text:
Advokaten 3 - Højesteret skaber klarhed om kære af sagsomkostninger
 Hvornår skal du have tilladelse fra Procesbevillingsnævnet til at kære en byrets afgørelse om sagsomkostninger?
 Af Peter Juul Agergaard, fuldmægtig, Procesbevillingsnævnet
 Denne artikel vedrører, hvornår det er nødvendigt at indhente kæretilladelse fra Procesbevillingsnævnet (PBN) i forbindelse med kære af byrettens sagsomkostningsafgørelser i henhold til retsplejelovens § 389, stk. 2, og hvornår der kan kæres direkte til landsretten.
 Der gennemgås tidligere landsretspraksis og to nye kendelser fra Højesteret.
 Artiklen konkluderer, at det er “bundlinjebeløbet” i byrettens sagsomkostningsafgørelse, der er afgørende for, hvornår kæretilladelse fra PBN kræves. Det angives sluttelig, hvordan man som advokat kan forholde sig, hvis man er i tvivl om, hvorvidt kæretilladelse fra PBN er nødvendig.
 Hvilke sagsomkostninger er omfattet?
 Problemstillingen forelå i en sag, hvor de sagsøgte under sagen havde udlagt 10.936,99 kroner til syns- og skønsmanden. Byretten bestemte, at de sagsøgte skulle betale 8.000 kroner i sagsomkostninger til sagsøgeren, og at de sagsøgte endeligt skulle betale omkostninger til syn og skøn med 10.936,99 kroner.
 De sagsøgte kærede byrettens omkostningsafgørelse til Østre Landsret. Østre Landsrets flertal bemærkede ved kendelse af 10. oktober 2008, at enhver part foreløbigt skal betale de omkostninger, der er forbundet med processuelle skridt som f.eks. syn og skøn, som parten har foretaget eller anmodet om, jf. retsplejelovens § 311, dog med forbehold af at få dem erstattet af modparten. Fastsættelsen af sagsomkostninger i henhold til retsplejelovens kap. 30 er udtryk for det hovedprincip, at den tabende part skal erstatte modparten de udgifter, som retssagen har påført ham. Den tabende part må selv betale sine omkostninger i forbindelse med retssagen, herunder udgifter til syn og skøn medmindre retten bestemmer andet. Den tabende parts sagsomkostninger indgår således ikke i byrettens fastsættelse af sagsomkostninger.
 På den baggrund fandt landsrettens flertal, at de sagsomkostninger, der skal indgå i 10.000 kroner-grænsen i retsplejelovens § 389, stk. 2, er de sagsomkostninger, som den ene part er blevet dømt til at erstatte den anden part. Da sagsomkostningsafgørelsen lød på 8.000 kroner, og da der ikke forelå en tilladelse fra PBN, skulle kæremålet afvises (dissens). Østre Landsrets kendelse blev, efter at PBN havde meddelt kæretilladelse, stadfæstet af Højesteret 20. april 2009 i sag 429/2008 i henhold til de af landsrettens flertal anførte grunde.
 Det må derfor kunne konkluderes, at det kun er de sagsomkostninger, som den ene part er blevet dømt til at erstatte den anden part, der skal indgå i vurderingen af 10.000 kroner-grænsen i retsplejeloven § 389, stk. 2.
 Indtil Højesterets nedennævnte kendelse af 21. januar 2011 har der særligt hersket tvivl om, hvorvidt tilladelse fra PBN var fornøden i de to nedennævnte sagstyper:
 Sagstype 1
 Sager, hvor sagens omkostninger – særligt udgift til advokatbistand – ophæves, men hvor der træffes afgørelse om, hvem der f.eks. skal betale retsafgiften.
 Det følger af fast praksis i overensstemmelse med forarbejderne til bestemmelsen, at der ikke kræves kæretilladelse fra PBN i tilfælde, hvor byretten helt har ophævet sagens omkostninger. Spørgsmålet er, hvorledes det forholder sig, når omkostningerne kun er blevet delvis ophævet.
 Østre Landsret kom i U 2006.2766/1 Ø frem til, at der krævedes kæretilladelse fra PBN i et tilfælde, hvor sagens omkostninger var blevet ophævet, og parterne var blevet pålagt at dele retsafgiften, og sagsøgte herudover pålagt at betale et inkassogebyr på 100 kroner Det fremgår ikke af kendelsen, hvilken del af omkostningsafgørelsen, der var påkæret.
 Advokat Asger Bagge-Jørgensen nævner i “En dum lille fælde” i Advokaten nr. 7/2009, at han havde en sag, hvor byretten havde bestemt, at hver af parterne skulle bære egne sagsomkostninger og dele udgiften til retsafgift. Han ønskede alene at kære spørgsmålet om de ophævede advokatudgifter til Østre Landsret, hvilket han angav i kæreskriftet. Østre Landsret realitetsbehandlede kæremålet uden tilladelse fra PBN og tog stilling til sagsomkostningerne ved kendelse af 30. oktober 2008.
 Det skal hertil bemærkes, at Østre Landsret efterfølgende i en kendelse af 3. juni 2009 kom frem til det modsatte resultat i en situation, hvor sagens omkostninger var blevet ophævet med undtagelse af retsafgiften på 500 kroner, og hvor der var nedlagt påstand om, at de kærende blev tillagt sagsomkostninger i henhold til proceduretaksterne. Her afviste Østre Landsret at realitetsbehandle kæremålet under henvisning til, at der ikke forelå en tilladelse fra PBN.
 Den nye praksis fra Østre Landsret, som Asger Bagge-Jørgensen beskrev i sin artikel, blev således efterfølgende ændret igen.
 Vestre Landsret kom i en kendelse af 22. december 2010 frem til det samme resultat som Østre Landsrets kendelse af 3. juni 2009 i en sag, hvor byretten havde bestemt, at sagens omkostninger skulle ophæves, men at sagsøgte skulle erstatte sagsøgeren 1.600 kroner svarende til retsafgiften af det vundne beløb. Sagsøgeren kærede denne afgørelse til Vestre Landsret med påstand om, at der skulle tillægges sagsøgeren sagsomkostninger til dækning af udgiften til advokatbistand. Vestre Landsret afviste kæremålet med henvisning til, at byretten havde fastsat sagens omkostninger til et beløb, der ikke overstiger 10.000 kroner. Afgørelsen kunne derfor kun kæres med tilladelse fra PBN.
 Der har således efter seneste ovennævnte kendelser været enighed mellem landsretterne om, at der i sådanne sager kræves kæretilladelse fra PBN uanset, at den kærende alene ønsker at kære bestemmelsen om ophævelse af sagens omkostninger.
 Sagstype 2
 Sager, hvor omkostningsafgørelsen samlet vedrører betaling af mere end 10.000 kroner, men hvor kæremålet alene angår en eller flere udgiftsposter, som ikke overstiger dette beløb.
 Der kan her henvises til U 2008.1537 V, hvor byretten havde tilkendt 14.500 kroner i sagsomkostninger, hvoraf de 6.000 kroner vedrørte advokatbistand. Her bemærkede Vestre Landsret, at kæremålet alene angik udgifterne til advokatbistand på 6.000 kroner. Vestre Landsret afviste herefter at behandle kæremålet med henvisning til forarbejderne til bestemmelsen, hvoraf det fremgår: ...“Angår kæren alene en del af omkostningsafgørelsen, er der kun fri appeladgang, såfremt det påkærede beløb er over 10.000 kroner”...
 Østre Landsret afsagde 26. april 2010 kendelse i en lignende sag. Byretten havde her besluttet, at sagsøgte skulle betale 13.260 kroner i sagsomkostninger til sagsøgeren, hvoraf de 8.000 kroner udgjorde delvis dækning af udgifter til advokatbistand, og de 5.260 kroner udgjorde dækning af retsafgift af det vundne beløb. Østre Landsret bemærkede her, at det fremgår af forarbejderne til retsplejelovens § 389, stk. 2, at hvis kæren kun angår en del af omkostningsafgørelsen, er der kun fri appeladgang, såfremt det påkærede beløb er over 10.000 kroner. Landsretten bemærkede herefter videre, at både sagsøgers og sagsøgtes kære måtte anses for at vedrøre byrettens fastsættelse af et beløb til dækning af advokatudgifterne og ikke byrettens bestemmelse om erstatning om retsafgiften. Da det beløb, som kæren vedrørte, ikke var fastsat til mere end 10.000 kroner, kunne byrettens afgørelse kun kæres med tilladelse fra PBN.
 Østre Landsrets kendelse var således i overensstemmelse med praksis fra Vestre Landsret som nævnt i U 2008.1537 V. Der var således enighed mellem landsretterne om, at tilladelse fra PBN var påkrævet, hvis den del af omkostningsafgørelsen, der blev påkæret, vedrørte et beløb på 10.000 kroner eller derunder.
 Højesterets nye kendelse
 Begge parter kærede med tilladelse fra PBN Østre Landsrets ovennævnte kendelse af 26. april 2010 til Højesteret.
 Højesteret udtalte ved kendelse af 21. januar 2011 i sag 216/2010 følgende:
 ...“I retsplejelovens § 389, stk. 2, 1. pkt., hedder det: ’Kendelser og beslutninger om sagsomkostninger, der er fastsat til højst 10.000 kroner, kan ikke kæres’. For så vidt angår tilfælde, hvor afgørelsen fastsætter et samlet sagsomkostningsbeløb, må bestemmelsen i overensstemmelse med ordlyden forstås på den måde, at der er fri adgang til kære, hvis det samlede omkostningsbeløb overstiger 10.000 kroner, således at det er uden betydning, om kæremålet er begrundet i forhold, der kun angår en eller flere udgiftsposter, som ikke overstiger dette beløb. De af landsretten citerede lovbemærkninger, hvis rækkevidde er usikker, kan ikke føre til et andet resultat”...
 Højesteret bemærkede herefter, at byretten havde bestemt, at sagsøgte i den konkrete sag skulle betale 13.260 kroner i sagsomkostninger til sagsøgeren. Da det fastsatte samlede omkostningsbeløb således oversteg 10.000 kroner, kunne begge parter efter retsplejelovens § 389, stk. 2, frit kære til landsretten. Sagen blev herefter hjemvist til realitetsbehandling i landsretten.
 “Bundlinjebeløbet” er afgørende
 Højesterets kendelse tilsidesætter den ovenfor refererede landsretspraksis i afgørelser under sagstype 2, herunder bl.a. U 2008.1537 V, der ikke længere kan anses for at være gældende ret. På baggrund af Højesterets kendelse må det nu konkluderes, at det alene er “bundlinjebeløbet” i byrettens sagsomkostningsafgørelse, der er afgørende for, hvornår kæretilladelse fra PBN kræves. Hvis “bundlinjebeløbet” er på over 10.000 kroner, kræves der ikke tilladelse fra PBN. Dette gælder uanset hvilken del af omkostningsafgørelsen der kæres. Hvis man således kun ønsker at kære en del af omkostningsafgørelsen, der ikke er på over 10.000 kroner, kræves tilladelse fra PBN ikke, hvis den samlede omkostningsafgørelse dvs. “bundlinjebeløbet” er på et beløb, der er højere end 10.000 kroner. Hvis “bundlinjebeløbet” er på 10.000 kroner eller derunder, kræves tilladelse fra PBN derimod.
 I sager, hvor sagens omkostninger – særligt udgift til advokatbistand – ophæves, men hvor der træffes afgørelse om, hvem der f.eks. skal betale retsafgiften, og retsafgiften er på under 10.000 kroner, (sagstype 1), kræves der fortsat kæretilladelse fra PBN, selv om man kun ønsker at kære bestemmelsen om ophævelsen af advokatudgifterne, idet “bundlinjebeløbet” ikke er over 10.000 kroner. Højesterets kendelse synes således ikke at ændre landsretternes praksis i sagstype 1.
 Det må herudover fortsat lægges til grund, at der ikke kræves kæretilladelse i tilfælde, hvor byretten helt har ophævet sagens omkostninger, og der således slet ikke er noget “bundlinjebeløb”. Det er fortsat sådan, at det er byrettens fastsættelse af omkostningsbeløbet, der er afgørende for kæreadgangen, og ikke påstanden for landsretten.
 Kendelserne skaber klarhed
 Højesteret har med de ovennævnte kendelser skabt klarhed om, hvornår kæretilladelse fra PBN er nødvendig i forhold til byrettens sagsomkostningsafgørelser. Selv om kendelserne alene vedrører retsplejelovens § 389, stk. 2, må det antages, at rækkevidden af disse kendelser endvidere vil kunne udstrækkes til forståelsen af de næsten enslydende kærebegrænsningsregler i retsplejelovens § 391, stk. 2, der vedrører adgangen til kære af bestemmelser om sagsomkostninger i byretsdomme og retsplejelovens § 584 a, stk. 2, der vedrører adgangen til kære af fogedrettens afgørelser om sagsomkostninger.
 Højesteret har skabt en praksis, der synes noget nemmere at administrere og handle efter for alle parter. Selv efter kendelserne fra Højesteret kan der dog fortsat i forskellige andre situationer være tvivl om, hvorvidt kære af en byrets afgørelse om sagsomkostninger kan ske uden tilladelse fra PBN. Hvis man som advokat i en konkret sag er i tvivl om, hvorvidt kæretilladelse fra PBN er nødvendig, kan man sikre sig ved både at kære direkte til landsretten og samtidig indgive ansøgning til PBN. I ansøgningen til PBN bør man angive, at der tillige er kæret direkte til landsretten. PBN vil herefter normalt henlægge sagen med bemærkning om, at ansøgeren skal rette henvendelse til PBN umiddelbart efter landsrettens eventuelle afgørelse om afvisning af kæremålet, hvis man ønsker at fastholde ansøgningen om kæretilladelse. På den måde kan man undgå at blive fanget på det forkerte ben både i forhold til kærefristen til landsretten og ansøgningsfristen til PBN.
 Det siger retsplejeloven
 Retsplejelovens § 389, stk. 2, har følgende ordlyd:
 “Kendelser og beslutninger om sagsomkostninger, der er fastsat til højst 10.000 kroner, kan ikke kæres. Procesbevillingsnævnet kan dog give tilladelse til kære, hvis særlige grunde taler derfor.”
 Det fremgår bl.a. af bemærkningerne til bestemmelsen i Folketingstidende 1989/90, tillæg A, sp. 785:
 ...“Angår kæren alene en del af omkostningsafgørelsen, er der kun fri appeladgang, såfremt det påkærede beløb er over 10.000 kroner Har retten truffet bestemmelse om, at hver part bærer sine omkostninger (sagsomkostningerne ophæves), og sagsomkostningerne således ikke er fastsat til noget bestemt beløb, vil denne afgørelse, der kan angå meget betydelige beløb, fortsat frit kunne appelleres”...


type: other

text:
Zákonník práce umožňuje aby prípadná práca v sobotu (t.j. tá čo môže nastať, ale nie je plánovaná, predvídaná, preto sa hovorí o „prípadne” práci v sobotu) mohla byť zohľadnená v mzde vedúceho zamestnanca (pojem § 9 ods. 3). Zohľadnenie znamená, že z tohto dôvodu je mzda zamestnanca zvýšená.
 Komentár k ZP§ 122bMzdové zvýhodnenie za prácu v nedeľu
 § 122bMzdové zvýhodnenie za prácu v nedeľu
 (4) S vedúcim zamestnancom možno v pracovnej zmluve dohodnúť mzdu už s prihliadnutím na prípadnú prácu v nedeľu. Ak dôjde k dohode podľa prvej vety, vedúcemu zamestnancovi nepatrí mzdové zvýhodnenie podľa odsekov 1 a 2.
 Novela Zákonník práce od 1.5.2018 zavádza mzdové zvýhodnenie za prácu v nedeľu. Samotná výška mzdového zvýhodnenia je v čase od 1.5.2018 do 30.4.2019 ovplyvnená § 252m.
 Od 1.5.2018 do 30.4.2018: platí § 252m písm. b) bod 1 - mzdové zvýhodnenie najmenej v sume 50 % minimálnej mzdy v eurách za hodinu podľa osobitného predpisu.
 Od 1.5.2019: platí § 122b ods. 1 - mzdové zvýhodnenie najmenej v sume 100 % minimálnej mzdy v eurách za hodinu podľa osobitného predpisu.
 Skutočnosť, že...


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 12.3.2015
 RO
 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
 L 67/23
 REGULAMENTUL DE PUNERE ÎN APLICARE (UE) 2015/409 AL COMISIEI
 din 11 martie 2015
 de modificare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 917/2011 al Consiliului de instituire a unei taxe antidumping definitive și de colectare definitivă a taxei provizorii instituite asupra importurilor de plăci de ceramică originare din Republica Populară Chineză
 COMISIA EUROPEANĂ,
 având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
 având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (1) (denumit în continuare „regulamentul de bază”), în special articolul 11 alineatul (3),
 întrucât:
 1. PROCEDURA
 1.1. Măsuri în vigoare
 (1)
 La 15 septembrie 2011, Consiliul a impus taxe antidumping la importurile de plăci de ceramică originare din Republica Populară Chineză prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 917/2011 (2) (denumit în continuare „regulamentul inițial”).
 (2)
 Un nivel unic al taxei de 26,3 % a fost impus asupra importurilor de produs în cauză fabricat de următorul grup de producători-exportatori:
 —
 Dongguan City Wonderful Ceramics Industrial Park Co., Ltd și Guangdong Jiamei Ceramics Co. Ltd (denumiți în continuare „grupul Wonderful”); și
 —
 Qingyuan Gani Ceramics Co. Ltd și Foshan Gani Ceramics Co. Ltd (denumiți în continuare „grupul Gani”).
 (3)
 Astfel cum se menționează în considerentele 96-98 din regulamentul inițial, Comisia Europeană (denumită în continuare „Comisia”) a fost notificată, după prezentarea constatărilor provizorii, că relația dintre societăți a fost întreruptă și, prin urmare, ar fi trebuit să se aplice taxe individuale pentru grupul Gani și grupul Wonderful. Cererea nu a putut fi acceptată la momentul respectiv, deoarece fondul problemei trebuia examinat în mod corespunzător.
 1.2. Cererea de reexaminare intermediară parțială
 (4)
 La 2 octombrie 2012, Comisia a primit o cerere pentru o reexaminare intermediară parțială din partea grupului Gani.
 (5)
 Grupul Gani a afirmat că nu mai este afiliat celorlalte două societăți (grupul Wonderful), deoarece relația participativă dintre acestea a încetat începând cu luna martie 2011. Prin urmare, grupul Gani a solicitat o reexaminare intermediară a măsurilor în vigoare, deoarece nivelul unic al taxei în vigoare nu mai era adecvat.
 1.3. Deschiderea unei reexaminări intermediare parțiale
 (6)
 Prin urmare, în urma consultării comitetului consultativ, Comisia a stabilit că ar trebui să fie deschisă o astfel de reexaminare.
 (7)
 La 31 ianuarie 2014, Comisia a deschis o reexaminare intermediară parțială a măsurilor în vigoare privind importurile în Uniune de plăci de ceramică originare din Republica Populară Chineză, în temeiul articolului 11 alineatul (3) din regulamentul de bază. Comisia a publicat un aviz de deschidere în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
 (3).
 (8)
 Reexaminarea a fost limitată ca domeniu de aplicare la examinarea structurii de proprietate a grupului Gani și, în cazul în care acest lucru a fost justificat, la examinarea din oficiu a marjei de dumping în ceea ce privește grupul Gani.
 (9)
 De asemenea, reexaminarea a vizat din oficiu aceleași chestiuni în ceea ce privește grupul Wonderful.
 1.4. Perioada anchetei de reexaminare
 (10)
 Ancheta privind dumpingul a vizat perioada dintre 1 ianuarie 2013 și 31 decembrie 2013 („perioada anchetei de reexaminare”).
 1.5. Părțile vizate de anchetă
 (11)
 Comisia a invitat atât grupul Gani, cât și grupul Wonderful, să coopereze în cadrul anchetei și să răspundă la chestionarele Comisiei. În plus, Comisia a oferit societăților ocazia de a solicita tratamentul de societate care funcționează în condițiile unei economii de piață în temeiul articolului 2 alineatul (7) din regulamentul de bază.
 (12)
 În avizul de deschidere, Comisia a ales în mod provizoriu Statele Unite ale Americii ca țară terță cu economie de piață (denumită în continuare „țară analogă”) în temeiul articolului 2 alineatul (7) litera (a) din regulamentul de bază și a invitat părțile să își prezinte observațiile cu privire la această alegere.
 (13)
 Părțile interesate au avut ocazia de a face observații cu privire la deschiderea anchetei și de a solicita o audiere cu Comisia și/sau cu consilierul-auditor pentru proceduri comerciale.
 1.6. Răspunsurile la chestionar și vizitele de verificare
 (14)
 Comisia a primit răspunsuri la chestionar de la ambele grupuri, precum și de la doi producători din țara analogă.
 (15)
 Comisia a căutat și a verificat toate informațiile considerate necesare pentru reexaminare. În temeiul articolului 16 din regulamentul de bază, s-au efectuat vizite de verificare la sediul următoarelor societăți:
 —
 Producători-exportatori din țara în cauză:
 —
 Dongguan City Wonderful Ceramics Industrial Park Co., Ltd;
 —
 Guangdong Jiamei Ceramics Co. Ltd;
 —
 Qingyuan Gani Ceramics Co. Ltd și
 —
 Foshan Gani Ceramics Co. Ltd
 —
 Producătorii din țara analogă care au solicitat tratamentul confidențial în baza riscului de represalii.
 2. PRODUSUL ÎN CAUZĂ
 (16)
 Produsul care face obiectul prezentei reexaminări este același cu cel definit în regulamentul inițial, și anume plăci și dale din ceramică smălțuite sau nesmălțuite pentru pavaj sau pentru acoperit pereții; plăcuțe din ceramică smălțuite sau nesmălțuite pentru mozaicuri și articole similare, chiar pe un suport (denumite în continuare „produsul în cauză”), încadrate în prezent la codurile NC 6907 10 00, 6907 90 20, 6907 90 80, 6908 10 00, 6908 90 11, 6908 90 20, 6908 90 31, 6908 90 51, 6908 90 91, 6908 90 93 și 6908 90 99.
 3. DUMPINGUL
 3.1. Tratamentul de societate care funcționează în condițiile unei economii de piață (TEP)
 (17)
 Niciunul din cele două grupuri nu a solicitat tratamentul de societate care funcționează în condițiile unei economii de piață în temeiul articolului 2 alineatul (7) litera (c) din regulamentul de bază.
 3.2. Țară analogă
 (18)
 După cum s-a menționat mai sus, Comisia a propus Statele Unite ale Americii ca țară analogă, la fel ca și în ancheta precedentă. De asemenea, Comisia a contactat societăți dintr-un număr de alte țări analoge potențiale, însă nu a primit niciun răspuns sau oferte de cooperare din partea altor societăți. Prin urmare, alegerea Statelor Unite ale Americii a fost confirmată ca fiind adecvată.
 3.3. Ancheta
 (19)
 Ancheta care a dus la instituirea măsurilor în vigoare a stabilit că grupul Gani și grupul Wonderful erau afiliate, deoarece unul dintre acționarii grupului Wonderful deținea mai mult de 5 % din acțiunile unei societăți din grupul Gani. Marjele de dumping au fost calculate separat pentru fiecare dintre grupuri. Marjele de prejudiciu pentru cele două grupuri au fost mai mari decât marjele de dumping.
 (20)
 Pentru a lua în considerare riscul ca, din cauza legăturilor lor corporative, societățile cu marja de dumping individuală mai mare să își poată canaliza exporturile prin intermediul societăților cu marja de dumping mai mică, a fost calculată ulterior o marjă de dumping medie ponderată unică pentru ambele grupuri și a fost impus un nivel unic al taxei.
 (21)
 Comisia a examinat dacă pretinsa modificare a relației ar face ca nivelul unic al taxei să nu mai fie justificat. Ulterior, Comisia a examinat necesitatea reexaminării marjelor de dumping individuale.
 (22)
 Ancheta de reexaminare a arătat că acțiunile menționate la considerentul 19 au fost vândute către proprietarul grupul Gani și grupul Wonderful nu mai deține interese în grupul Gani. Nu au existat indicii conform cărora cele două grupuri ar avea alte legături structurale sau corporative. În consecință, modificarea relației dintre cele două grupuri a fost acceptată astfel cum s-a afirmat, iar grupul Gani și grupul Wonderful au fost considerate ca fiind neafiliate în scopul stabilirii taxei.
 (23)
 Prin urmare, nu mai există motive pentru impunerea unui nivel unic al taxei. În schimb, ar trebui să fie atribuite niveluri individuale separate ale taxei pentru grupul Gani și grupul Wonderful.
 (24)
 În ceea ce privește necesitatea reexaminării marjelor de dumping individuale, calculate pentru fiecare dintre grupuri în cursul anchetei care a condus la instituirea măsurilor în vigoare, Comisia a evaluat dacă circumstanțele referitoare la cele două grupuri în cauză s-au schimbat în mod semnificativ, astfel încât să justifice reexaminarea acestor marje de dumping individuale.
 (25)
 Ancheta care a dus la instituirea măsurilor în vigoare a stabilit următoarele:
 1.
 grupurile nu au avut în comun instalații de producție;
 2.
 grupurile nu au avut în comun societăți de vânzare; și
 3.
 grupurile nu s-au subcontractat reciproc.
 (26)
 Ancheta de reexaminare a confirmat faptul că această situație a rămas neschimbată, în ciuda schimbării relației.
 (27)
 Având în vedere aceste circumstanțe specifice, Comisia consideră că încetarea relației nu a modificat funcționarea celor două grupuri în vreun mod care să aibă un impact asupra calculării marjelor lor de dumping. Prin urmare, modificarea acestor marje de dumping pe baza unor calcule noi nu este justificată în temeiul articolului 11 alineatul (3) din regulamentul de bază.
 (28)
 Având în vedere cele de mai sus, marjele de dumping separate calculate în cadrul anchetei inițiale ar trebui să fie impuse ca taxe individuale. Aceste marje de dumping sunt de 13,9 % pentru grupul Gani și de 32,0 % pentru grupul Wonderful.
 (29)
 Aceste concluzii au fost comunicate părților interesate și acestea au avut timp să prezinte observații.
 (30)
 Grupul Wonderful a susținut inițial că informase Comisia în timpul vizitei de verificare în Republica Populară Chineză cu privire la faptul că unele dintre elementele de probă prezentate de grupul Gani în cererea de reexaminare sunt false sau înșelătoare. Acestea au subliniat că, pentru acest tip de situații, Comisia dispune de articolul 18 din regulamentul de bază. De asemenea, grupul a contestat conformitatea cu dispozițiile de la articolul 11 alineatul (3) din regulamentul de bază în această privință.
 (31)
 Comisia a verificat toate elementele de probă relevante și documentate în mod corespunzător colectate în timpul anchetei, care a arătat că cele două grupuri nu mai erau afiliate, precum și elementele de probă în ceea ce privește funcționarea fiecăruia dintre cele două grupuri, atât înainte, cât și după încetarea relației. Aceste dovezi confirmă faptul că grupul s-a scindat în două părți în mod irevocabil, fapt care nu este contestat de către grupul Wonderful.
 (32)
 Pe baza acestor fapte, Comisia nu are motive să aplice articolul 18 din regulamentul de bază. În plus, aceste fapte confirmă conformitatea cu articolul 11 alineatul (3) din regulamentul de bază.
 (33)
 În al doilea rând, grupul Wonderful a contestat conformitatea cu dispoziția potrivit căreia „valoarea taxei antidumping nu trebuie să depășească marja de dumping stabilită” de la articolul 9 alineatul (4) din regulamentul de bază, pe motiv că noile prețuri de export și valorile normale din țara analogă au fost verificate în cursul prezentei anchete.
 (34)
 După cum s-a stabilit în considerentele 24-27 de mai sus, ancheta a arătat că funcționarea fiecăruia dintre cele două grupuri nu s-a modificat ca urmare a încetării relației. Așa cum se explică și în avizul de deschidere, în cazul de față nu erau necesare marje de dumping noi. Conformitatea cu articolul 9 alineatul (4) din regulamentul de bază a fost asigurată, deoarece valoarea taxei antidumping nu depășește marja de dumping, astfel cum s-a stabilit în ancheta inițială. Faptul că noile prețuri de export și valorile normale din țara analogă au fost, de asemenea, verificate în cursul prezentei anchete nu schimbă această concluzie.
 (35)
 În cele din urmă, grupul Wonderful a sugerat că „acordarea de marje individuale unor societăți care au fost în trecut afiliate, chiar dacă această relație a fost încheiată” reprezintă stabilirea unui precedent periculos și permite unui grup de societăți să manipuleze măsurile de apărare comercială.
 (36)
 Comisia nu a fost de acord cu această sugestie. Fiecare reexaminare este efectuată pe baza propriilor elemente, astfel cum sunt stabilite de anchetă, și nu pe baza unor speculații, iar în cazul în care societățile nu sunt afiliate, ele au dreptul la propria taxă individuală, astfel cum se prevede la articolul 9 alineatul (5) din regulamentul de bază.
 (37)
 Asociația din Uniune Cerame-Unie (CET) a susținut că încetarea relației participative nu înseamnă că posibilitatea de eludare prin intermediul grupului cu cea mai scăzută taxă poate fi eliminată. Pentru a ilustra acest fapt, CET a luat act de faptul că momentul în care cele două grupuri s-au scindat a coincis cu instituirea măsurilor provizorii în ancheta inițială și că cele două grupuri nu au discutat scindarea înainte de deschiderea procedurii inițiale. În cursul anchetei inițiale, grupurile au fost afiliate și, prin urmare, CET a afirmat că grupul Gani și grupul Wonderful au avut acces reciproc la datele lor.
 (38)
 Cu toate acestea, CET nu a furnizat nicio dovadă care să susțină aceste afirmații. În plus, Comisia are în prezent obligația de a impune taxe individuale pentru fiecare dintre cele două grupuri, deoarece s-a stabilit că acestea nu mai sunt afiliate. Comisia nu are dreptul să considere cele două grupuri de societăți distincte din punct de vedere juridic ca fiind afiliate în scopul impunerii unui nivel unic al taxei pentru simplul fapt că ar exista posibilitatea ca cele două grupuri să colaboreze.
 (39)
 CET a susținut că, în cazul în care operațiunile comerciale dintre cele două grupuri au rămas neschimbate, astfel cum s-a arătat, atunci riscul de eludare între cele două grupuri trebuie, de asemenea, să fi rămas neschimbat.
 (40)
 Comisia a respins acest argument. Singurul motiv pentru care cele două grupuri au fost tratate împreună în ancheta inițială s-a datorat legăturii de afiliere, iar aceasta nu mai există în prezent.
 (41)
 CET a remarcat, de asemenea, că instalațiile de producție ale celor două societăți comerciale sunt relativ apropiate unele de altele, ceea ce ar face ca o eludare a măsurilor să fie relativ simplă.
 (42)
 Comisia a respins și acest argument. Într-adevăr, nu există niciun temei juridic care să permită atribuirea unei taxe unice unor societăți neafiliate numai pe baza faptului că societățile sunt relativ aproape una de cealaltă și, prin urmare, eludarea ar fi mai ușoară. În Republica Populară Chineză este normal să existe mai mulți producători de un anumit produs într-un singur oraș sau regiune.
 (43)
 Având în vedere cele prezentate mai sus, observațiile primite după prezentarea constatărilor nu au modificat concluzia menționată în considerentul 28 de mai sus. Prin urmare, marjele de dumping separate calculate în cadrul anchetei inițiale ar trebui să fie impuse ca taxe individuale. Aceste marje de dumping sunt de 13,9 % pentru grupul Gani și de 32,0 % pentru grupul Wonderful.
 (44)
 Măsurile prevăzute în prezentul regulament sunt conforme cu avizul comitetului instituit în temeiul articolului 15 alineatul (1) din regulamentul de bază.
 ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
 Articolul 1
 Tabelul de la articolul 1 alineatul (2) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 917/2011 se modifică după cum urmează:
 —
 următoarea linie se elimină din tabel:
 Societate
 Taxa
 Cod adițional TARIC
 „Dongguan City Wonderful Ceramics Industrial Park Co., Ltd; Guangdong Jiamei Ceramics Co. Ltd; Qingyuan Gani Ceramics Co. Ltd; Foshan Gani Ceramics Co. Ltd
 26,3 %
 B011”
 ;
 —
 în tabel se inserează următoarele linii:
 Societate
 Taxa
 Cod adițional TARIC
 „Dongguan City Wonderful Ceramics Industrial Park Co., Ltd; Guangdong Jiamei Ceramics Co. Ltd
 32,0 %
 B938
 Qingyuan Gani Ceramics Co. Ltd; Foshan Gani Ceramics Co. Ltd
 13,9 %
 B939”
 .
 Articolul 2
 Prezentul regulament intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
 Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
 Adoptat la Bruxelles, 11 martie 2015.
 Pentru Comisie
 Președintele
 Jean-Claude JUNCKER
 (1) JO L 343, 22.12.2009, p. 51.
 (2) Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 917/2011 al Consiliului din 12 septembrie 2011 de instituire a unei taxe antidumping definitive și de colectare definitivă a taxei provizorii instituite asupra importurilor de plăci de ceramică originare din Republica Populară Chineză (JO L 238, 15.9.2011, p. 1).
 (3) JO C 28, 31.1.2014, p. 11.


type: contracts

text:
 30.3.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 85/24
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 209/2015
 ze dne 25. září 2015,
 kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHP [2017/516]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Nařízení Komise (EU) 2015/639 ze dne 23. dubna 2015, kterým se mění příloha III nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1333/2008, pokud jde o použití oxidu křemičitého (E 551) v roubovaném kopolymeru polyvinylalkoholu a polyethylenglykolu (E 1209) (1), má být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Nařízení Komise (EU) 2015/647 ze dne 24. dubna 2015, kterým se mění a opravují přílohy II a III nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1333/2008, pokud jde o použití některých potravinářských přídatných látek (2), má být začleněno do Dohody o EHP.
 (3)
 Nařízení Komise (EU) 2015/648 ze dne 24. dubna 2015, kterým se mění příloha I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1334/2008, pokud jde o odstranění aromatické látky N-ethyl (2E,6Z)-nonadienamid ze seznamu Unie (3), má být začleněno do Dohody o EHP.
 (4)
 Nařízení Komise (EU) 2015/649 ze dne 24. dubna 2015, kterým se mění příloha II nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1333/2008 a příloha nařízení Komise (EU) č. 231/2012, pokud jde o použití L-leucinu jako nosiče pro stolní sladidla v tabletách (4), má být začleněno do Dohody o EHP.
 (5)
 Toto rozhodnutí se týká právních předpisů o potravinách. Jak je uvedeno v úvodu kapitoly XII přílohy II Dohody o EHP, právní předpisy o potravinách se nepoužijí na Lichtenštejnsko po celou dobu, po niž je na Lichtenštejnsko rozšířena působnost Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o obchodu se zemědělskými produkty. Toto rozhodnutí se tudíž na Lichtenštejnsko nevztahuje.
 (6)
 Příloha II Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Kapitola XII přílohy II Dohody o EHP se mění takto:
 1)
 V bodě 54zzzzr (nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1333/2008) se doplňují nové odrážky, které znějí:
 „—
 32015 R 0639: nařízení Komise (EU) 2015/639 ze dne 23. dubna 2015 (Úř. věst. L 106, 24.4.2015, s. 16),
 —
 32015 R 0647: nařízení Komise (EU) 2015/647 ze dne 24. dubna 2015 (Úř. věst. L 107, 25.4.2015, s. 1),
 —
 32015 R 0649: nařízení Komise (EU) 2015/649 ze dne 24. dubna 2015 (Úř. věst. L 107, 25.4.2015, s. 17).“
 2)
 V bodě 54zzzzs (nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1334/2008) se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32015 R 0648: nařízení Komise (EU) 2015/648 ze dne 24. dubna 2015 (Úř. věst. L 107, 25.4.2015, s. 15).“
 3)
 V bodě 69 (nařízení Komise (EU) č. 231/2012) se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32015 R 0649: nařízení Komise (EU) 2015/649 ze dne 24. dubna 2015 (Úř. věst. L 107, 25.4.2015, s. 17).“
 Článek 2
 Znění nařízení (EU) 2015/639, (EU) 2015/647, (EU) 2015/648 a (EU) 2015/649 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 26. září 2015 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (*1).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 25. září 2015.
 Za Smíšený výbor EHP
 předsedkyně
 Ingrid SCHULERUD
 (1) Úř. věst. L 106, 24.4.2015, s. 16.
 (2) Úř. věst. L 107, 25.4.2015, s. 1.
 (3) Úř. věst. L 107, 25.4.2015, s. 15.
 (4) Úř. věst. L 107, 25.4.2015, s. 17.
 (*1) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
Rekola Motion M5 vaunut jätehuollon tarpeisiin
 Kotisivu | Tuotteet | Motion Siivousvaunut | Motion M5
 REKOLA MOTION M5 VAUNUT:
 M5 vaunut on suunniteltu erityisesti jätehuollon tarpeisiin. Jokaisella niistä on oma tehtävänsä kierrätyksen helpottamisesta pyykin keräämiseen. Nämä kestävät ja pitkäikäiset, metallista valmistetut vaunut soveltuvat erinomaisesti toimistoihin, sairaaloihin ja tuotantotiloihin.
 SV5-säkkivaunu on suunniteltu pakkausteollisuudessa paljon käytettyjen muovikääreiden keräämiseen. Vaunu soveltuu erinomaisesti myös muovipullojen, tökkien ja muovipussien keräämiseen.
 SV4I on perinteinen X-mallinen vaunu 200 litran säkeille. Viimeisten parannusten myötä tämä vaunu on nyt entistäkin vahvempi ja tilavampi. Vaunu on tehty 22mm putkesta ja vahvoista pohjalangoista. 4x100mm renkaat tekevät siitä ketterän. Tätä vaunua varten on saatavilla iso kangassäkki esimerkiksi hotelleissa tapahtuvaa pyykinkeruuta varten.
 Tämä X-mallinen vaunu soveltuu moniin keräystarpeisiin ja siihen sopii 150 litran jätesäkki tai vaikka pienempi kangaspussi. SV4-vaunussa on yleensä 4x75mm renkaat, mutta sitä voi käyttää myös ilman renkaita, mikäli vaunua ei tarvitse kuljettaa mukana.
 SV2Z-vaunu on kevyt ja helppo koota. Vaunuun voi sijoittaa yhden 150 litran tai vaihtoehtoisesti kaksi 75 litran säkkiä vierekkäin, mikäli kohteessa tarvitaan lajittelua. Patentoitu säkkikehä on käytössä myös monissa muissa vaunumalleissamme. Patentoitu säkkikehä on käytössä myös monissa muissa vaunumalleissamme.
 Tässä tuplasäkkivaunussa voidaan patentoidun säkkikehän ansiosta käyttää yhtä aikaa kahta 200 tai 150 litran säkkiä. Vaunu soveltuu erityisen hyvin liinavaatekeräykseen sairaaloissa, mutta sitä voi käyttää myös muissa kohteissa, joissa vaatteiden tai jätteiden kerääminen vaatii suurempaa kapasiteettia. Vaunu on myös helppo puhdistaa, joten se sopii hyvin korkeaa hygieniaa vaativiin tiloihin. Vaunu on koostaan huolimatta ketterä 4x100mm renkaiden ansiosta. Tähän vaunuun on saatavilla myös pulverimaalattu metallikansi.
 SV2-säkkivaunussa voidaan patentoidun, säädettävän säkkikehän ansiosta käyttää 200 tai 150 litran säkkejä. Vaunu on ketterä kahden 125mm renkaan ansiosta. Tähän vaunuun on saatavilla myös pulverimaalattu metallikansi.
 Tässä jalkapolkimella käytettävässä säkkivaunussa on vahvat rakenteet ja sen patentoitu, säädettävä säkkikehä sopii 200 tai 150 litran säkeille. Kansi on tehty pulverimaalatusta metallista. Vaunu on helppo puhdistaa, joten se soveltuu korkeaa hygieniaa vaativiin tiloihin. 2x125mm renkaat tekevät SJ2-vaunusta ketterän työvälineen.
 Rekola Motion M5.4.30 - pieni toimistorullakko
 M5.4.30
 Tämä pieni ja kompakti rullakko sopii hyvin toimistoympäristöön.
 Rekola Motion PKR1 - Pieni pahvinkeräysrullakko toimistoihin
 Rekola Motion PKR1 on pieni pahvinkeräysrullakko toimistoihin. Kokonsa puolesta se sopii mainiosti keräysastiaksi tiloihin, jossa muutkin kierrätykseen tarvittavat astiat sijaitsevat.
 Reco-R on vaunutuoteperheemme ensimmäinen lajittelijamalli. Siinä on kaksi tai kolme kierrätetystä pahvista valmistettua laatikkoa. Jos vaunua käytetään kahdella laatikolla, kolmannen laatikon tilalla voi olla esimerkiksi jätesäkki.
 R-Eco on tyylikäs paperinkeräysvaunumme. Siinä on 3 erillistä vesitiivistä lokeroa jätteiden lajittelua varten. Neljän renkaan ansiosta vaunun liikuttaminen käy kevyesti.
 PyykkiV on vaunuratkaisumme siivoustiloihin, ja sitä voi käyttää puhtaan tai likaisen pyykin säilyttämiseen. Vaunussa on paikat yhdelle tai kahdelle verkkopussille, ja 4x75mm renkaat tekevät siitä helposti liikuteltavan.
 Motion M5 Pahv1 pahvinkeräysrullakko
 Pahv1
 Tämä vahva, mutta ketterä rullakko on kehitetty yhteistyössä jätehuoltoyritysten kanssa. Rullakko on valmistettu erityisen vahvasta 2mm putkesta ja siihen on valittu kapeat, vahvasta kumista valmistetut ketterät renkaat. Rullakko koostuu kahdesta osasta, mikä mahdollistaa myös sen, että jos toinen puoli rikkoutuu, sen voi helposti vaihtaa. Rullakko sopii hyvin myös ulkokäyttöön säänkestävän sähkösinkkipinnoituksen ansiosta. M5 Pahv1-rullakko sisältää kaikki tarvittavat yksityiskohdat yksinkertaisessa muodossa, siksi se toimii vaativissakin olosuhteissa.


text:
 22.12.2005
 ET
 Euroopa Liidu Teataja
 L 339/41
 EMP ÜHISKOMITEE OTSUS
 nr 127/2005,
 30. september 2005,
 millega muudetakse EMP lepingu XXI lisa (statistika)
 EMP ÜHISKOMITEE,
 võttes arvesse Euroopa Majanduspiirkonna lepingut, mida on muudetud Euroopa Majanduspiirkonna lepingut kohandava protokolliga, edaspidi “leping”, eriti selle artiklit 98,
 ning arvestades järgmist:
 (1)
 Lepingu XXI lisa on muudetud EMP ühiskomitee 10. juuni 2005. aasta otsusega nr 86/2005. (1)
 (2)
 Komisjoni 8. detsembri 2004. aasta määrus (EÜ) nr 2139/2004, millega kohandatakse ja rakendatakse nõukogu määrust (EMÜ) nr 571/88 ja muudetakse komisjoni otsust 2000/115/EÜ seoses põllumajandusettevõtete struktuuri käsitlevate ühenduse uuringute korraldamisega aastatel 2005 ja 2007, (2) tuleb lepingusse inkorporeerida,
 ON VASTU VÕTNUD JÄRGMISE OTSUSE:
 Artikkel 1
 Lepingu XXI lisa muudetakse järgmiselt.
 1.
 Punkti 23 (nõukogu määrus (EMÜ) nr 571/88) lisatakse järgmine taane:
 “—
 32004 R 2139: komisjoni määrus (EÜ) nr 2139/2004, 8. detsember 2004 (ELT L 369, 16.12.2004, lk 26).”
 2.
 Liites 1 esitatud nimekiri asendatakse käesoleva otsuse lisas esitatud nimekirjaga.
 3.
 Punkti 23 (nõukogu määrus (EMÜ) nr 571/88) kohanduse teksti muudetakse järgmiselt.
 i)
 Lisatakse järgmine kohandus:
 “k)
 Liechtenstein on vabastatud käesoleva määrusega nõutavate andmete esitamisest.”
 ii)
 Kohanduses d jäetakse välja sõnad “ja Liechtenstein”.
 iii)
 Kohandus f jäetakse välja.
 iv)
 Kohanduses h jäetakse välja sõnad “Liechtenstein ja”.
 4.
 Punkti 23a (komisjoni otsus 2000/115/EÜ) lisatakse järgmine taane:
 “—
 32004 R 2139: komisjoni määrus (EÜ) nr 2139/2004, 8. detsember 2004 (ELT L 369, 16.12.2004, lk 26).”
 5.
 Punkti 23a (komisjoni otsus 2000/115/EÜ) kohanduse teksti muudetakse järgmiselt.
 i)
 Kohanduses e jäetakse välja sõnad “Liechtenstein 16 aastat”.
 ii)
 Lisatakse järgmine kohandus:
 “f)
 käesolevat otsust ei kohaldata Liechtensteini suhtes.”
 6.
 Punkti 23a (komisjoni otsus 2000/115/EÜ) järele lisatakse järgmine punkt:
 “23b.
 32004 R 2139: Komisjoni määrus (EÜ) nr 2139/2004, 8. detsember 2004, millega kohandatakse ja rakendatakse nõukogu määrust (EMÜ) nr 571/88 ja muudetakse komisjoni otsust 2000/115/EÜ seoses põllumajandusettevõtete struktuuri käsitlevate ühenduse uuringute korraldamisega aastatel 2005 ja 2007 (ELT L 369, 16.12.2004, lk 26).
 Käesolevas lepingus loetakse selle määruse sätteid järgmises kohanduses:
 Artiklisse 4 lisatakse järgmine tekst:
 “EFTA riigid edastavad põllumajandusettevõtete 2005. aasta struktuuriuuringute kinnitatud üksikandmed 31. detsembriks 2006 ja 2007. aasta struktuuriuuringute kinnitatud üksikandmed 31. detsembriks 2008.
 Käesolevat määrust ei kohaldata Liechtensteini suhtes.””
 Artikkel 2
 Määruse (EÜ) nr 2139/2004 islandi- ja norrakeelsed tekstid, mis avaldatakse Euroopa Liidu Teataja EMP kaasandes, on autentsed.
 Artikkel 3
 Käesolev otsus jõustub 1. oktoobril 2005. aastal, tingimusel et kõik lepingu artikli 103 lõikele 1 vastavad teated on edastatud EMP ühiskomiteele (3).
 Artikkel 4
 Käesolev otsus avaldatakse Euroopa Liidu Teataja EMP osas ja EMP kaasandes.
 Brüssel, 30. september 2005
 EMP ühiskomitee nimel
 eesistuja
 HSH Prinz Nikolaus von LIECHTENSTEIN
 (1) ELT L 268, 13.10.2005, lk 21.
 (2) ELT L 369, 16.12.2004, lk 26.
 (3) Põhiseadusest tulenevaid nõudeid ei ole nimetatud.
 LISA
 A. NÄITAJATE LOETELU AASTATEKS 2005 JA 2007 (1)
 Selgitus: NR = ei kohaldata, NS = ebaoluline, NE = ei esine või nullilähedane.
 N
 IS
 A.
 Põllumajandusettevõtte geograafiline asukoht
 1.
 Uuringu piirkond
 kood
 a)
 Haldusüksus või osauuringu piirkond (2)
 kood
 2.
 Vähemsoodne piirkond (2)
 Jah/ei
 NR
 NR
 a)
 Mägipiirkond (2)
 Jah/ei
 NR
 NR
 3.
 Keskkonnaalaste kitsendustega põllumajanduspiirkonnad
 Jah/ei
 NR
 NR
 B.
 Põllumajandusettevõtte õiguslik vorm ja juhtimine (vaatluspäeval)
 1.
 Kas põllumajandusettevõtte eest vastutab õiguslikult ja majanduslikult:
 a)
 füüsiline isik, kes on ainuomanik, kui ettevõte on iseseisev?
 Jah/ei
 b)
 üks või mitu füüsilist isikut, kes on osanikud, kui tegemist on põllumajandusettevõtete ühendusega? (3)
 Jah/ei
 c)
 ) juriidiline isik?
 Jah/ei
 2.
 Kui vastus küsimusele B/1a on“jah”, siis kas kõnealune isik (omanik) on ka ettevõtte juhataja?
 Jah/ei
 a)
 Kui vastus küsimusele B/2 on “ei”, siis kas ettevõtte juhataja on omaniku perekonnaliige?
 Jah/ei
 NS
 NS
 b)
 Kui vastus küsimusele B/2a on “jah”, siis kas ettevõtte juhataja on omaniku abikaasa?
 Jah/ei
 NS
 NS
 3.
 Ettevõtte juhatajate põllumajanduslik väljaõpe (ainult praktiline põllumajanduslik kogemus, põllumajanduslik baasväljaõpe, täielik põllumajanduslik väljaõpe) (4)
 kood
 C.
 Põllumajandusettevõtte valduse alus (omaniku suhtes) ja põllumajandustootmise liik
 Põllumajandusmaa, mida kasutatakse:
 1.
 omaniku poolt
 ha/a
 2.
 rendisuhte alusel
 ha/a
 3.
 loonusrendisuhte või muul alusel
 ha/a
 NE
 5.
 Põllumajandustootmine ja põlluharimistavad
 a)
 Põllumajandusettevõtte põllumajanduslikud kõlvikud, millel kasutatakse mahepõllumajandusliku tootmise meetodeid vastavalt Euroopa Ühenduse eeskirjadele
 ha/a
 d)
 Põllumajandusettevõtte põllumajanduslikud kõlvikud, mille puhul minnakse üle mahepõllumajanduslikule tootmisele
 ha/a
 e)
 Kas põllumajandusettevõttes kasutatakse mahepõllumajanduslikke tootmismeetodeid ka loomakasvatuses?
 täielikult, osaliselt, üldse mitte
 f)
 Ühise põllumajanduspoliitika raames põllumajandusettevõttele tehtavad otseinvesteeringud viimase viie aasta jooksul:
 i)
 Kas põllumajandusettevõte sai riiklikke otsetoetusi tootlike investeeringute raames? (4)
 Jah/ei
 NR
 NR
 ii)
 Kas põllumajandusettevõte sai riiklikke otsetoetusi maaelu arendamise meetmete raames? (4)
 Jah/ei
 NR
 NR
 6.
 Põllumajandusettevõtte toodangu sihtkoht:
 a)
 Kas põllumajandusettevõtte omaniku kodumajapidamises tarbitakse üle 50 % ettevõtte lõpptoodangu väärtusest? (4)
 Jah/ei
 NS
 NR
 b)
 Kas otsemüük tarbijatele moodustab üle 50 % kogumüügist? (4)
 Jah/ei
 NS
 NR
 D.
 Viljelusmaa
 Terade (sh seemne) saamiseks kasvatatav teravili
 1.
 Pehme nisu ja speltanisu
 ha/a
 NE
 2.
 Kõva nisu
 ha/a
 NE
 NE
 3.
 Rukis
 ha/a
 NE
 4.
 Oder
 ha/a
 5.
 Kaer
 ha/a
 NE
 6.
 Maisiterad
 ha/a
 NE
 NE
 7.
 Riis
 ha/a
 NE
 NE
 8.
 Muu terade saamiseks kasvatatav teravili
 ha/a
 NS
 NE
 9.
 Terade (sh seemne ning teravilja ja kaunviljade segude) saamiseks kasutatavad valgurikkad taimed
 ha/a
 NS
 NE
 sellest:
 e)
 hernes, põlduba ja maguslupiin
 ha/a
 NS
 NE
 f)
 läätsed, kikerhernes ja hiirehernes
 ha/a
 NE
 NE
 g)
 muud kuivalt koristatavad valgurikkad taimed
 ha/a
 NE
 NE
 10.
 Kartul (sh varajane ja seemnekartul)
 ha/a
 11.
 Suhkrupeet (v.a seeme)
 ha/a
 NE
 NE
 12.
 Söödajuurvili ja muguljuurvili (v.a seeme)
 ha/a
 NS
 NS
 Tehnilised kultuurid
 23.
 Tubakas
 ha/a
 NE
 NE
 24.
 Humal
 ha/a
 NE
 NE
 25.
 Puuvill
 ha/a
 NE
 NE
 26.
 Raps ja rüps
 ha/a
 27.
 Päevalill
 ha/a
 NE
 NE
 28.
 Soja
 ha/a
 NE
 NE
 29.
 Linaseemned (õlilina)
 ha/a
 NE
 NE
 30.
 Muud õliseemnekultuurid
 ha/a
 NE
 ME
 31.
 Lina
 ha/a
 NE
 NE
 32.
 Harilik kanep
 ha/a
 NE
 NE
 33.
 Muud kiu tootmiseks kasvatatavad põllukultuurid
 ha/a
 NE
 NE
 34.
 Aromaatsed taimed, ravimtaimed ja maitsetaimed
 ha/a
 NS
 NS
 35.
 Mujal nimetamata tehnilised kultuurid
 ha/a
 NE
 NE
 Värsked köögiviljad, melonid, maasikad:
 14.
 mis kasvavad väljas või madala katte all (sissemineku võimaluseta)
 ha/a
 sellest:
 a)
 avamaal
 ha/a
 b)
 aiamaal
 ha/a
 15.
 mis on klaasi või muu kaitsekatte all (sissemineku võimalusega)
 ha/a
 Lilled ja dekoratiivtaimed (v.a puukoolid):
 16.
 mis kasvavad väljas või madala katte all (sissemineku võimaluseta)
 ha/a
 NS
 NS
 17.
 mis on klaasi või muu kaitsekatte all (sissemineku võimalusega)
 ha/a
 18.
 Söödataimed:
 a)
 ajutine rohumaa
 ha/a
 b)
 muu haljassööt
 ha/a
 sellest:
 i)
 haljasmais (silomais)
 ha/a
 NS
 NS
 iii)
 muud söödataimed
 ha/a
 19.
 Viljelusmaa seemned ja seemikud (v.a teraviljad, kuivatatud köögiviljad, kartul ja õliseemnetaimed)
 ha/a
 20.
 Muud põllukultuurid
 ha/a
 21.
 Subsiidiumideta kesa
 ha/a
 22.
 Kesa, mille suhtes kohaldatakse toetuskavasid ja mis ei ole majanduslikus kasutuses
 ha/a
 NR
 NR
 E.
 Koduaiad
 ha/a
 NS
 NS
 F.
 Püsirohumaa ja heinamaa
 1.
 Karjamaa ja heinamaa, v.a looduslik rohumaa
 ha/a
 2.
 Looduslik rohumaa
 ha/a
 G.
 Püsikultuurid
 1.
 Puuvilja- ja marjaistandikud
 ha/a
 a)
 värsked parasvöötme puuvilja- ja marjasordid (5)
 ha/a
 b)
 lähistroopikavöötme puuvilja- ja marjasordid
 ha/a
 NE
 NE
 c)
 pähklid
 ha/a
 NE
 NE
 2.
 Tsitruseistandikud
 ha/a
 NE
 NE
 3.
 Oliiviistandikud
 ha/a
 NE
 NE
 a)
 kus tavapäraselt toodetakse lauaoliive
 ha/a
 NE
 NE
 b)
 kus tavapäraselt toodetakse oliive õli tootmiseks
 ha/a
 NE
 NE
 4.
 Viinamarjaistandused
 ha/a
 NE
 NE
 mis tavaliselt toodavad:
 a)
 kvaliteetveini
 ha/a
 NE
 NE
 b)
 muid veine
 ha/a
 NE
 NE
 c)
 lauaviinamarju
 ha/a
 NE
 NE
 d)
 rosinaid
 ha/a
 NE
 NE
 5.
 Puukoolid
 ha/a
 NS
 NS
 6.
 Muud püsikultuurid
 ha/a
 NE
 NE
 7.
 Püsikultuurid katmikalal
 ha/a
 NE
 NE
 H.
 Muu maa
 1.
 Kasutamata põllumajandusmaa (põllumajandusmaa, mida ei harita enam majanduslikel, sotsiaalsetel vm põhjustel ja mida ei kasutata külvikorrasüsteemis)
 ha/a
 2.
 Metsamaad (6)
 ha/a
 3.
 Muu maa (viljatu maa, hoonete, taluõue, teede, tiikide, kivimurdude, kaljude jms all olev maa) (7)
 ha/a
 I.
 Järelkultuurid, seened, niisutamine, põllumaa tootmisest kõrvaldamine
 1.
 Järelkultuurid (v.a köögiviljakultuurid ja katmikalakultuurid) (8)
 ha/a
 NE
 NE
 2.
 Seened
 ha/a
 NS
 NS
 3.
 Niisutatud ala
 a)
 kogu niisutatav ala
 ha/a
 NR
 b)
 niisutatav haritav ala
 ha/a
 NS
 NR
 4.
 Kesa, mille suhtes kohaldatakse toetuskavasid järgmiselt jaotatuna:
 ha/a
 NR
 NR
 a)
 kesa, mis ei ole majanduslikus kasutuses (esitatud kategooria D/22 all)
 ha/a
 NR
 NR
 b)
 muul otstarbel kui toiduks kasutatava põllumajandusliku tooraine tootmiseks (nt suhkrupeet, raps, muu kui metsamajandusliku otstarbega puud ja põõsad jne, sealhulgas läätsed, kikerherned ja hiireherned; esitatud kategooriate D ja G all) kasutatavad alad
 ha/a
 NR
 NR
 c)
 alad, mis on korraldatud ümber püsirohumaaks ja heinamaaks (esitatud kategooriate F/1 ja F/2 all) (4)
 ha/a
 NR
 NR
 d)
 endine põllumajandusmaa, mis on korraldatud ümber metsamaaks või mida valmistatakse ette metsastamiseks (esitatud kategooria H/2 all) (9)
 ha/a
 NR
 NR
 e)
 muud alad (kategooriate H/1 ja H/3 all esitatud) (9)
 ha/a
 NR
 NR
 J.
 Kari (vaatluspäeval)
 1.
 Hobuslased
 Loomade arv
 Veised:
 2.
 Alla ühe aasta vanused isased ja emased veised
 Loomade arv
 3.
 Vähemalt ühe, kuid alla kahe aasta vanused pullid
 Loomade arv
 4.
 Vähemalt ühe, kuid alla kahe aasta vanused lehmad
 Loomade arv
 5.
 Vähemalt kaheaastased pullid
 Loomade arv
 6.
 Vähemalt kaheaastased mullikad
 Loomade arv
 7.
 Lüpsilehmad
 Loomade arv
 8.
 Muud lehmad
 Loomade arv
 Lambad ja kitsed:
 9.
 Lambad (igas vanuses)
 Loomade arv
 a)
 lambad, aretusuted
 Loomade arv
 b)
 muud lambad
 Loomade arv
 10.
 Kitsed (igas vanuses)
 Loomade arv
 a)
 kitsed, emased aretusloomad
 Loomade arv
 b)
 muud kitsed
 Loomade arv
 Sead:
 11.
 Põrsad eluskaaluga alla 20 kg
 Loomade arv
 12.
 Aretusemised kaaluga vähemalt 50 kg
 Loomade arv
 13.
 Muud sead
 Loomade arv
 Kodulinnud:
 14.
 Broilerid
 Loomade arv
 15.
 Munakanad (10)
 Loomade arv
 16.
 Muud kodulinnud
 Loomade arv
 NS
 NS
 kellest:
 a)
 kalkunid
 Loomade arv
 NS
 NS
 b)
 pardid
 Loomade arv
 NS
 NS
 c)
 haned
 Loomade arv
 NS
 NS
 d)
 mujal nimetamata kodulinnud
 Loomade arv
 NE
 NE
 17.
 Küülikud, emased aretusloomad
 Loomade arv
 NS
 NS
 18.
 Mesilased
 Loomade arv
 NS
 NE
 19.
 Mujal nimetamata kariloomad
 jah/ei
 NS
 NS
 K.
 Traktorid, kultivaatorid, masinad ja seadmed
 1)
 Mis kuuluvad vaatluspäeval täielikult ettevõttele
 1.
 Neljarattalised traktorid, roomiktraktorid, šassiitraktorid vastavalt võimsusklassile (kW) (4)
 arv
 a)
 < 4 (11)
 arv
 b)
 40 kuni < 60 (11)
 arv
 c)
 60 kuni < 100 (11)
 arv
 d)
 100 ja üle selle (11)
 arv
 2.
 Kultivaatorid, reavahekultivaatorid, mootorfreesid ja mootorniidukid (4)
 arv
 NS
 NS
 3.
 Teraviljakombainid (4)
 arv
 9.
 Muud täielikult mehhaniseeritud kombainid (4)
 arv
 10.
 Niisutusseadmed (4)
 Jah/ei
 NE
 a)
 kui vastus on jaatav, kas seadmed on teisaldatavad? (4)?
 Jah/ei
 NE
 b)
 kui vastus on jaatav, kas seadmed on püsiseadmed? (4)
 Jah/ei
 NS
 NE
 2)
 Masinad, mida on viimase 12 kuu jooksul kasutanud mitu põllumajandusettevõtet (masinad, mis kuuluvad teisele ettevõttele, ühistule või mis kuuluvad ühiselt mitmele põllumajandusettevõttele) või mis kuuluvad vastavat teenust osutavale ettevõttele
 1.
 Neljarattalised traktorid, roomiktraktorid, šassiitraktorid vastavalt võimsusklassile (kW) (4)
 Jah/ei
 2.
 Kultivaatorid, reavahekultivaatorid, mootorfreesid ja mootorniidukid (4)
 Jah/ei
 NS
 NS
 3.
 Teraviljakombainid (4)
 Jah/ei
 9.
 Muud täielikult mehhaniseeritud kombainid (4)
 Jah/ei
 L.
 Põllumajandusettevõtte tööjõud (vaatluspäevale eelnenud 12 kuu jooksul)
 Iga põllumajandusettevõttes töötava isiku kohta, kes kuulub järgmistesse põllumajandusettevõtte tööjõu kategooriatesse, kogutakse statistilist teavet, lubades mitmekordset nimetamist ja/või kattumist teiste uuringunäitajatega.
 1.
 Omanikud
 Sellesse kategooriasse kuuluvad:
 —
 Füüsilised isikud:
 —
 iseseisvate ettevõtete ainuomanikud (kõik isikud, kes on vastanud küsimusele B/1a jaatavalt
 —
 põllumajandusettevõtete ühenduse osanikud, kes on identifitseeritud omanikena
 —
 Juriidilised isikud.
 Iga eespool nimetatud füüsilise isiku kohta esitatakse järgmine teave:
 —
 sugu
 —
 vanus liigitatuna järgmiselt:
 koolikohustuse lõppemisest kuni < 25 aastani, 25–34, 35–44, 45–54, 55–64, 65
 ja üle selle
 —
 põllumajandustöö põllumajandusettevõttes (välja arvatud majapidamistööd) vastavalt
 täisajaga põllumajandustöötaja aastasest tööajast (täisajaga töö) 0 %, > 0 kuni < 25 %, 25 kuni < 50 %, 50 kuni < 75 %, 75 kuni < 100 %, 100 %
 1
 a)
 Juhatajad
 Sellesse kategooriasse kuuluvad:
 —
 seseisvate ettevõtete juhatajad, sealhulgas abikaasad ja teised omaniku perekonnaliikmed, kes on ettevõtte juhatajad; st kui vastus küsimusele B/2a või B/2b on jaatav
 —
 põllumajandusettevõtete ühenduse osanikud, kes on identifitseeritud juhatajatena
 —
 põllumajandusettevõtete juhatajad, kui omanik on juriidiline isik.
 (Juhatajad, kes on samal ajal ainuomanikud või põllumajandusettevõtete ühenduse liikmed, kes on identifitseeritud omanikena, registreeritakse ainult üks kord omanikuna kategoorias L/1 )
 Iga eespool nimetatud isiku kohta esitatakse järgmine teave:
 —
 sugu
 —
 vanus liigitatuna järgmiselt:
 koolikohustuse lõppemisest kuni < 25 aastani, 25–34, 35–44, 45–54, 55–64, 65
 ja üle selle
 —
 põllumajandustöö põllumajandusettevõttes (välja arvatud majapidamistööd) vastavalt
 täisajaga põllumajandustöötaja aastasest tööajast (täisajaga töö) 0 %, > 0 kuni < 25 %, 25 kuni < 50 %, 50 kuni < 75 %, 75 kuni < 100 %, 100 %
 2.
 Omanike abikaasad
 Käesolevasse kategooriasse kuuluvad ainuomanike abikaasad (vastus küsimusele B/1a on jaatav), kes ei kuulu kategooriasse L/1 ega L/1a (kes ei ole ettevõtte juhatajad: vastus küsimusele B/2b on eitav)
 Iga eespool nimetatud isiku kohta esitatakse järgmine teave:
 —
 sugu
 —
 vanus liigitatuna järgmiselt:
 koolikohustuse lõppemisest kuni < 25 aastani, 25–34, 35–44, 45–54, 55–64, 65 ja üle selle
 —
 põllumajandustöö põllumajandusettevõttes (välja arvatud majapidamistööd) vastavalt järgmisele liigitusele:
 täisajaga põllumajandustöötaja aastasest tööajast (täisajaga töö) 0 %, > 0 kuni < 25 %, 25 kuni < 50 %, 50 kuni < 75 %, 75 kuni < 100 %, 100 %
 3
 a)
 Muud ainuomaniku pereliikmed, kes teevad ettevõttes põllumajandustöid: meessoost (v.a kategooriatesse L/1, L/1a ja L/2 kuuluvad isikud)
 3
 b)
 Muud ainuomaniku pereliikmed, kes teevad ettevõttes põllumajandustöid: naissoost (v.a kategooriatesse L/1, L/1a ja L/2 kuuluvad isikud)
 Iga eespool nimetatud kategooria puhul esitatakse järgmine teave põllumajandusettevõttes töötavate isikute arvu kohta vastavalt järgmisele jaotusele:
 —
 vanus liigitatuna järgmiselt:
 koolikohustuse lõppemisest kuni < 25 aastani, 25–34, 35–44, 45–54, 55–64, 65 ja üle selle (4)
 —
 põllumajandustöö põllumajandusettevõttes (välja arvatud majapidamistööd) vastavalt järgmisele liigitusele:
 täisajaga põllumajandustöötaja aastasest tööajast (täisajaga töö) > 0 kuni < 25 %, 25 kuni < 50 %, 50 kuni < 75 %, 75 kuni < 100 %, 100 %
 4
 a)
 regulaarselt kasutatav tööjõud väljastpoolt perekonda: meessoost (v.a kategooriatesse L/1, L/1a, L/2 ja L/3 kuuluvad isikud)
 4
 b)
 regulaarselt kasutatav tööjõud väljastpoolt perekonda: naissoost (v.a kategooriatesse L/1, L/1a, L/2 ja L/3 kuuluvad isikud)
 Iga eespool nimetatud kategooria puhul esitatakse järgmine teave põllumajandusettevõttes töötavate isikute arvu kohta vastavalt järgmisele jaotusele:
 —
 vanus liigitatuna järgmiselt:
 koolikohustuse lõppemisest kuni < 25 aastani, 25–34, 35–44, 45–54, 55–64, 65 ja üle selle (4)
 —
 põllumajandustöö põllumajandusettevõttes (välja arvatud majapidamistööd) vastavalt järgmisele liigitusele:
 täisajaga põllumajandustöötaja aastasest tööajast (täisajaga töö) > 0 kuni < 25 %, 25 kuni < 50 %, 50 kuni < 75 %, 75 kuni < 100 %, 100 %
 5 + 6.
 Ebakorrapäraselt kasutatav tööjõud väljastpoolt perekonda: mees- ja naissoost
 Tööpäevade arv
 7.
 Kui omanik on ka ettevõtte juhataja, siis kas ta tegeleb muu ettevõtlusega:
 —
 põhitegevusena?
 Jah/ei
 —
 kõrvaltegevusena?
 Jah/ei
 8.
 Kas ainuomaniku abikaasa tegeleb muu ettevõtlusega:
 —
 põhitegevusena?
 Jah/ei
 —
 kõrvaltegevusena?
 Jah/ei
 9.
 Kas mõni ainuomaniku pereliige, kes teeb ettevõttes põllumajandustöid, tegeleb muu ettevõtlusega? Kui «jah», siis mitu pereliiget tegeleb muu ettevõtlusega:
 —
 põhitegevusena?
 isikute arv
 —
 kõrvaltegevusena?
 isikute arv
 10.
 Põllumajandusettevõttes otseselt mitte töötavate isikute (nt töövõtja töötajate) tehtud põllumajandustöö tööpäevade koguarv (täistööaja ekvivalendina), välja arvatud punktides L/1–L/6 märgitud arv vaatluspäevale eelnenud 12 kuu jooksul (12)
 päevade arv
 M.
 Maaelu areng
 Muu ettevõtlus (v.a põllumajandus), millega ettevõttes tegeldakse ja mis on sellega otseselt seotud
 a)
 turism, majutusteenus ja muud vaba aja veetmisega seotud tegevused
 Jah/ei
 b)
 käsitöö
 Jah/ei
 NS
 c)
 põllumajandussaaduste töötlemine
 Jah/ei
 NS
 NE
 d)
 puidutöötlemine (nt saagimine jms)
 Jah/ei
 NS
 e)
 vesiviljelus
 Jah/ei
 NS
 f)
 taastuva energia tootmine (tuuleenergia, õlgede põletamine jne)
 Jah/ei
 NS
 NE
 g)
 lepinguline töö (kasutades põllumajandusettevõtte seadmeid)
 Jah/ei
 h)
 muud
 Jah/ei
 (1) Märkus lugejale: näitajate numeratsioon on põllumajandusettevõtete struktuuriuuringute pika ajaloo tulemus ja seda ei saa muuta, ilma et see mõjutaks negatiivselt uuringute võrreldavust.
 (2) Teabe esitamine vähemsoodsa piirkonna (A2) ja mägipiirkonna (A2a) kohta ei ole kohustuslik, juhul kui iga põllumajandusettevõtte kohta saadetakse haldusüksuse kood (A1a). Juhul kui põllumajandusettevõtte kohta haldusüksuse koodi (A1a) ei esitata, on teave vähemsoodsa piirkonna (A2) ja mägipiikonna (A2a) kohta kohustuslik.
 (3) Vabatahtlik teave.
 (4) Ei kasutata 2007. aasta uuringus.
 (5) Belgia, Madalmaad ja Austria võivad lisada käesolevasse rubriiki punkti G/1c “pähklid”
 (6) Norras kuulub sellesse rubriiki tootlik metsamaa.
 (7) Norras kuulub sellesse rubriiki muu metsamaa kui tootlik.
 (8) Vabatahtlik teave.
 (9) Saksamaa võib ühendada rubriigid 8c), 8d) ja 8e).
 (10) Norra puhul jäetakse aretuskuked sellest rubriigist välja.
 (11) Vabatahtlik 2005. aasta uuringus. Ei kasutata 2007. aasta uuringus.
 (12) Vabatahtlik nende liikmesriikide puhul, kes esitavad selle näitaja üldkalkulatsiooni piirkondlikul tasandil.


text:
 EUROPEISKA KOMMISSIONEN
 Bryssel den 14.9.2018
 COM(2018) 626 final
 2018/0327(NLE)
 Förslag till
 RÅDETS BESLUT
 om den ståndpunkt som ska intas på Europeiska unionens vägnar i Internationella vinorganisationen (OIV)
 MOTIVERING
 1.Fråga som behandlas i förslaget
 Detta förslag avser ett beslut om fastställande av den ståndpunkt som ska intas på unionens vägnar i OIV:s generalförsamling den 23 november 2018 i samband med det planerade antagandet av OIV:s resolutioner som kan påverka EU:s lagstiftning.
 2.Bakgrund till förslaget
 2.1.EU:s särskilda status i OIV
 Fyrtiosex stater är för närvarande medlemmar i OIV och av dessa är tjugo medlemsstater i Europeiska unionen. Europeiska unionen är inte medlem i OIV. Den 20 oktober 2017 beviljade OIV emellertid unionen den särskilda status som föreskrivs i artikel 4 i OIV:s arbetsordning som gör det möjligt för unionen att delta i arbetet i utskott, underutskott och expertgrupper och i generalförsamlingens och den verkställande kommitténs möten.
 2.2.OIV
 Internationella vinorganisationen (OIV) är en mellanstatlig organisation med vetenskaplig och teknisk inriktning som är verksam på områdena vinodling, vin, vinbaserade drycker, bordsdruvor, russin och andra vinodlingsprodukter. OIV:s uppgift är att i) sprida information om åtgärder som gör det möjligt att beakta producenters, konsumenters och andra aktörers intressen inom vinodlings- och vinproduktsektorn, ii) bistå andra internationella organisationer som är verksamma inom standardisering och iii) bidra till harmonisering på internationell nivå av befintliga metoder och standarder.
 2.3.Akt som planeras av OIV
 OIV:s nästa generalförsamling anordnas i Uruguay den 23 november 2018. I det sammanhanget och på grundval av de diskussioner som fördes inom expertgruppen i april 2018 i Paris är det rimligt att anta att följande resolutioner som påverkar EU-lagstiftningen kommer att tas upp för omröstning på generalförsamlingens dagordning:
 –Utkasten till resolutionerna OENO-TECHNO 14-567B och 14-567C om klassificering av ämnen som används för vinproduktion som tillsatsmedel eller processhjälpmedel. Resolutionerna påverkar EU-lagstiftningen i enlighet med artiklarna 80.3 a och 90.2 i förordning (EU) nr 1308/2013.
 –Utkasten till resolutionerna OENO-SPECIF 15-573, 15-579, 16-603 och 16-604 om fastställande av specifikationer för renhet och identitet för de ämnen som ingår i oenologiska metoder. OIV har offentliggjort och rekommenderat dessa oenologiska metoder under förutsättning att specifikationerna för de ämnen som används antas (§ 2.1.20 och § 3.4.14 i OIV:s internationella regelsamling över oenologiska metoder). Resolutionerna påverkar EU-lagstiftningen i enlighet med artiklarna 80.3 a och 90.2 i förordning (EU) nr 1308/2013 och artikel 9 i förordning (EG) nr 606/2009.
 –Utkasten till resolutionerna OENO-SCMA 15-591A, 15-591B, 16-595, 16-597, 16-598, 16-599, 16-600, 16-606 och 17-623 om fastställande av analysmetoder. Resolutionerna påverkar EU-lagstiftningen i enlighet med artikel 80.3 a och 80.5 i förordning (EU) nr 1308/2013.
 Som under tidigare år är det möjligt att dagordningen för OIV:s generalförsamlings möte ändras och att andra resolutioner som påverkar EU:s lagstiftning läggs till. För att sörja för att generalförsamlingen kan arbeta effektivt och för att se till att fördragens bestämmelser iakttas kommer kommissionen, att i god tid komplettera eller ändra detta förslag så att rådet kan anta ståndpunkter även för eventuella tillkommande resolutioner.
 3.Ståndpunkt som ska intas på unionens vägnar
 De utkast till resolutioner som lagts fram för omröstning vid OIV:s nästa generalförsamling har diskuterats ingående mellan vetenskapliga och tekniska experter i vinsektorn. De bidrar till harmonisering inom ramen för en internationell standard för vin och kommer att skapa en ram som sörjer för rättvisa konkurrensförhållanden inom handel med vinprodukter. De bör därför tillstyrkas.
 4.Rättslig grund
 4.1.Förfarandemässig rättslig grund
 4.1.1.Principer
 I artikel 218.9 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (nedan kallat EUF-fördraget) föreskrivs att beslut ska antas ”om fastställande av vilka ståndpunkter som på unionens vägnar ska intas i ett organ som inrättas genom ett avtal, om detta organ ska anta akter med rättslig verkan, med undantag av sådana akter som kompletterar eller ändrar avtalets institutionella ram”.
 Artikel 218.9 i EUF-fördraget är tillämplig oberoende av om unionen är medlem i organet eller part i avtalet
 1
 .
 Begreppet ”akter med rättslig verkan” omfattar akter som har rättslig verkan med stöd av de regler i internationell rätt som tillämpas på organet i fråga. Det omfattar även instrument som inte har bindande verkan enligt internationell rätt, men som är ”ägnade att på ett avgörande sätt påverka innehållet i de bestämmelser som antas av unionslagstiftaren”
 2
 .
 4.1.2.Tillämpning i det aktuella fallet
 Internationella vinorganisationen (OIV) är en mellanstatlig organisation med vetenskaplig och teknisk inriktning som är verksam på områdena vinodling, vin, vinbaserade drycker, bordsdruvor, russin och andra vinodlingsprodukter. OIV:s uppgift är att i) sprida information om åtgärder som gör det möjligt att beakta producenters, konsumenters och andra aktörers intressen inom vinodlings- och vinproduktsektorn, ii) bistå andra internationella organisationer som är verksamma inom standardisering och iii) bidra till harmonisering på internationell nivå av befintliga metoder och standarder. Fyrtiosex stater är för närvarande medlemmar i OIV och av dessa är tjugo medlemsstater i Europeiska unionen. Europeiska unionen är inte medlem i OIV. Den 20 oktober 2017 beviljade OIV emellertid unionen den särskilda status som föreskrivs i artikel 4 i OIV:s arbetsordning som gör det möjligt för unionen att delta i arbetet i utskott, underutskott och expertgrupper och i generalförsamlingens och den verkställande kommitténs möten.
 I enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1308/2013 av den 17 december 2013 om upprättande av en samlad marknadsordning för jordbruksprodukter
 3
 (nedan kallad förordningen om en samlad marknadsordning) påverkas EU-lagstiftningen av vissa av de resolutioner som antas och offentliggörs av OIV.
 Förordningen om en samlad marknadsordning innehåller hänvisningar till OIV med avseende på följande bestämmelser:
 –De oenologiska metoder som antagits och offentliggjorts av OIV och som kommissionen ska beakta när den lämnar tillstånd till sådana metoder (artikel 80.3 a i förordningen om en samlad marknadsordning).
 – Samma oenologiska metoder, om de används för produktion av viner i tredjeland (artikel 90.2 i förordningen om en samlad marknadsordning) före godkännandet enligt artikel 80.3 i förordningen om en samlad marknadsordning.
 –Vissa specifikationer för renhet och identitet för de ämnen som ingår i oenologiska metoder, vilket innebär att de regler som antas och offentliggörs av OIV på området automatiskt blir bindande i EU (artikel 9 i kommissionens förordning (EG) nr 606/2009 av den 10 juli 2009 om vissa tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 479/2008
 4
 beträffande kategorier av vinprodukter, oenologiska metoder och restriktioner som ska tillämpas på dessa).
 –Vissa analysmetoder för fastställande av vinprodukters sammansättning som antagits och offentliggjorts av OIV och som kommissionen måste basera sig på, utom om en sådan metod skulle vara ineffektiv eller olämplig med tanke på det mål som unionen önskar uppnå (artikel 80.5 i förordningen om en samlad marknadsordning).
 I enlighet med kommissionens förordning (EG) nr 2870/2000 av den 19 december 2000 om fastställande av gemenskapens referensmetoder för analys av spritdrycker
 5
 påverkas EU-lagstiftningen på motsvarande sätt av vissa resolutioner som antas och offentliggörs av OIV. Artikel 3 i förordning (EG) nr 2870/2000 innehåller en hänvisning till OIV-resolutioner om inga referensanalysmetoder för unionen har fastställts för påvisande och kvantifiering av ämnen i en viss spritdryck.
 Slutligen hänvisas det också till OIV i artikel 4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 251/2014 av den 26 februari 2014 om definition, beskrivning, presentation och märkning av, samt skydd av geografiska beteckningar för, aromatiserade vinprodukter
 6
 . Enligt den bestämmelsen ska kommissionen, när den fastställer godkända produktionsprocesser, ta hänsyn till de produktionsprocesser som rekommenderats och offentliggjorts av OIV. Kommissionen ska anta analysmetoder som baseras på relevanta metoder som rekommenderats och offentliggjorts av OIV, utom om en sådan metod skulle vara ineffektiv eller olämplig med tanke på det mål som önskas uppnås.
 4.2.Materiell rättslig grund
 4.2.1.Principer
 Den materiella rättsliga grunden för ett beslut enligt artikel 218.9 i EUF-fördraget är främst beroende av syftet med och innehållet i den planerade akt avseende vilken en ståndpunkt intas på unionens vägnar. Om den planerade akten har två syften eller har två beståndsdelar, av vilka det ena syftet eller den ena beståndsdelen kan identifieras som det eller den huvudsakliga, medan det eller den andra endast är av underordnad betydelse, måste det beslut som antas enligt artikel 218.9 i EUF-fördraget ha en enda materiell rättslig grund, nämligen den som krävs med hänsyn till det huvudsakliga eller avgörande syftet eller den huvudsakliga eller avgörande beståndsdelen.
 4.2.2.Tillämpning i det aktuella fallet
 Den planerade akten har syften och beståndsdelar inom jordbrukssektorn. Dessa aspekter av den planerade akten är oskiljaktigt förbundna med varandra, utan att den ena är underordnad i förhållande till den andra.
 Den materiella rättsliga grunden för förslaget till beslut omfattar därför artikel 43 i EUF-fördraget.
 4.3.Slutsats
 Den rättsliga grunden för förslaget till beslut bör vara artikel 43 jämförd med artikel 218.9 i EUF-fördraget.
 5.Offentliggörande av den planerade akten
 Ej tillämpligt
 2018/0327 (NLE)
 Förslag till
 RÅDETS BESLUT
 om den ståndpunkt som ska intas på Europeiska unionens vägnar i Internationella vinorganisationen (OIV)
 EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
 med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 43 jämförd med artikel 218.9,
 med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, och
 av följande skäl:
 (1)Internationella vinorganisationen (OIV) kommer att granska och eventuellt anta resolutioner som påverkar EU-lagstiftningen vid sin nästa generalförsamling den 23 november 2018. Europeiska unionen är inte medlem i OIV. Den 20 oktober 2017 beviljade OIV emellertid unionen den särskilda status som föreskrivs i artikel 4 i OIV:s arbetsordning.
 (2)Tjugo av unionens medlemsstater är medlemmar i OIV. De medlemsstaterna kan föreslå ändringar i OIV:s utkast till resolutioner och vid OIV:s nästa generalförsamling den 23 november 2018 kommer de att ombes att anta vissa av utkasten till resolutioner.
 (3)Unionens ståndpunkt när det gäller dessa resolutioner i ärenden inom dess behörighet bör därför fastställas av rådet och framföras vid OIV:s möten av de medlemsstater som är medlemmar av OIV och som agerar samfällt i unionens intresse.
 (4)I enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1308/2013
 7
 och kommissionens förordning (EG) nr 606/2009
 8
 påverkas EU-lagstiftningen av vissa av de resolutioner som antas och offentliggörs av OIV.
 (5)Enligt artikel 80.3 a i förordning (EU) nr 1308/2013 ska kommissionen beakta de oenologiska metoder och analysmetoder som har rekommenderats och offentliggjorts av OIV när den lämnar tillstånd till oenologiska metoder.
 (6)I artikel 80.5 i förordning (EU) nr 1308/2013 föreskrivs det att när kommissionen fastställer analysmetoder för fastställande av vinprodukters sammansättning ska dessa metoder baseras på en relevant metod som rekommenderats och offentliggjorts av OIV, utom om en sådan metod skulle vara ineffektiv eller olämplig med tanke på det mål som unionen önskar uppnå.
 (7)Enligt artikel 90.2 i förordning (EU) nr 1308/2013 ska de vinprodukter som importeras till unionen framställas med de oenologiska metoder som godkänts av unionen enligt den förordningen eller, om det gäller tiden före tillståndet, enligt de oenologiska metoder som rekommenderas och offentliggörs av OIV.
 (8)I artikel 9 i förordning (EG) nr 606/2009 föreskrivs det att om specifikationer för renhet och identitet för ämnen som ingår i oenologiska metoder inte fastställs av kommissionen ska de specifikationer som fastställs och offentliggörs av OIV tillämpas.
 (9)Utkasten till resolutionerna OENO-TECHNO 14-567B1, 14-567B2 och 14-567C klassificerar ämnen som används för vinproduktion som tillsatsmedel eller processhjälpmedel. Resolutionerna påverkar EU-lagstiftningen i enlighet med artiklarna 80.3 a och 90.2 i förordning (EU) nr 1308/2013.
 (10)Utkasten till resolutionerna OENO-SPECIF 15-573, 15-579, 16-603 och 16-604 fastställer specifikationer för renhet och identitet för de ämnen som ingår i oenologiska metoder. OIV har offentliggjort och rekommenderat dessa oenologiska metoder under förutsättning att specifikationerna för de ämnen som används antas (§ 2.1.20 och § 3.4.14 i OIV:s internationella regelsamling över oenologiska metoder). Resolutionerna påverkar EU-lagstiftningen i enlighet med artiklarna 80.3 a och 90.2 i förordning (EU) nr 1308/2013 och artikel 9 i förordning (EG) nr 606/2009.
 (11)Utkasten till resolutionerna OENO-SCMA 15-591A, 15-591B, 16-595, 16-597, 16-598, 16-599, 16-600, 16-606 och 17-623 fastställer analysmetoder. Resolutionerna påverkar EU-lagstiftningen i enlighet med artikel 80.3 a och 80.5 i förordning (EU) nr 1308/2013.
 (12)Dessa utkast till resolutioner har varit föremål för ingående diskussioner mellan vetenskapliga och tekniska experter inom vinsektorn. De bidrar till harmonisering inom ramen för internationella standarder för vin och kommer att skapa en ram som sörjer för rättvisa konkurrensförhållanden inom handel med vinprodukter. De bör därför tillstyrkas.
 (13)För att möjliggöra den flexibilitet som krävs under förhandlingarna inför OIV:s generalförsamling bör de medlemsstater som är medlemmar av OIV ha behörighet att godkänna ändringar av dessa resolutioner, under förutsättning att dessa ändringar inte medför några ändringar av sakinnehållet.
 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
 Artikel 1
 Den ståndpunkt som ska intas på unionens vägnar vid Internationella vinorganisationens (OIV) generalförsamling den 23 november 2018 fastställs i bilagan till detta beslut och ska uttryckas av de medlemsstater som är medlemmar av OIV och som ska agera samfälligt i unionens intresse.
 Artikel 2
 1.Om den ståndpunkt som avses i artikel 1 kan komma att påverkas av ny vetenskaplig och teknisk information som läggs fram före eller under OIV:s möten ska de medlemsstater som är medlemmar av OIV begära att röstning vid OIV:s generalförsamling inte ska äga rum förrän unionens ståndpunkt har antagits på grundval av de nya faktorerna.
 2.Efter samordning, i första hand på plats, och i avsaknad av ytterligare rådsbeslut om fastställande av unionens ståndpunkt får de medlemsstater som är medlemmar av OIV och som ska agera samfälligt i unionens intresse, godkänna ändringar av de utkast till resolutioner som anges i bilagan, om det inte medför några ändringar av sakinnehållet.
 Artikel 3
 Detta beslut riktar sig till medlemsstaterna.
 Utfärdat i Bryssel den
 På rådets vägnar
 Ordförande
 (1)
 Domstolens dom av den 7 oktober 2014, Tyskland/rådet, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, punkt 64.
 (2)
 Domstolens dom av den 7 oktober 2014, Tyskland/rådet, C-399/12, ECLI: EU: C: 2014: 2258, punkterna 61–64.
 (3)
 EUT L 347, 20.12.2013, s. 671.
 (4)
 EUT L 193, 24.7.2009, s. 1.
 (5)
 EGT L 333, 29.12.2000, s. 20.
 (6)
 EUT L 84, 20.3.2014, s. 14.
 (7)
 Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1308/2013 av den 17 december 2013 om upprättande av en samlad marknadsordning för jordbruksprodukter och om upphävande av rådets förordningar (EEG) nr 922/72, (EEG) nr 234/79, (EG) nr 1037/2001 och (EG) nr 1234/2007 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 671).
 (8)
 Kommissionens förordning (EG) nr 606/2009 av den 10 juli 2009 om vissa tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 479/2008 beträffande kategorier av vinprodukter, oenologiska metoder och restriktioner som ska tillämpas på dessa (EUT L 193, 24.7.2009, s. 1).
 ---documentbreak---
 EUROPEISKA KOMMISSIONEN
 Bryssel den 14.9.2018
 COM(2018) 626 final
 BILAGA
 till
 Förslag till RÅDETS BESLUT
 om den ståndpunkt som ska intas på Europeiska unionens vägnar i Internationella vinorganisationen (OIV)
 BILAGA
 Medlemsstaterna, som ska agera samfälligt i unionens intresse, ska endast, och med förbehåll för eventuella ändringar till följd av den tekniska utvecklingen, bifalla följande utkast till resolutioner i steg 7 om oenologiska metoder, om specifikationer för renhets- och identifieringskrav för ämnen som ingår i oenologiska metoder samt om analysmetoder för fastställande av vinprodukters sammansättning.
 Nr
 Resolutionens referensnummer
 Titel
 1
 OENO-TECHNO 14-567B
 Skillnad mellan tillsatsmedel och processhjälpmedel – del 2 (glutation, CO2)
 2
 OENO-TECHNO 14-567C
 Skillnad mellan tillsatsmedel och processhjälpmedel – del 3 (tanniner)
 3
 OENO-SPECIF 15-573
 Fastställande av hemicellulasaktivitet i enzympreparat
 4
 OENO-SPECIF 16-603
 Monografi över inaktiverad jäst med garantinivå av glutation
 5
 OENO-SPECIF 16-604
 Översyn av resolution OENO 7/2007 om kol för oenologiskt bruk
 6
 OENO-SPECIF 15-579
 Monografi över kaliumkarbonat
 7
 OENO-SCMA 15-591A
 Fri svaveldioxid – uppdatering av metoden OIV-MA-AS323-04A
 8
 OENO-SCMA 15-591B
 Total svaveldioxid – uppdatering av metoden OIV-MA-AS323-04A
 9
 OENO-SCMA 16-595
 Fastställande av total etanalhalt i vin genom vätskekromatografi
 10
 OENO-SCMA 16-597
 Ändring av metoden för fastställande av den totala syrahalten i vinäger
 11
 OENO-SCMA 16-598
 Fastställande av L-mjölksyra i vin och must
 12
 OENO-SCMA 16-599
 Fastställande av L-äppelsyra i vin och must
 13
 OENO-SCMA 16-600
 Fastställande av D-glukos och D-fruktos i vin och must
 14
 OENO-SCMA 16-606
 Validering av analysen av flyktiga föreningar i vin genom gaskromatografi (resolution OENO-SCMA 14-553)
 15
 OENO-SCMA 16-623
 Fastställande av 2,4,6-trikloranisol som frigörs i vin från korkar


text:
prenovakazenskegapostopka(osnutekprvegad - www
 prenovakazenskegapostopka(osnutekprvegad
 (Osnutek prvega dela ZKP-1)
 Hinko Jenull, vrhovni državni tožilec
 * Prispevek izraža osebna stališča člana delovne skupine MP RS za prenovo ZKP
 Ministrstvo za pravosodje RS (MP) je na svoji spletni strani objavilo osnutek novega Zakona o kazenskem postopku (ZKP-1).[1] Ne gre za presenečenje, saj o nujnosti prenove kazenskega postopka že dalj časa obstaja polno soglasje kazensko-pravne teorije in pravosodne prakse. Pričakovati je, da bo strokovna razprava o osnutku prvega dela zakona potekala tudi na straneh Pravne prakse. Za njen začetek je primerno predstaviti spremenjeno zasnovo postopka, ki se od sedanjega loči predvsem po nadomestitvi sodne preiskave s policijsko-tožilskim preiskovalnim postopkom.
 PRENOVA KAZENSKEGA POSTOPKA (Osnutek prvega dela ZKP-1)
 I. Kratek pregled prenavljanja ZKP
 Veljavni ZKP je bil sprejet v letu 1994 in velja od 1. 1. 1995.[2] Njegova pomanjkljivost ni zgolj jugoslovansko oz. »francosko-staroavstrijsko sistemsko ogrodje«, pač pa dejstvo, da je bil na nespremenjeni osnovi v času veljavnosti kar osemkrat noveliran, od tega petkrat v večjem obsegu.[3] Zagotavljanje ustavne skladnosti in večje učinkovitost z elementi kontradiktornosti, ki so značilni za akuzatorni (adversarni) postopek, je v mešanem evropskem modelu odprlo velike razpoke, ki jih ni mogoče odpraviti brez celovite prenove zakona.
 Pripravi osnutka sta utrli pot dve pomembni znanstveni raziskavi,[4] pa tudi vrsta objavljenih kritičnih strokovnih članov s pobudami in pozivi za spremembo kazenske procesne zakonodaje.[5] Prenovo v zastavljeni smeri vzpodbuja tudi dejstvo, da imajo v Evropski uniji le še redke države institut preiskovalnega sodnika,[6] in da jo podpirajo politične usmeritve, sprejete na najvišji državni ravni.[7]
 Na teh podlagah je minister za pravosodje dr. Lovro Šturm konec leta 2005 imenoval delovno skupino,[8] z mandatom za pripravo osnutka z »odpravo sodne preiskave brez uvedbe čistega adversarnega postopka in z upoštevanjem rešitev iz avstrijskega oziroma nemškega ZKP«.
 Upoštevaje tak okvir, je delovna skupina po dveh letih predložila besedilo členov prvega dela zakona. Rešitev iz primerjalne zakonodaje ni prevzemala v celoti niti mehansko, upoštevala je slovensko ustavno ureditev, kazenskopravno kulturo in izročilo. Osnutek ohranja nespremenjene procesne institute iz veljavnega zakona, ki so bili na podlagi ustavnih odločb že preoblikovani in tiste, ki v praksi ne povzročajo težav, če le ustrezajo novemu modelu. Upoštevan je tudi razvoj spremljajočih strok in potreba po specializaciji z razširitvijo preiskovalnih pooblastil na davčno in carinsko službo. Posamezne rešitve so oblikovane variantno in s tem še dodatno odprte za razpravo.
 II. Cilji, načela in poglavitne rešitve
 Objavljeno besedilo osnutka obsega 313 členov, ki so razdeljeni na splošni del, preiskovalni postopek ter omejevalne ukrepe in urejeni v 20 poglavjih. S tem je nadomeščenih 267 zakonskih členov iz 18 poglavij obstoječega prvega dela (splošne določbe) ter razdelka A (predhodni postopek) drugega dela sedanjega ZKP, brez poglavja o obtožnici in ugovoru zoper obtožnico.
 Pretežno je ohranjena obstoječa sistematika z vsebinskimi spremembami ki so nujne zaradi odprave sodne preiskave in za izboljšanje dosedanjih rešitev. Pri temeljnih določbah so pomembnejše spremembe predvsem glede začetka in končanja kazenskega postopka,[9] saj zakon ne pozna več delitve na neformalni policijski predkazenski postopek in formalno sodno preiskavo. Uzakonjeno je načelo sorazmernosti,[10] razširjena domneva nedolžnosti,[11] v načelo so povišane pravice oškodovanca in pravica do sojenja v razumnem roku.
 Zoženo je iskanje (materialne) resnice,[12] kar ima v preiskovalnem postopku za posledico da sodišče ne opravlja preiskovalnih dejanj po uradni dolžnosti, temveč le na predlog strank in še to povsem izjemoma, če gre za zavarovanje dokaza za glavno obravnavo.[13] Pri načelu proste presoje dokazov je (variantno) dodana možnost uporabe vsakega dokaza, ki ni prepovedan, tudi če ni predviden v zakonu. Opredeljen je nov institut predobravnavnega sodnika.[14]
 Nadomestitvi sodne preiskave s policijsko-tožilskim preiskovalnim postopkom so ustrezno prilagojene »tehnične določbe« zakona o pristojnosti in izločitvi. Položaj in pravice obdolženca v postopku so enotno urejene v skupnem poglavju o obdolžencu in zagovorniku.[15] Bistveno nespremenjene ostajajo določbe o državnem tožilcu, oškodovancu, vlogah, zapisnikih, rokih, stroških postopka, premoženjsko-pravnem zahtevku, izdaji in naznanitvi odločb ter vročanju pisanj.
 3. Preiskovalni postopek
 a) Udeleženci postopka
 Gospodar novega preiskovalnega postopka je državni tožilec, ki odloča o njegovem poteku in končanju, usmerja in nadzoruje policijo, lahko pa tudi sam neposredno opravlja posamezna dejanja. Državni tožilec sam oceni, kdaj je sum kaznivega dejanja raziskan toliko, da se lahko postopek ustavi, začasno odloži (zaradi alternativne oblike pregona), ali pa vloži obtožni akt. Za odločanje v preiskovalnem postopku so ohranjene vse tri sedanje stopnje suma: (razlogi za) sum, utemeljeni razlogi za sum[16] in utemeljen sum.
 Policija je po uradni dolžnosti dolžna sama preiskovati kaznivo dejanje in ima pri tem razširjena pooblastila.[17] Določeni so roki v katerih obvešča državnega tožilca o poteku preiskovalnega postopka.
 Državni tožilec in policija z opravljanjem preiskovalnih dejanj ne izvajata dokazov, temveč jih le zbirata za potrebe glavne obravnave. Sodišče v tem postopku odloča (le) o dejanjih, s katerimi se posega v ustavno varovane človekove pravice in temeljne svoboščine. Preiskovalna dejanja (zavarovanje dokazov) pa sodišče opravlja samo izjemoma, vendar v tem primeru kontradiktorno, zato se bo na tako izvedene dokaze, sodba lahko neposredno oprla.[18]
 Procesni položaj obdolženca v preiskovalnem postopku je zavarovan s pravico predlaganja posameznih preiskovalnih dejanj in zbiranja dokazov pomembnih za postopek, z dokaznim predlogom policiji oziroma državnemu tožilcu. Če se policija oziroma državni tožilec z dokaznim predlogom ne strinjata, lahko obdolženec zahteva odločitev sodišča, v primeru sodne zavrnitve pa predlog ponovi na glavni obravnavi.
 Neposredne »obrambne poizvedbe« niso predvidene, saj bi s tem bil presežen »projektni mandat«, ki ni bil zavezan celoviti »adversarnosti«. Zato bi polno »enakost orožja« v preiskovalnem postopku lahko zagotovila le možnost neposrednih dokaznih predlogov obrambe, ki bi jih sodišče opravilo pred dopustitvijo obtožnega akta. Zastavilo pa bi se v takem primeru vprašanje smiselnosti odprave preiskovalnega sodnika.[19]
 b) Ovadba
 Dosedanjo policijsko ovadbo nadomešča obveznost policije, da po končanem preiskovalnem postopku sestavi in državnemu tožilcu predloži končno poročilo.
 Za državne organe, organizacije in osebe z javnimi pooblastili ostaja obveznost vložitve uradne ovadbe, za druge pa možnost naznanitve kaznivega dejanja z zasebno ovadbo. Še vedno ima tožilec tudi pravico, da ukrepa, če do njega pride samo glas po kaznivem dejanju.
 Glede na novo naravo postopka, bo državni tožilec ovadbo lahko zavrgel le pred osredotočenjem suma , če je bil opravljen preiskovalni postopek zoper določeno osebo kot obdolženca, pa ga bo moral, kadar ni pogojev za nadaljevanje pregona, ustaviti s sklepom.
 c) Preiskovalna dejanja
 V posebnem poglavju so urejena preiskovalna dejanja, ki so razdeljena v več podskupin, pri čemer so zajete vsa dosedanja iz predkazenskega postopka in tista iz sodne preiskave. Nova ali bistveno dopolnjena so: fotografiranje, snemanje glasu, jemanje prstnih odtisov in biološkega materiala ter DNK preiskava, ki se opravi le na podlagi odredbe sodišča. Hišna in osebna preiskava se opravi le na predlog državnega tožilca, trajanje zasega predmetov do končanja kazenskega postopka pa mora odobriti sodišče.
 Ker bo zaslišanje obdolženca, prič in izvedencev praviloma opravljal državni tožilec ali policija, so ustrezne določbe vsebinsko bistveno spremenjene in dopolnjene. Urejeno je zaslišanje prek videokonference, razširjen obseg nedopustnosti zaslišanja pri pričah ter zavarovana zaupnost virov medijskih informacij.
 d) Končanje preiskovalnega postopka
 Po novem se bo s preiskovalnim postopkom že začel kazenski postopek zoper določeno osebo kot obdolženca. Zato je treba posebej urediti tudi procesne načine za (formalno) dokončanje tega postopka.
 Razlogi za ustavitev preiskovalnega postopka so enaki dosedanjim. Zaželena večja selektivnost naj bi bila zagotovljena s spremenjenim dokaznim standardom za ustavitev postopka.[20] To naj bi državnemu tožilcu, ki ima sedaj širše odprto preiskovalno fazo, omogočilo, da lažje »odstopi od zadeve« že po koncu preiskave, če ne doseže dokaznega standarda potrebnega za obtožbo.
 Zaradi prepovedi ponovnega sojenja o isti stvari mora biti iz sklepa o ustavitvi preiskovalnega postopka razvidno, za katero konkretno dejanje je postopek tekel in razlogi ustavitve. Zoper sklep o ustavitvi postopka ni pritožbe, oškodovanec pa ima pravico prevzeti pregon kot subsidiarni tožilec. Učinek ustavitve preiskovalnega postopka je variantno odprt, ustavna določba, ki je širša od mednarodnih aktov namreč omogoča tudi rešitev, da prepoved učinkuje le, če je sklep o ustavitvi izdalo sodišče, ne pa tudi, če ga je izdal državni tožilec.[21]
 Preiskovalni postopek se lahko ustavi tudi na predlog obdolženca, pri čemer zakon določa najkrajši čas, po katerem se tak predlog lahko poda in postopek odločanja pri državnem tožilcu. Ta lahko predlaga, da sodišče podaljša rok za vložitev obtožnega akta za čas, ki je sorazmeren predpisani kazni.
 Predvidena je tudi možnost prekinitve postopka, s skrajšanim rokom, če gre za neznanega storilca,
 4. Omejevalni ukrepi
 Glede na pomen ukrepov, s katerimi se med kazenskim postopkom (začasno) posega v ustavno varovane človekove pravice in temeljne svoboščine, so ti urejeni v posebnem delu zakona.[22] V skupnih določbah so opisani namen in splošni pogoji za njihovo uporabo, predpisan je postopek kot tudi časovno trajanje za vse ukrepe. Praviloma mora sodišče opraviti kontradiktoren predhodni ali naknadni narok z obema strankama. Za vse omejevalne ukrepe se zahteva obstoj utemeljenega suma, da je obdolženec storil kaznivo dejanje, da je ukrep neogibno potreben za potek postopka, varnost ljudi ter sorazmernost.
 Za odvzem prostosti je smiselno ohranjena sedanja ureditev. Priporni razlogi za redni in skrajšani postopek so sedaj enaki, vendar drugače oblikovani. Begosumnost je podana tudi v primeru »izmikanja kazenskemu postopku«, koluzijska nevarnost tudi glede »uničenja, skrivanja, spremembe ali ponareditve dokaza«, iteracijska nevarnost pa izključena glede kaznivih dejanj za katera je zagrožena kazen manj kot leto zapora.
 III. Zaključitev prenove ZKP
 Predloženi osnutek je šele »polovica zakona«. Z vidika preglednosti koncepta gre za pomanjkljivost, za kakovost končnega besedila, pa je tak način priprave velika prednost. Dovolj bo časa in prostora za predstavitev ključnih pomislekov, ki bodo lahko odpravljeni tudi s (pre)oblikovanjem »vmesne faze«,[23] glavne obravnave in pravnih sredstev.
 Soočenje strokovnih stališč v zgodnji fazi priprave zakona bo omogočilo tudi oceno stopnje soglasja, ki ga je v stroki možno doseči o glavnih smereh prenove in odstranitev pomanjkljivosti predloženega osnutka.
 Dobra novica, ki zbuja optimizem, je tudi konstruktiven začetek strokovne razprave.[24] Usmerjena je, drugače kot pri kazenskem zakoniku, v vsebino in ne predvsem v vprašanje kdo, s kom in kako je pisal besedilo.
 [1] http://www.mp.gov.si/si/zakonodaja.
 [2] Zakon o kazenskem postopku, Uradno prečiščeno besedilo, ZKP-UPB4, Uradni list RS, št. 32/2007 in 40/2007.
 [3] Razlogi za noveliranje so bili največkrat odločitve Ustavnega sodišča RS, ker (prepisani) zakon ni zagotavljal v zadostni meri pravnih jamstev po Ustavi RS.
 [4] Predstavljeni v: Izhodišča za nov model kazenskega postopka, urednica dr. Katja Šugman, Inštitut za kriminologijo pri Pravni fakulteti v Ljubljani, Ljubljana, 2006 in Potek kazenskih postopkov v Sloveniji, urednik dr. Marko Bošnjak, Pravna praksa, Ljubljana 2005.
 [5] Povzetek na DSP, Portorož, 2004, v sekciji Kazenski postopek: Prenova ali nov model?, vodja dr. Katja Šugman, referenti dr. Zvonko Fišer, Primož Gorkič, mag. Mitja Jelenič Novak, dr. Zlatko Dežman in mag. Emil Zakonjšek.
 [6] Od pomembnejših le Francija, nimata ga več Nemčija niti Avstrija, po katerih se Slovenija v pravu pretežno zgleduje.
 [7] Resolucija o nacionalnem programu preprečevanja in zatiranja kriminalitete za obdobje 2007-2011 Državnega zbora RS, Uradni list RS, št. 40/2007.
 [8] vodja mag. Štefan Horvat, člani Peter Hauptman, Jernej Potočar, Hinko Jenull, mag. Jože Friedl, Janko Marinko, Andreja Lang, sekretarki Tanja Lombar Jenko in Tadeja Borinc Zebič.
 [9] Zoper določeno osebo kot obdolženca se kazenski postopek začne, ko je »preiskovalni postopek policije ali državnega tožilca osredotočen zoper to osebo zaradi utemeljenega suma, da je storila kaznivo dejanje, za katero se storilec preganja po uradni dolžnosti, ali ko je osumljencu odvzeta prostost«.
 [10] Vsaka omejitev pravic in svoboščin mora biti sorazmerna s težo kaznivega dejanja, stopnjo suma ter namenom omejitve.
 [11] Poleg dejanskega stanja obsega tudi dvom o dejstvih, od katerih je odvisna uporaba kazenskega zakona ali zakona o kazenskem postopku
 [12] Sodišče mora »enako pazljivo preizkusiti navedbe strank o dejstvih, ki obdolženca obremenjujejo, kakor tudi o dejstvih, ki so mu v korist «.
 [13] Lahko pa sodišče v okviru zavarovanja dokazov opozori državnega tožilca in obdolženca, da je treba opraviti še dodatna preiskovalna dejanja.
 [14] Sodnik okrožnega sodišča, ki opravlja v preiskovalnem postopku na prvi stopnji naloge sodišča (»sodnik garant«).
 [15] Zakon izrecno določa dvanajst pravic obdolženca in posebej še pravice ob odvzemu prostosti s časovno opredeljenimi zavezami pouka o pravicah in pisno seznanitvijo pred prvim zaslišanjem.
 [16] Glede prikritih preiskovalnih ukrepov in hišne preiskave.
 [17] Poleg dosedanjih iz 148. člena ZKP izrecno: fotografirati in posneti glas, jemati prstne odtise in biološki material, telesne tekočine, opraviti prepoznati in preiskovalna dejanja (zaslišanje obdolženca, priče ali izvedenca, soočenje, ogled).
 [18]Sodišče lahko opravi le sodno zaslišanje priče (vedno za ogrožene priče), sodno zaslišanje obdolženca ali sodno rekonstrukcijo kaznivega dejanja.
 [19] Navedeno le potrjuje, da bo dejanski časovni prihranek dosežen z odpravo sodne preiskave treba ocenjevati tudi v razmerju do podaljšanja postopka in povečanega obsega dela sodišča v vmesni fazi.
 [20] Po novi določbi se preiskovalni postopek ustavi »če ni dovolj dokazov, da bi bilo pričakovati izrek obsodilne sodbe« in ne le v primeru, »če ni dokazov, da bi bil obdolženec storil kaznivo dejanje«.
 [21] 31. člen Ustave RS: »Nihče ne sme biti ponovno obsojen ali kaznovan zaradi kaznivega dejanja, za katero je bil kazenski postopek zoper njega pravnomočno ustavljen...«
 [22] Odvzem vozniškega dovoljenja, prepoved opravljanja poklica, zavarovanje zahtevka za odvzem premoženjske koristi, premoženjsko-pravnega zahtevka oškodovanca, prepoved spremembe prebivališča, približanja določenemu kraju ali osebi, javljanje na policijski postaji, varščina, hišni pripor in pripor.
 [23] Predložitev in formalni preizkus ter dopustitev obtožnega akta, odločitev o zakonitosti predloženih dokazov, z možnostjo prehoda v skrajšane postopke (odložen pregon, poravnavanje, sodba na podlagi priznanja, pospešeno sojenje...).
 [24] Dr. Marko Bošnjak, Kakšen naj bo zakon o kazenskem postopku, Večer, 29. 12. 2007, str. 8 in dr. Katja Šugman, Neenakost med tožilcem in obrambo, Dnevnik, 5.1.2008, str. 14 -15
 Ljubljana, 7.1.2008


type: caselaw

text:
 7.6.2022
 GA
 Iris Oifigiúil an Aontais Eorpaigh
 C 222/28
 Caingean arna tabhairt an 30 Márta 2022 – Seifert v an Chomhairle
 (Cás T-166/22)
 (2022/C 222/52)
 Teanga an cháis: an Ghearmáinis
 Páirtithe
 Iarratasóir: Evgenia Seifert (München, an Ghearmáin) (ionadaí: T. Seifert, Dlíodóir)
 Cosantóir: Comhairle an Aontais Eorpaigh
 An t-ordú atá á lorg
 Iarrann an t-iarratasóir ar an gCúirt Ghinearálta:
 —
 Airteagal 1(9) de Rialachán (AE) 2022/328 ón gComhairle an 25 Feabhra 2022 lena leasaítear Rialachán (AE) Uimh. 833/2014 a bhaineann le bearta sriantacha i bhfianaise ghníomhaíochtaí na Rúise i ndíchobhsú staid na hÚcráine a chur ar neamhní;
 —
 a ordú don Aontas Eorpach costais na n-imeachtaí, lena n-áirítear na costais a thabhaigh an t-iarratasóir de riachtanas, a íoc.
 Saincheisteanna dlí agus príomhargóintí
 Maíonn an t-iarratasóir go ndéantar idirdhealú ina coinne le hAirteagal 1(9) de Rialachán (AE) 2022/328 ón gComhairle an 25 Feabhra 2022 lena leasaítear Rialachán (AE) Uimh. 833/2014 a bhaineann le bearta sriantacha i bhfianaise ghníomhaíochtaí na Rúise i ndíchobhsú staid na hÚcráine (1) ar fhoras a tionscnaimh mar náisiúnach de chuid na Rúise agus, dá bhrí sin, go sáraítear Airteagal 14 den Choinbhinsiún Eorpach chun Cearta an Duine agus Saoirsí Bunúsacha a Chosaint i gcomhar lena cearta de bhun Airteagal 8(1) den Choinbhinsiún Eorpach chun Cearta an Duine agus Saoirsí Bunúsacha a Chosaint. Dá bhrí sin, ní féidir leis an gComhairle brath ina leith sin ar éigeandáil de réir bhrí Airteagal 15(1) den Choinbhinsiún sin ná ar mhaolú de réir bhrí Airteagal 15(3) den Choinbhinsiún sin.
 (1) IO 2022 L 49, lch. 1.