (CE) n.o 1638/2001 nas línguas islandesa e norueguesa, a publicar no suplemento EEE do Jornal Oficial das Comunidades Europeias, fazem fé.Artigo 3.oA presente decisão entra em vigor em 2 de Março de 2002, desde que tenham sido efectuadas ao Comité Misto do EEE todas as notificações previstas no n.o 1 do artigo 103.o do Acordo(3).Artigo 4.oA presente decisão será publicada na Secção EEE e no Suplemento EEE do Jornal Oficial das Comunidades Europeias.Feito em Bruxelas, em 1 de Março de 2002.Pelo Comité Misto do EEEO PresidenteP. Westerlund(1) JO L 238 de 6.9.2001, p. 39.(2) JO L 222 de 17.8.2001, p. 29.(3) Requisitos institucionais não indicados.


type: wikipedia

text:
Philip Wollen OAM (born 1950) is an Australian philanthropist, environmentalist and animal rights activist. He is a former Vice-President of Citibank and was also General Manager at Citicorp. Wollen is a vegan and funds projects that protect children, animals and the environment. At age 34, Australian Business Magazine named him in the "Brightest and Best" top 40 headhunted executives in Australia. In 2005 he received the Medal of the Order of Australia and in 2007 he won the Australian of the Year (Victoria) award.
 Wollen went to school at the Bishop Cotton Boys' School, Bangalore. He delivered the General Thimayya Memorial Lecture in Bangalore, India in 2008. He lives with his wife Trix in Melbourne, Victoria.
 Winsome Constance Kindness
 Wollen's main project, Winsome Constance Kindness, is a global initiative whose mission statement is "to promote kindness towards all other living beings and enshrine it as a recognisable trait in the Australian character and culture". The initiative emphasises ethics, compassion and co-operation, and opposes cruelty to humans and non-human animals. In 2020 it had initiatives in 40 countries.
 Wollen awards the annual Kindness Gold Medal and $20,000 cash prize to people who have devoted their lives in the service of others. Past recipients include David Attenborough, UK; Jane Goodall, UK; Maneka Gandhi, India; Paul Watson, USA; Andrew Linzey, UK; Jill Robinson, China; Christine Townend, Australia; T. Colin Campbell, USA; Peter Hammarstedt, Sweden; Pradeep Nath, India; Christopher DeRose, USA; Damien Mander, Zimbabwe; and Chinny Krishna, India.
 Kindness House
 "Kindness House" - an "incubator" for growing NGOs - provides free use of heavily subsidized serviced office facilities to activist groups. It is located in the Melbourne suburb of Fitzroy.
 References
 External links
 Kindness Trust on Facebook
 Kindness House
 Winsome Constance Kindness Trust
 Australia Day Awards 2005
 1950 births
 Australian animal rights activists
 Australian philanthropists
 Australian veganism activists
 Bishop Cotton Boys' School alumni
 Living people
 Recipients of the Medal of the Order of Australia


type: other

text:
Discussione: onorari per avvocati degli iacp trasformati » UNAEP
 onorari per avvocati degli iacp trasformati
 Home › Forum › UNAEP › onorari per avvocati degli iacp trasformati
 Questo argomento contiene 2 risposte, ha 2 partecipanti, ed è stato aggiornato da grazia capilli 2 anni, 7 mesi fa.
 14 giugno 2017 alle 20:05 #1585
 Buonasera, in Lombardia gli Iacp sono stati trasformati in Aler(enti pubblici economici) con legge regionale del 1996.L’Aler di Milano ha un’Avvocatura con 8 avvocati.La nostra organizzazione e l’attività rispettano appieno l’art 23 l. 247/2012, fatta eccezione per l’adeguata retribuzione, sulla quale stendiamo un velo pietoso......Il nostro contratto di lavoro federcasa non prevede gli onorari.Li abbiamo chiesti invocando l’art 9 del d.l.n.90/2014 e l’amministrazione ci ha comunicato informalmente di aver avuto un un parere legale negativo: gli onorari non sarebbero dovuti in quanto le Aler non rientrano nel novero delle amministrazioni pubbliche di cui all’art 1, comma 2, d.lgs165/2001.Esistono precedenti specifici?Si tratta di una vera ingiustizia sotto tanti profili sui quali sorvolo,ma soprattutto per la quantità e qualità del nostro lavoro.
 18 luglio 2017 alle 18:05 #1628
 Ciao Grazie. Come ti ho detto anche a Milano (e dato copia di regolamenti scaricabili semplicemente da internet), molti ex IACP hanno GIA’ adottato il regolamento di cui alla L. 114/2014, benché tutti applichino il contratto di lavoro Federcasa. Un regolamento non c’azzecca col contratto collettivo: una è fonte “normativa” (autoritativa) che si da l’ente; l’altra è fonte pattizia (negoziale). E’ come mescolare le famose “capre&cavoli”.
 In altre parole, se il tuo di ente si nasconde dietro a quel dito lì, non resta che diffidarlo e poi fargli causa.
 3 agosto 2017 alle 12:41 #1659
 Cara Presidente, le copie dei regolamenti consegnati non a me ma alla collega Grazia Basile, che è il nostro coordinatore, sono stati adottati dallo IACP di Trapani e di Catania.Gli IACP sono espressamente menzionati nell’art 1 comma 2 dlgs 165/2001, a differenza degli IACP trasformati in Aler,Ater, Arte, Casa spa,ecc, tutti enti pubblici economici o società.Quindi i colleghi di tali IACP , pur in assenza,nel contratto Federcasa,di una norma che riconosca il diritto agli onorari,possono invocare la norma nazionale.Noi,invece, da un lato non possiamo invocare il CCNL e dall’altro il nostro ente non è contemplato espressamente dall’art 1, comma 2 dlgs 165/2001.Quindi il contributo richiesto al nostro sindacato è sapere se ci sono precedenti specifici utili, e cioè IACP trasformati in enti pubblici economici o società, e in quanto tali non menzionati nell’art 1 comma 2 dlgs 165/2001, che abbiano adottato il regolamento previsto dall’art 9 D.L. 90/2014.


text:
Sunkieji metalai – periodinės elementų lentelės elementų grupė nuo vario iki švino, kurių atominė masė yra tarp 63,546 ir 200,590, o tankis didesnis nei 4 g/cm3.
 Biologinė reikšmė ir poveikis
 Gyviesiems organizmams reikalingi labai maži kiekiai kai kurių sunkiųjų metalų: kobalto, vario, mangano, molibdeno, vanadžio, stroncio ir cinko. Gaunami per dideli šių metalų kiekiai žalingi tiek gyviesiems oranizmams, tiek augalams.
 Kiti sunkieji metalai – gyvsidabris, švinas ir kadmis – neturi žinomo gyvybiškai svarbaus ar biologiškai naudingo poveikio organizmams, o patenkantys ir besikaupiantys žinduolių organizmuose gali sukelti sunkių ligų: šių metalų +2 krūvio katijonai lengvai prisijungia prie sieros atomų organizmo fermentuose, taip sutrikdydami normalų funkcionavimą.
 Sunkiųjų metalų kiekis Lietuvos dirvožemyje
 Lietuvai būdingas toleruotinas sunkiųjų metalų kiekis dirvožemyje – jų koncentracijos paprastai neviršija dirvožemio DLK (didžiausia leidžiama koncentracija). Sunkiųjų metalų kiekiai gilesniuose dirvožemio sluoksniuose, t. y. 20–40, 40–60 cm gylyje, mažai skiriasi nuo jų kiekio paviršiniame dirvožemio sluoksnyje.
 Cheminiai elementai


type: legislation

text:
 EUROOPA KOMISJON
 Brüssel,9.4.2018
 COM(2018) 165 final
 Ettepanek:
 EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU OTSUS,
 milles käsitletakse Globaliseerumisega Kohanemise Euroopa Fondi kasutusele võtmist (EGF/2018/000 TA 2018 – Tehniline abi komisjoni algatusel)
 SELETUSKIRI
 Globaliseerumisega Kohanemise Euroopa Fondi (edaspidi „EGF“) rahaliste toetuste suhtes kohaldatavad eeskirjad on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määruses (EL) nr 1309/2013, mis käsitleb Globaliseerumisega Kohanemise Euroopa Fondi (2014–2020) ja millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1927/2006
 1
 (EGFi määrus).
 TAOTLUSE KOKKUVÕTE JA ANALÜÜS
 Põhiandmed:
 EGFi viitenumber
 EGF/2018/000
 Euroopa Komisjon
 Tehniline abi
 Halduskulud: eelarve (eurodes)
 345 000
 % halduskuludest (piirmäär: 0,5 %)
 0,2 %
 EGFi määruse artikli 11 lõike 1 kohaselt võib komisjoni algatusel kasutada igal aastal tehnilise abi rahastamiseks maksimaalselt 0,5 % EGFi iga-aastasest maksimumsummast.
 Rahastatav tehniline abi ja eeldatavate kulude jaotus
 1.Vahendeid kasutatakse EGFi määruse artikli 11 lõigetes 1 ja 4 ning artikli 12 lõigetes 2, 3 ja 4 nimetatud kulude katmiseks järgmiselt.
 2.Järelevalve ja andmete kogumine: komisjon kogub andmeid saadud, makstud ja lõpetatud taotluste ning kavandatavate ja rakendatud meetmete kohta. Need andmed tehakse kättesaadavaks veebisaidil ja koostatakse 2019. ja 2021. aastal esitatavate kaheaastast ajavahemikku hõlmavate aruannete jaoks sobivas vormis. Eelnevate aastate töö põhjal on selle tegevuse maksumuseks 20 000 eurot.
 3.Teave: komisjon poolt oma kodulehe alajaotisesse „Tööhõive, sotsiaalküsimused ja sotsiaalne kaasatus“ EGFi jaoks eraldi loodud veebisaiti,
 2
 mille haldamise eest komisjon EGFi määruse artikli 12 lõike 2 kohaselt vastutab, ajakohastatakse ja täiendatakse regulaarselt ning kogu sellel esitatav uus teave tõlgitakse kõigisse ELi ametlikesse keeltesse. Tõstetakse teadlikkust EGFist ja edendatakse selle nähtavust. EGFi vahehindamine tehakse kättesaadavaks väikeses koguses trükitult ja elektroonilise väljaandena. EGFi käsitletakse mitmesugustes komisjoni väljaannetes ja selle kohta luuakse audiovisuaalmaterjale, nagu on sätestatud EGFi määruse artikli 11 lõikes 4. Kõigi nende meetmete maksumus 2018. aastal on hinnanguliselt 20 000 eurot.
 4.Teadmistebaasi / rakendusliidese loomine: komisjon jätkab standardmenetluste väljatöötamist EGFi taotluste esitamiseks ja haldamiseks, kasutades selleks SFC2014-süsteemi, millesse loodavad rakendused ka integreeritakse. Seeläbi lihtsustatakse EGFile taotluste esitamise protsessi ja kiirendatakse taotluste töötlemist ning ka aruannetest on konkreetsele vajadusele vastavalt lihtsam andmeid kätte saada. Süsteemi integreeritakse ka aruannete esitamine. Tugiteenuste moodul toimib vahendajana SFC ning komisjoni raamatupidamisarvestus- ja finantsteabe süsteemi ABAC vahel, lihtsustades EGFi finantstehinguid. Enamik programmeerimisest on viimastel aastatel juba tehtud, vaja on vaid peenhäälestamist ja kohandamist võimalikele muudatustele. Tänu väiksematele programmeerimiskuludele ja samaks jäänud hoolduskuludele on vaja vähem raha kui varasematel aastatel. Nende meetmete maksumus on hinnangute kohaselt 80 000 eurot ja tegemist on EGFi panusega SFC-süsteemi edasiarendamisse, ajakohastamisse ja pidevasse hooldusse.
 5.Tehniline ja haldusabi: EGFi kontaktisikute eksperdirühm, kuhu kuulub üks liige igast liikmesriigist, peab kolm koosolekut (2018. aasta teises pooles / 2019. aasta esimeses pooles). Kolme koosoleku eeldatav maksumus on 105 000 eurot.
 6.Lisaks korraldab komisjon liikmesriikide vahel kontaktide loomise edendamiseks kaks seminari, milles osalevad EGFi rakendusasutused ja sotsiaalpartnerid. Niivõrd kui see on võimalik, korraldatakse need umbes samadel kuupäevadel, kui toimuvad eksperdirühma kolmest koosolekust kaks, ja keskendutakse küsimustele, mis tekivad EGFi määruse praktilisel rakendamisel nn rohujuure tasandil. Seminaride korraldamise kulud on hinnanguliselt 120 000 eurot.
 Eelarvepunktid
 Hinnanguline arv
 Tegevuse hinnanguline kulu
 (eurodes)
 Kogukulud
 (eurodes)
 Järelevalve ja andmete kogumine
 Erinevad
 Erinevad
 20 000
 Teavitamine
 Erinevad
 Erinevad
 20 000
 Teadmistebaasi / rakendusliidese loomine, ajakohastamine ja hooldus SFC-süsteemis
 Erinevad
 Erinevad
 80 000
 Tehniline ja haldusabi: EGFi kontaktisikute eksperdirühma koosolekud
 3
 35 000
 105 000
 Tehniline ja haldusabi: kontaktide loomise seminarid seoses fondi vahendite kasutamisega
 2
 60 000
 120 000
 Eeldatavad kulud kokku
 345 000
 Rahastamine
 7.Nõukogu 2. detsembri 2013. aasta määruse (EL, Euratom) nr 1311/2013 (millega määratakse kindlaks mitmeaastane finantsraamistik aastateks 2014–2020)
 3
 artikli 12 kohaselt on EGFi iga-aastase maksimumeelarvena 2018. aastal 2011. aasta hindades ette nähtud 150 miljonit eurot (2018. aasta hindades 172 303 000 eurot).
 8.EGFi määruse artikli 11 lõike 1 kohaselt võib komisjoni algatusel kasutada tehnilise abi rahastamiseks maksimaalselt 0,5 % (st 861 515 eurot 2018. aastal) kättesaadavatest fondi vahenditest. Praegu on võimalik kasutada kogu 2018. aastaks ette nähtud summat, sest tehnilise abi osutamiseks ei ole veel ühtegi summat eraldatud. Kavandatav summa moodustab 0,2 % EGFi 2018. aastaks ettenähtud maksimumeelarvest.
 9.EGFi vahendite kasutuselevõtmise ettepaneku kohta teevad otsuse Euroopa Parlament ja nõukogu ühiselt, nagu on sätestatud 2. detsembri 2013. aasta institutsioonidevahelise kokkuleppe (Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni vahel eelarvedistsipliini, eelarvealase koostöö ning usaldusväärse finantsjuhtimise kohta)
 4
 punktis 13.
 Seotud õigusaktid
 10.EGFi vahendite kasutuselevõtmise otsuse ettepaneku tegemisega samal ajal esitab komisjon Euroopa Parlamendile ja nõukogule ettepaneku 345 000 euro ümberpaigutamiseks asjakohasele eelarvereale.
 Maksete assigneeringute allikas
 11.EGFi eelarverealt eraldatavaid summasid kasutatakse tehnilise abi jaoks vajatava 345 000 euro suuruse summa katmiseks.
 Ettepanek:
 EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU OTSUS,
 milles käsitletakse Globaliseerumisega Kohanemise Euroopa Fondi kasutusele võtmist (EGF/2018/000 TA 2018 – Tehniline abi komisjoni algatusel)
 EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
 võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
 võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrust (EL) nr 1309/2013, mis käsitleb Globaliseerumisega Kohanemise Euroopa Fondi (2014–2020) ja millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1927/2006,
 5
 eriti selle artikli 11 lõiget 2,
 võttes arvesse 2. detsembri 2013. aasta institutsioonidevahelist kokkulepet Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni vahel eelarvedistsipliini, eelarvealase koostöö ning usaldusväärse finantsjuhtimise kohta,
 6
 eriti selle punkti 13,
 võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut
 ning arvestades järgmist:
 1.Globaliseerumisega Kohanemise Euroopa Fondi (edaspidi „EGF“) eesmärk on toetada koondatud töötajaid ja füüsilisest isikust ettevõtjaid, kelle tegevus on lõppenud maailma kaubanduses globaliseerumise tagajärjel toimunud oluliste struktuurimuutuste tõttu, ülemaailmse finants- ja majanduskriisi jätkumise või uue ülemaailmse finants- ja majanduskriisi tagajärjel, ning aidata neil tööturule naasta.
 2.Nõukogu määruse (EL, Euratom) nr 1311/2013 artikli 12 kohaselt ei tohi EGFist antav toetus ületada iga-aastast maksimaalset summat, milleks on 150 miljonit eurot (2011. aasta hindades)
 7
 .
 3.Määruse (EL) nr 1309/2013 kohaselt võib komisjoni algatusel kasutada tehnilise abi rahastamiseks kõige rohkem kuni 0,5 % fondi iga-aastasest maksimumsummast.
 4.Seega tuleks komisjoni algatusel antava 345 000 euro suuruse tehnilise abi rahastamiseks võtta kasutusele EGFi vahendid,
 ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
 Artikkel 1
 Euroopa Liidu 2018. aasta üldeelarvest võetakse Globaliseerumisega Kohanemise Euroopa Fondi raames kulukohustuste ja maksete assigneeringutena kasutusele 345 000 eurot.
 Artikkel 2
 Käesolev otsus jõustub kolmandal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
 Brüssel,
 Euroopa Parlamendi nimel
 Nõukogu nimel
 president
 eesistuja
 (1)
 ELT L 347, 20.12.2013, lk 855.
 (2)
 http://ec.europa.eu/egf
 (3)
 ELT L 347, 20.12.2013, lk 884.
 (4)
 ELT C 373, 20.12.2013, lk 1.
 (5)
 ELT L 347, 20.12.2013, lk 855.
 (6)
 ELT C 373, 20.12.2013, lk 1.
 (7)
 Nõukogu 2. detsembri 2013. aasta määrus (EL, Euratom) nr 1311/2013, millega määratakse kindlaks mitmeaastane finantsraamistik aastateks 2014–2020 (ELT L 347, 20.12.2013, lk 884).


text:
 |
 52011PC0302
 /* KOM/2011/0302 slutlig - NLE 2011/0133 */ RÅDETS BESLUT om tillstånd för Tyskland att tillämpa en nedsatt energiskattesats för el till fartyg i hamn (nedan kallat landström) i enlighet med artikel 19 i direktiv 2003/96/EG Förslag till RÅDETS BESLUT om tillstånd för Tyskland att tillämpa en nedsatt energiskattesats för el till fartyg i hamn (nedan kallat landström) i enlighet med artikel 19 i direktiv 2003/96/EG
 MOTIVERING1. BakgrundBeskattningen av energiprodukter och elektricitet i unionen regleras genom rådets direktiv 2003/96/EG[1] (nedan kallat energiskattedirektivet eller direktivet ).I enlighet med artikel 19.1 i direktivet, samt bestämmelserna i framförallt artiklarna 5, 15 och 17, får rådet enhälligt och på förslag från kommissionen ge varje medlemsstat tillstånd att av särskilda politiska hänsyn införa ytterligare skattebefrielser eller skattenedsättningar.Syftet med detta förslag är att tillåta att Tyskland tillämpar en nedsatt energiskattesats för el till fartyg i hamn (nedan kallad landström ). Undantaget är avsett att skapa ett ekonomiskt incitament att använda landström i syfte att minska luftföroreningen i hamnstäder.Ansökan och allmän bakgrundGenom en skrivelse av den 27 december 2010 underrättade de tyska myndigheterna kommissionen om att de avsåg att tillämpa en nedsatt energiskattesats motsvarande EU-minimiskattesatsen, dvs. 0,50 euro/MWh, för landström. Kompletterande uppgifter inkom från Tyskland den 11 januari 2011.Tyskland har begärt att nedsättningen ska beviljas för en obestämd period.Genom den ansökta åtgärden vill Tyskland skapa ett incitament för användning av landström, som anses vara ett mindre förorenande alternativ till elframställning ombord på fartyg i hamn. För närvarande beskattas landström med den generella energiskattesatsen på 20,50 euro/MWh. Däremot måste medlemsstaterna enligt artikel 14.1 c i direktivet om energibeskattning bevilja skattebefrielse för el som framställs ombord på fartyg för sjöfart inom gemenskapens farvatten, och får enligt artikel 15.1 f bevilja skattebefrielse för el som framställs ombord på fartyg för sjöfart på inre vattenvägar.Tyskland vill tillämpa en nedsatt skattesats på 0,50 euro/MWh för landström, eftersom den minimiskattesats för el som fastställs i direktiv 2003/96/EG då respekteras. Den nedsatta energiskattesatsen kommer att tillämpas på allt tillhandahållande av landström både i gemenskapsvatten och på inre vattenvägar, med undantag för privata nöjesbåtar.Genom skattenedsättningen vill Tyskland skapa ett incitament för fartygsoperatörerna att använda landström i syfte att minska de luftburna föroreningarna och bullret från fartyg i hamn samt koldioxidutsläppen. Tillämpningen av en nedsatt skattesats kommer att göra landströmmen mer konkurrenskraftig i förhållande till förbränningen av bunkerbränsle ombord, som är fullständigt skattebefriad.Tyskland anser att denna åtgärd är i linje med kommissionens rekommendation 2006/339/EG[2] om främjande av landström för fartyg i gemenskapshamnar och kommissionens meddelande Strategiska mål och rekommendationer för EU:s sjöfartspolitik fram till 2018 (KOM(2009) 8)[3].De tyska myndigheternas argument när det gäller åtgärdens inverkan på den inre marknadenDe tyska myndigheterna hävdar att åtgärden varken inverkar negativt på den inre marknadens funktion eller leder till konkurrenssnedvridning. De hävdar att de som gynnas, dvs. fartygsoperatörer som får landström som beskattas efter den miniminivå som fastställs i direktiv 2003/96/EG, egentligen inte gynnas ekonomiskt eftersom de för närvarande framställer sin egen elektricitet ombord som därför är skattebefriad. Enligt de tyska myndigheterna skulle det inte leda till någon kostnadsfördel om man ersätter el framställd ombord med landström som beskattas efter tillämplig miniminivå.Gällande bestämmelserRådets direktiv 2003/96/EG av den 27 oktober 2003 om en omstrukturering av gemenskapsramen för beskattning av energiprodukter och elektricitet, särskilt artiklarna 14.1 c och 15.1 f.Bedömning av åtgärden mot bakgrund av artikel 19 i direktiv 2003/96/EGSärskilda politiska hänsynArtikel 19.1 första stycket i direktivet har följande lydelse:”Utöver de bestämmelser som är angivna i föregående artiklar, särskilt artiklarna 5, 15 och 17, får rådet enhälligt, på förslag från kommissionen ge varje medlemsstat tillstånd att av särskilda politiska hänsyn införa ytterligare skattebefrielser eller skattenedsättningar.”De tyska myndigheternas mål med skattenedsättningen är att främja ett miljövänligare sätt för fartyg att tillgodose sitt elbehov när de ligger i hamn och på så sätt förbättra den lokala luftkvaliteten. Som Tyskland har påpekat har kommissionen faktiskt redan rekommenderat landström som ett alternativ till framställning av el ombord på fartyg i hamn och har således erkänt landströmmens miljöfördelar[4]. Kommissionen konstaterar att el som överförs till fartyg i hamn för närvarande beskattas med 20,50 euro/MWh i Tyskland. Det ansökta undantaget kommer således att innebära ett ytterligare incitament för användning av denna teknik motsvarande 20 euro/MWh och kommer därför att bidra till det fastställda politiska målet.Kommissionen konstaterar också att ett stort hinder för en mer omfattande användning av landström för närvarande är att det nästan totalt saknas nödvändiga infrastrukturer på land i hamnar och att det därför förmodligen kommer att bli nödvändigt med ytterligare initiativ som främst är inriktade på uppbyggnad av sådan infrastruktur för att uppnå det politiska målet för skattebefrielsen. I det sammanhanget konstaterar kommissionen att det från och med juni 2011 finns en ovillkorlig skyldighet för medlemsstaterna att uppfylla luftkvalitetsnormerna för relevanta föroreningar som partiklar[5]. Skyldigheten innebär att medlemsstaterna ska hitta lösningar på problem som utsläpp från fartyg när de ligger i hamn där det är relevant och det är genomförbart att man i hamnar med sådana problem uppmuntrar användningen av landström som del av den övergripande luftkvalitetsstrategin.När det gäller skattenedsättningens politiska mål vill kommissionen påpeka att främjandet av landström faktiskt är ett gemensamt politiskt mål som bör eftersträvas i hela unionen. Detta anges tydligt i kommissionens meddelande KOM(2007) 575 om en integrerad havspolitik och det åtföljande arbetsdokumentet[6], där det anges att detta mål kommer att tas upp i samband med översynen av direktiv 2003/96/EG. Syftet med artikel 19 är emellertid att åtgärda särskilda omständigheter i enskilda medlemsstater som inte speglas i själva direktivet. Innan det politiska målet att främja landström har behandlats i samband med en översyn av direktiv 2003/96/EG, kan undantag på grundval av artikel 19 för att uppnå detta mål därför beviljas endast under en övergångsperiod.Förenlighet med Europeiska unionens politik och mål på andra områdenDen ansökta åtgärden rör huvudsakligen EU:s miljöpolitik. Eftersom åtgärden kommer att bidra till att minska förbränningen av bunkerbränsle på fartyg i hamn, kommer den att bidra till målet att förbättra den lokala luftkvaliteten. Åtgärden kan också, i begränsad omfattning, leda till lägre koldioxidutsläpp, men effekten av åtgärden kommer att bero på vilken elkälla som ska ledas till fartyget via kraftnätet på land[7].Det ska i detta sammanhang erinras om att ett viktigt skäl till att landströmmen inte är konkurrenskraftig är att alternativet, det vill säga el som framställs ombord på fartyg i hamn, för närvarande är fullständigt skattebefriat: inte endast är det bunkerbränsle som förbränns för att framställa elen skattebefriat i enlighet med artikel 14.1 a i direktiv 2003/96/EG, utan dessutom är den el som framställs ombord på fartyg skattebefriad (se artikel 14.1 c i direktiv 2003/96/EG). Den sistnämnda skattebefrielsen kan visserligen anses svårförenlig med unionens miljömål, men speglar praktiska hänsyn. För att beskatta den el som framställs ombord skulle det krävas en deklaration av fartygsägaren – ofta etablerad i tredjeland – eller av operatören om mängden förbrukad el. I deklarationen skulle man dessutom behöva ange den andel el som förbrukats på territorialvattnet i den medlemsstat där skatten ska betalas. Det skulle skapa en enorm administrativ börda för fartygsägarna att behöva göra sådana deklarationer för varje medlemsstat vars territorialvatten berörs. Under dessa omständigheter kan det vara motiverat att inte bestraffa det mindre förorenande alternativet landström utan låta Tyskland tillämpa en nedsatt skattesats.När det gäller el som förbrukas av fartyg som ligger i hamn på inre vattenvägar får medlemsstaterna, till skillnad från den situation som råder i kusthamnar, välja om de ska tillämpa skattebefrielse för el som framställs ombord (artikel 15.1 f). Det finns därför inget rättsligt hinder för att medlemsstaterna behandlar landström och el framställd ombord på fartyg i inlandshamnar på samma sätt. Också den möjlighet som fastställs i artikel 15.1 f i direktivet att inte beskatta el som framställs ombord förklaras emellertid av praktiska hänsyn från lagstiftarens sida och är nära kopplad till möjligheten att bevilja skattefördelar för sjöfart på inre vattenvägar. De flesta medlemsstater, bland andra Tyskland, har beslutat att inte beskatta bränsle som används för dessa ändamål. När det gäller Rhen och dess bifloder fastställs dessutom denna skattebefrielse i ett internationellt avtal[8], som Tyskland ratificerat. De anser också att det är opraktiskt att separatbeskatta det bränsle som används för framställning av el ombord (se artikel 21.5 tredje stycket i direktiv 2003/96/EG), eftersom detta minst skulle innebära en åtskillnad mellan det bränsle som används för framställning av el och det bränsle som används för sjöfart. Slutligen, när medlemsstaterna beslutar om den skattebefrielse som gäller för maritim sjöfart ska utvidgas till bränslen som används för sjöfart på inre vattenvägar, beaktar de ett antal aspekter, till exempel mer övergripande nationella transportpolitiska mål som miljöhänsyn, vilket kan leda till att de inte beskattar bränslen som används för dessa ändamål.Det anses därför i detta läge motiverat att utvidga möjligheten att tillämpa skattebefrielse för landström till att även gälla hamnar på inre vattenvägar.Den inre marknaden och sund konkurrensNär det gäller den inre marknaden och sund konkurrens kommer den ansökta åtgärden att minska den befintliga snedvridningen mellan två konkurrerande elkällor för fartyg i hamn, det vill säga framställning av el ombord och landström, som orsakas av skattebefrielsen för bunkerbränsle.När det gäller konkurrens mellan fartygsoperatörer ska det för det första påpekas att det för närvarande finns väldigt få fartyg i yrkesmässig sjöfart som använder landström. För det andra så förväntas inte åtgärden i någon större utsträckning påverka konkurrenssituationen inom sjöfartssektorn, även om den skulle gynna rederier eftersom de kan köpa el till lägre kostnad jämfört med företag inom andra sektorer. Även om en exakt kostnadsberäkning ytterst beror på oljeprisets utveckling och därför är väldigt svår att göra, bekräftar tillgängliga uppgifter Tysklands påstående att i de flesta fall skulle inte ens en fullständig skattebefrielse leda till lägre totala driftskostnader för landström än för elframställning ombord[9] och skulle därför under inga omständigheter utgöra en betydande konkurrensfördel för fartygsoperatörer som använder landström i förhållande till dem som framställer el ombord. I det aktuella fallet är en betydande snedvridning av ovannämnda slag ännu mindre troligt, eftersom Tyskland kommer att respektera den minimiskattenivå som föreskrivs i direktiv 2003/96/EG.När det gäller konkurrensen mellan hamnar i en situation där det, enligt vad som sägs ovan, åtminstone på kort sikt inte är sannolikt att användningen av landström – trots skattenedsättningen – blir mer ekonomiskt fördelaktig än framställning ombord, är det inte heller sannolikt att skattenedsättningen för landström avsevärt snedvrider konkurrensen mellan hamnar genom att locka fartyg att ändra sin rutt beroende på var detta alternativ erbjuds.Det ska slutligen tilläggas att den period under vilken det föreslås att tillämpning av en nedsatt skattesatt ska vara tillåten är så kort att det är osannolikt att bedömningen i ovanstående två stycken hinner ändras före det datum då åtgärden upphör att gälla.Tillämpningsperiod för åtgärden och utvecklingen av EU:s ram för energibeskattningI princip bör tillämpningsperioden för undantaget vara tillräckligt lång för att inte avskräcka hamnoperatörerna från att göra nödvändiga investeringar. Denna målsättning måste dock förenas med behovet av att göra en översyn av situationen i Tyskland i god tid och behovet av att inte undergräva utvecklingen av den befintliga rättsliga ramen. I fråga om det sistnämnda bör man komma ihåg att kommissionen den 13 april 2011 föreslog en översyn av direktiv 2003/96/EG[10] i syfte att göra det mer förenligt med de energi- och miljöpolitiska målen och särskilt klimatförändringsmålen för perioden efter 2013. Förslaget innehåller även en bestämmelse om att medlemsstaterna ska undanta landström från beskattning till och med den 31 december 2020 (utkast till artikel 14.1 e). Under dessa omständigheter förefaller det lämpligt att bevilja det ansökta tillståndet för en period av tre år, om inte annat skulle följa av ikraftträdandet av allmänna bestämmelser om denna fråga före det datum då åtgärden ska upphöra att gälla.Regler om statligt stödSkattesatsen på 0,50 euro/MWh som de tyska myndigheterna föreslagit motsvarar minimiskattesatsen enligt artikel 10 i direktiv 2003/96/EG. Åtgärden omfattas därför av den så kallade allmänna gruppundantagsförordningen (förordning (EG) nr 800/2008)[11] och undantas följaktligen från anmälningsskyldigheten.2. RESULTAT AV SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER SAMT KONSEKVENSANALYSERSamråd med berörda parterDetta förslag grundas på en ansökan av Tyskland och berör bara denna medlemsstat.Extern experthjälpNågon extern experthjälp har inte behövts.KonsekvensanalysDetta förslag gäller ett tillstånd som en enskild medlemsstat har ansökt om.3. RÄTTSLIGA ASPEKTERFörslaget syftar till att ge Tyskland tillstånd att göra undantag från de allmänna bestämmelserna i rådets direktiv 2003/96/EG och tillämpa en nedsatt energiskattesats på 0,50 euro/MWh för el till fartyg i hamn.Rättslig grundArtikel 19 i direktiv 2003/96/EG.SubsidiaritetsprincipenIndirekt beskattning, som behandlas i artikel 113 i EUF-fördraget, utgör inte i sig ett område där Europeiska unionen har ensam behörighet i den mening som avses i artikel 3 i EUF-fördraget.Medlemsstaternas behörighet på det här området är dock strikt begränsat genom gällande EU-lagstiftning. Enligt artikel 19 i direktiv 2003/96/EG är det bara rådet som får ge en medlemsstat tillstånd att införa ytterligare skattebefrielser eller skattenedsättningar i den mening som avses i denna bestämmelse. Medlemsstaterna kan i detta sammanhang inte träda i rådets ställe.Förslaget är därför förenligt med subsidiaritetsprincipen.ProportionalitetsprincipenFörslaget är förenligt med proportionalitetsprincipen. Skattenedsättningen går inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå det aktuella målet (jämför resonemangen ovan om aspekterna på den inre marknaden och sund konkurrens).Val av regleringsformFöreslagen regleringsform: Rådsbeslut.I artikel 19 i direktiv 2003/96 föreskrivs ingen annan typ av åtgärd.4. BUDGETKONSEKVENSERDenna åtgärd medför inga finansiella eller administrativa kostnader för unionen. Förslaget påverkar därför inte Europeiska unionens budget.2011/0133 (NLE)Förslag tillRÅDETS BESLUTom tillstånd för Tyskland att tillämpa en nedsatt energiskattesats för el till fartyg i hamn (nedan kallat landström) i enlighet med artikel 19 i direktiv 2003/96/EGEUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUTmed beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,med beaktande av rådets direktiv 2003/96/EG av den 27 oktober 2003 om en omstrukturering av gemenskapsramen för beskattning av energiprodukter och elektricitet[12], särskilt artikel 19,med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, ochav följande skäl:1. Genom en skrivelse av den 27 december 2010 begärde Tyskland tillstånd att få tillämpa en nedsatt energiskattesats för el till fartyg i hamn (nedan kallat landström ) i enlighet med artikel 19 i direktiv 2003/96/EG.2. Med skattenedsättningen vill Tyskland gynna en mer omfattande användning av landström som ett miljövänligare alternativ till att förbränna bunkerbränsle ombord för att förse fartyg med el när de ligger i hamn.3. I den mån användningen av landström inte ger upphov till utsläpp av sådana luftföroreningar som förbränning av bunkerbränsle ombord på fartyg i hamn ger, bidrar den till att förbättra den lokala luftkvaliteten i hamnstäder. Åtgärden förväntas därför bidra till målen för EU:s miljö- och hälsopolitik.4. Att tillåta Tyskland att tillämpa en nedsatt energiskattesats för landström går inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå ovanstående mål, eftersom elframställning ombord i de flesta fall kommer att vara det mest konkurrenskraftiga alternativet. Av samma skäl, och beroende på dagens relativt låga marknadsgenomslag för tekniken, kommer åtgärden förmodligen inte att leda till några större konkurrenssnedvridningar under sin användningstid och kommer således inte att inverka negativt på den inre marknadens funktion.5. Det följer av artikel 19.2 i direktiv 2003/96/EG att varje tillstånd som beviljas med stöd av den bestämmelsen måste vara strikt tidsbegränsat. Mot bakgrund av det behövs tillräckligt lång tid för att inte avskräcka hamnoperatörerna från att göra nödvändiga investeringar och för att göra en översyn av situationen i Tyskland i god tid och behovet av att inte undergräva utvecklingen av den befintliga rättsliga ramen, är det lämpligt att bevilja det ansökta tillståndet för en period av tre år, om inte annat skulle följa av ikraftträdandet av allmänna bestämmelser om denna fråga före det datum då åtgärden ska upphöra att gälla.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Tyskland tillåts härmed att tillämpa en nedsatt energiskattesats för el till fartyg i hamn, med undantag för privata nöjesfartyg, under förutsättning att de minimiskattenivåer som avses i artikel 10 i direktiv 2003/96/EG iakttas.Artikel 2Detta beslut ska tillämpas från och med den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning . Det upphör att gälla tre år efter det.Om rådet, på grundval av artikel 113 i EUF-fördraget, antar allmänna bestämmelser om skattefördelar för landström, så upphör detta beslut emellertid att gälla samma dag som de allmänna bestämmelserna blir tillämpliga.Artikel 3Detta beslut riktar sig till Förbundsrepubliken Tyskland.Utfärdat i Bryssel denPå rådets vägnarOrdförande [1] Rådets direktiv 2003/96/EG av den 27 oktober 2003 om en omstrukturering av gemenskapsramen för beskattning av energiprodukter och elektricitet, EUT L 283, 31.10.2003 s. 51.[2] Kommissionens rekommendation 2006/339/EG av den 8 maj 2006 om främjande av landström för fartyg i gemenskapshamnar, EUT L 125, 12.5.2006.[3] Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén – Strategiska mål och rekommendationer för EU:s sjöfartspolitik fram till 2018, KOM(2009) 8 slutlig.[4] Se fotnot 2.[5] Se Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/50/EG av den 21 maj 2008 om luftkvalitet och renare luft i Europa, EUT L 152, 11.6.2008.[6] Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt regionkommittén – En integrerad havspolitik för Europeiska unionen av den 10 oktober 2007, KOM(2007) 575 slutlig och kommissionens arbetsdokument – åtföljande dokument till kommissionens meddelande till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt regionkommittén - En integrerad havspolitik för Europeiska unionen av den 10 oktober 2007, SEK(2007) 1278.[7] Tidigare har kommissionen uppskattat att en övergång till landström i genomsnitt ger 50 % lägre utsläpp av koldioxid, se fotnot 2. Den aktuella åtgärdens effekter kan dock avvika kraftigt från det genomsnittet, eftersom effekterna i hög utsträckning beror på marknadssegmentets koldioxidintensitet och den exakta tidpunkten när den extra efterfrågan på el uppstår.[8] Se artikel 1 i avtalet av den 16 maj 1952 mellan länderna längs Rhen och Belgien om tull- och skattebehandling av gasolja som används av fartyg vid sjöfart på Rhen (Bundesgesetzblatt 1953, del II, s. 531).[9] Se ”Service Contract on Ship Emissions: Assignment, Abatement and Market-based Instruments, Task 2a – Shore-Side Electricity”, augusti 2005, från Europeiska kommissionens generaldirektorat för miljö, http://ec.europa.eu/environment/air/pdf/task2_shoreside.pdf. Kostnadsanalysen har utförts för tre hamnar i Göteborg, Juneau och Long Beach (USA).[10] Förslag till rådets direktiv om ändring av direktiv 2003/96/EG om en omstrukturering av gemenskapsramen för beskattning av energiprodukter och elektricitet, KOM(2011) 169.[11] Kommissionens förordning (EG) nr 800/2008 av den 6 augusti 2008 genom vilken vissa kategorier av stöd förklaras förenliga med den gemensamma marknaden enligt artiklarna 87 och 88 i fördraget (allmän gruppundantagsförordning), EUT L 214, 9.8.2008, s. 3.[12] EUT L 283, 31.10.2003, s. 51.


type: caselaw

text:
 22.9.2007
 FR
 Journal officiel de l'Union européenne
 C 223/11
 Ordonnance du Tribunal de première instance du 9 juillet 2007 — De Smedt/Commission
 (Affaire T-415/06 P) (1)
 («Pourvoi - Fonction publique - Agents contractuels - Ancien agent auxiliaire - Demande de révision du classement fixé lors du recrutement - Pourvoi manifestement non fondé»)
 (2007/C 223/15)
 Langue de procédure: le français
 Parties
 Partie requérante: Elisabeth De Smedt (Wezembeek-Oppem, Belgique) (représentants: L. Vogel et R. Kechiche, avocats)
 Autres parties à la procédure: Commission des Communautés européennes (représentants: J. Currall et G. Berscheid, agents); et Conseil de l'Union européenne (représentants: M. Arpio Santacruz et I. Sulce, agents)
 Objet
 Pourvoi formé contre l'arrêt du Tribunal de la fonction publique de l'Union européenne (deuxième chambre) du 19 octobre 2006, De Smedt/Commission (F-59/05, non encore publié au Recueil), et tendant à l'annulation de cet arrêt.
 Dispositif
 1)
 Le pourvoi est rejeté.
 2)
 Mme Elisabeth De Smedt est condamnée à supporter, outre ses propres dépens, ceux exposés par la Commission.
 3)
 Le Conseil supportera ses propres dépens.
 (1) JO C 42 du 24.2.2007.


text:
1.10.2005
 IT
 Gazzetta ufficiale dell'Unione europea
 C 243/4
 Ricorso di Jose Maria Sison avverso la sentenza del Tribunale di primo grado delle Comunità europee (Seconda Sezione) 26 aprile 2005, cause reunite T-110/03, T-150/03 e T-405/03, Jose Maria Sison contro Consiglio dell'Unione europea, proposto il 27 giugno 2005
 (Causa C-266/05 P)
 (2005/C 243/06)
 Lingua processuale: l'inglese
 Il 27 giugno 2005 il sig. Jose Maria Sison, residente in Utrecht, Paesi Bassi, rappresentato dagli avv.ti J. Fermon, A. Comte, H. Schultz e D. Gurses, ha proposto, dinanzi alla Corte di giustizia delle Comunità europee, un ricorso avverso la sentenza pronunciata dal Tribunale di primo grado delle Comunità europee (Seconda Sezione) il 26 aprile 2005, nelle cause riunite T-110/03, T-150/03 e T-405/03 (1), Jose Maria Sison contro Consiglio dell'Unione europea.
 Il ricorrente chiede che la Corte voglia:
 —
 annullare la sentenza pronunciata dal Tribunale di primo grado (Seconda Sezione) il 26 aprile 2005, nelle cause riunite T-110/03, T-150/03 e T-405/03.
 —
 annullare, ai sensi dell'art. 230 CE, i seguenti atti: (a) decisione del Consiglio 27 febbraio 2003, 06/c/01/03, adottata dal Consiglio il 27 febbraio 2003 in risposta alla domanda di conferma del sig. Jan Fermon inviata per fax il 3 febbraio 2003 ai sensi dell'art. 7, n. 2, del regolamento (CE) n. 1049/2001 (2), notificata al difensore del ricorrente il 28 febbraio 2003; (b) decisione del Consiglio 21 gennaio 2003, 41/c/01/02, adottata dal Consiglio il 21 gennaio 2003 in risposta alla domanda di conferma del sig. Jan Fermon inviata per fax l'11 dicembre 2002 ai sensi dell'art. 7, n. 2, del regolamento (CE) n. 1049/2001, notificata al difensore del ricorrente il 23 gennaio 2003, e (c) decisione del Consiglio 2 ottobre 2003, 36/c/02/03, adottata dal Consiglio il 2 ottobre 2003 in risposta alla domanda di conferma del sig. Jan Fermon (2/03) inviata al Consiglio per fax il 5 settembre 2003 e registrata presso il Segretariato generale del Consiglio l'8 settembre 2003, ai sensi dell'art. 7, n. 2, del regolamento (CE) n. 1049/2001, sull'accesso ai documenti.
 —
 condannare il Consiglio alle spese.
 Motivi e principali argomenti:
 Il ricorrente fa valere che la sentenza del Tribunale di primo grado va annullata per i seguenti motivi:
 1.
 Violazione degli artt. 220, 225 e 230 CE, del principio generale di diritto comunitario sancito agli artt. 6 e 13 CEDU e dei diritti della difesa.
 Il Tribunale di primo grado limita indebitamente l'ambito del suo sindacato giurisdizionale senza rispondere agli argomenti dedotti dal ricorrente.
 2.
 Violazione del diritto di accesso ai documenti (artt. 1, secondo comma, UE, 6, n. 1, UE, 255 CE, 4, n. 1, lett. a), CE, 4, n. 6, nonché artt. 220, 225 e 230 CE).
 Il sindacato svolto dal Tribunale di primo grado conduce di fatto ad una completa discrezionalità del Consiglio e ad un diniego assoluto del diritto di accesso ai documenti.
 3.
 Violazione dell'obbligo di motivazione (art. 253 CE) e degli artt. 220, 225 e 230 CE.
 Il sindacato del Tribunale di primo grado conduce ad un diniego dell'obbligo di motivazione e viola l'art. 253 CE.
 4.
 Violazione del diritto di accesso ai documenti (artt. 1, secondo comma, UE, 6, n. 1, UE e 255 CE), dell'art. 6, n. 2, CEDU, del diritto alla presunzione di innocenza e dell'art. 13 CEDU, che afferma il diritto ad un ricorso effettivo per violazioni dei diritti sanciti nella Convenzione sui Diritti dell'Uomo.
 Il Tribunale di primo grado limita arbitrariamente l'ambito del procedimento.
 5.
 Violazione del diritto di accesso ai documenti e degli artt. 1, secondo comma, UE, 6, n. 1, UE, 255 CE, 4, n. 5, e 9, n. 3, del regolamento del Consiglio n. 1049/2001.
 Il Tribunale di primo grado ha interpretato ed applicato erroneamente gli artt. 4 e 9 del regolamento del Consiglio n. 1049/2001.
 (1) GU C 171, 09.07.05, pag. 15.
 (2) Regolamento (CE) del Parlamento europeo e del Consiglio 30 maggio 2001, n. 1049/2001, relativo all'accesso del pubblico ai documenti del Parlamento europeo, del Consiglio e della Commissione.