text:
2 Afs 51/2011 - 68 — Nejvyšší správní soud — Iudictum.cz
 2 Afs 51/2011 - 68
 20. 12. 2011, Nejvyšší správní soud
 9 Afs 58/2007 - 96
 1 Afs 52/2008 - 60
 Nejvyšší správní soud rozhodl v senátě složeném z předsedkyně JUDr. Miluše Doškové a soudců Mgr. Radovana Havelce a JUDr. Vojtěcha Šimíčka v právní věci žalobce: IMOBA, a. s., se sídlem Pyšelská 2327/2, Praha 4, zast. JUDr. Pavlem Dejlem, Ph.D., LL.M, advokátem, se sídlem Jungmannova 24, Praha 1, proti žalovanému: Finanční ředitelství pro hl. m. Prahu, se sídlem Štěpánská 28, Praha 1, proti rozhodnutí žalovaného ze dne 25. 6. 2008, č. j. 9719/08-1400-801131, o kasační stížnosti žalobce proti rozsudku Městského soudu v Praze ze dne 7. 4. 2011, č. j. 8 Ca 320/2008 - 36,
 Rozsudek Městského soudu v Praze ze dne 7. 4. 2011, č. j. 8 Ca 320/2008 - 36, se zrušuje a věc se vrací tomuto soudu k dalšímu řízení.
 Kasační stížností podanou v zákonné lhůtě se žalobce jako stěžovatel domáhá zrušení shora označeného rozsudku městského soudu, jímž bylo zamítnuto jeho odvolání proti výzvě k zaplacení daňového nedoplatku ručitelem, vydané Finančním úřadem pro Prahu 5 dne 27. 11. 2007 pod č. j. 440526/07/005964/7155. Stěžovatel byl vyzván k zaplacení nedoplatku ve výši 567 500 Kč z titulu ručení za daňové pohledávky na dani z převodu nemovitostí neuspokojené ve lhůtě jejich splatnosti poplatníkem Bytové družstvo Plaská 11 v likvidaci (dále též „bytové družstvo“).
 V daném případě byla dne 11. 6. 2003 mezi Bytovým družstvem Plaská 11 jako převodcem a IMOBA, a. s. (dále též „IMOBA“), jako nabyvatelem uzavřena smlouva o převodu vlastnictví bytové jednotky č. 12 v budově č. 589 na parcele č. 833 v k. ú Praha - Malá strana včetně spoluvlastnického podílu na pozemku a na společných částech budovy. Právních účinků smlouva nabyla 12. 6. 2003. Ve smlouvě je uvedeno, že nabyvatel se stal členem družstva na základě dohody o cesi práv a povinností uzavřené mezi ním a společností Plas 12, a. s. (dále jen „Plas 12“), dne 11. 6. 2003, nemá nárok na vypořádací podíl a v důsledku toho strany nemají vůči sobě žádné pohledávky.
 Dne 19. 2. 2004 vyzval finanční úřad stěžovatele k podání daňového přiznání k dani darovací. Ten k výzvě sdělil, že se stal vlastníkem bytové jednotky úplatně, neboť se stal členem bytového družstva na základě smlouvy o převodu členských práv a povinností uzavřené se společností Plas 12 dne 11. 6. 2003 za cenu 11 350 000 Kč. Téhož dne uzavřel dohodu o cesi práv a povinností se společností Plas 12, při níž bylo vedlejším účastníkem bytové družstvo; touto smlouvou na něho Plas 12 převedla práva a povinnosti ze smlouvy o smlouvě budoucí uzavřené 12. 6. 2002 mezi ní a družstvem. Na základě této smlouvy mělo družstvo povinnost převést stěžovateli bytovou jednotku č. 12 s tím, že okamžikem převodu dochází k započtení výše hodnoty bytové jednotky na vypořádací podíl. Ke sdělení předložil stěžovatel stanovy družstva, smlouvu o budoucí smlouvě uzavřenou mezi bytovým družstvem a Plas 12 dne 12. 6. 2002, klientskou smlouvu uzavřenou mezi Plas 12 a IMOBA ze dne 30. 1. 2003, smlouvu o převodu členských práv a povinností uzavřenou mezi bytovým družstvem a IMOBA ze dne z 11. 6. 2003 a smlouvu o převodu vlastnictví k bytové jednotce ze dne 11. 6. 2003. Finanční úřad smlouvy zaslané stěžovatelem ke svým výzvám následně obdržel i od bytového družstva a Plas 12. K výzvě finančního úřadu sdělilo bytové družstvo dne 18. 11. 2004, že bytovou jednotku společnosti IMOBA převedlo bezúplatně, neboť byla členem družstva se zaplaceným členským podílem. Šetřením finančního úřadu bylo zjištěno, že po uzavření smlouvy o smlouvě budoucí mezi bytovým družstvem a Plas 12 byla touto společností (a společností Plas 11) na zvláštní účet bytovému družstvu převedena částka 12 903 084,60 Kč a bytové družstvo zaplatilo současně společnosti V Invest CZ, a. s., která výstavbu dvou nových bytů prováděla, částku 12 902 084,60 Kč. Výstavba bytových jednotek tedy byla provedena z prostředků člena družstva; finanční úřad z tohoto dovodil, že následný převod bytu byl převodem úplatným a následně dne 27. 2. 2006 vyzval k podání daňového přiznání bytové družstvo. Likvidátorka bytového družstva nato sdělila, že není je schopna předložit pro nedostatek podkladů a upozornila na nedostatek finančních prostředků bytového družstva. Finanční úřad dne 9. 5. 2007 zastavil daňové řízení vedené se stěžovatelem ve věci daně darovací.
 Téhož dne vydal platební výměr č. j. 224328/07/005964/7155 na daň z převodu nemovitostí, jímž bytovému družstvu vyměřil 567 500 Kč; za základ ceny vzal částku 11 350 000 Kč, přičemž podle znaleckého posudku, který si opatřil v souvislosti s následným prodejem téže bytové jednotky společností IMOBA v roce 2005, cena činila 9 729 930 Kč. Odvolání bytového družstva bylo zamítnuto rozhodnutím žalovaného ze dne 24. 9. 2007, č. j. 15277//07-1400-801131. Ve výkazu nedoplatků z 19. 11. 2007 má bytové družstvo Plaská 11 v likvidaci evidován nedoplatek 567 500 Kč; podle výpisu z obchodního rejstříku je v likvidaci a podle úředního záznamu o šetření z 27. 11. 2007 společnost na označené adrese nesídlí a nebyl zjištěn žádný bankovní účet ani nemovitý či movitý majetek. Dne 9. 8. 2008 podala likvidátorka bytového družstvo Plaská 11 v likvidaci žádost o prominutí úroku z prodlení ve vztahu ke dvěma platebním výměrům ze dne 9. 5. 2007 č. j. 224328/07/005964/7155 odůvodněný tím, že družstvo nemá žádné prostředky.
 Dne 27. 11. 2007 zaslal finanční úřad stěžovateli výzvu k zaplacení nedoplatků ručitelem, č. j. 440526/07/005964/7155. Odvolání stěžovatele bylo zamítnuto rozhodnutím žalovaného ze dne 25. 6. 2008. Žalovaný vycházel ze zjištění, že smlouvě o převodu vlastnictví bytové jednotky předcházelo několik navzájem navazujících právních úkonů, které prokazují, že se jednalo o úplatný převod. Bytové družstvo koupilo dům čp. 589 včetně pozemku (Plaská 11) od hl. m. Prahy dne 9. 9. 1999. Smlouvou o smlouvě budoucí o převodu jednotky č. 12 ze dne 12. 6. 2002 se bytové družstvo zavázalo, že další členský vklad budoucího nabyvatele jednotky č. 12 společnosti Plas 12 ve výši 8 206 088 Kč, tj. nad rámec základního členského vkladu, použije výhradně na vybudování bytové jednotky č. 12 a další činnosti spojené s výstavbou jednotky v půdních prostorech domu. Dodatkem č. 1 k této smlouvě z 29. 1. 2003 byl navýšen další členský vklad na částku 10 707 348 K. Dalšího dne byla uzavřena mezi společností Plas 12 a společností IMOBA klientská smlouva, jejímž předmětem bylo stanovení postupu při převodu členských práv a bytové jednotky do vlastnictví stěžovatele. Cena za „cesi“ a za „převod“ byla stanovena na 11 350 000, po dodatku č. 1 na částku 11 458 000 Kč. V této smlouvě dále byla stanovena rozvazovací podmínka, že přejímající je povinen uhradit 70% sjednané ceny (7 945 000 Kč) do pěti dnů; táž podmínka byla sjednána i v dohodě o cesi práv a povinností. Následně byly sepsány dohody o cesi práv a povinností ze smlouvy o smlouvě budoucí, smlouva o převodu bytové jednotky a svěřenecká smlouva, ošetřující uložení 70% ceny sjednané za převod do notářské úschovy. Žalovaný uzavřel, že tímto postupem jsou splněny podmínky nabytí za úplatu podléhající dani z převodu nemovitostí, jak předpokládá § 9 zákona č. 357/1992 Sb., o dani dědické, dani darovací a dani z převodu nemovitostí (dále též „zákon o trojdani“). Podle § 8 odst. 1 písm. a) téhož zákona je nabyvatel ručitelem této daně. Žalovaný označil za nerozhodnou úplatu za cesi, která je platbou ze závazkového vztahu. Rozhodné je co zaplatil původní člen bytového družstva Plas 12 a to, že jím zaplacené prostředky byly ihned propláceny stavební společnosti. Společnost Plas 12 se tak plně podílela na pořízení bytové jednotky. Dále žalovaný uvedl, že podmínky pro osvobození daně v daném případě nebyly splněny.
 Žalobou proti tomuto rozhodnutí žalovaného stěžovatel namítal, že není ručitelem bytového družstva za převodní daň, neboť předmětem zdanění může být jen převod, u něhož je převodce prodávajícím a příjemcem úplaty. V případě smlouvy o převodu bytové jednotky je bytové družstvo převádějícím, nikoliv však prodávajícím a neobdrželo od nabyvatele žádnou úplatu. Přitom se nejednalo ani o smlouvu darovací, což dokládá rozhodnutí o zastavení řízení o dani darovací. Pro případ, že by ručitelem byl, namítl promlčení nároku, neboť lhůta podle § 22 zákona o trojdani by uplynula 31. 12. 2006. Městský soud zaujal právní názor, že na stěžovatele podle § 57 odst. 5 zákona č. 337/1992 Sb., o správě daní a poplatků (dále jen „daňový řád z r. 1992“) přešla daňová povinnost a následně podle § 57 odst. 4 cit. zákona mohla přejít na jeho právního nástupce. Po konstatování uzavřených smluv vyslovil, že smlouva o převodu vlastnictví bytové jednotky je převodem úplatným ve smyslu § 8 odst. 1 písm. a) zákona o trojdani. Za rozhodné soud označil, že původní člen družstva za předmětnou bytovou jednotku družstvu zaplatil, což následně převedl na nového člena družstva. K promlčení uvedl, že tuto námitku stěžovatel v průběhu daňového řízení neuplatnil. Posoudil ji podle § 22 odst. 1 a 2 zákona o trojdani a s poukazem na výčet úkonů ve vztahu k hlavnímu dlužníku uzavřel, že lhůta byla “prolongována“ do 31. 12. 2010, a platební výměr vůči hlavnímu dlužníkovi byl učiněn v zákonné lhůtě. Současně však poukázal i na lhůtu podle § 70 daňového řádu z r. 1992. Výzva k zaplacení dluhu ručitelem se váže k daňové povinnosti primárního dlužníka, a tudíž nemohlo dojít k prekluzi práva.
 V kasační stížnosti stěžovatel namítá kasační důvod podle § 103 odst. 1 písm. a) a d) zákona č. 150/2002 Sb., soudní řád správní, ve znění pozdějších předpisů (dále jen „s. ř. s.“), tedy nezákonnost rozsudku spočívající v nesprávném posouzení právních otázek soudem a nepřezkoumatelnost rozsudku spočívající zejména v jeho nesrozumitelnosti.
 Nepřezkoumatelnost rozsudku stěžovatel spatřuje v tom, že důvody vedoucí k zamítnutí žaloby jsou dílem nesrozumitelné, dílem nedostatečně odůvodněné a neopodstatněné z hlediska skutkového stavu daného případu a relevantní právní úpravy. Městský soud se také nedostatečně vypořádal s argumenty stěžovatele uplatněnými v žalobě, resp. v předcházejícím daňovém řízení, zejména pak ve stěžovatelově odvolání. K tomu poukazuje na rozhodovací praxi Ústavního soudu i Nejvyššího správního soudu. Odůvodnění napadeného rozsudku je nepřesvědčivé zejména v odmítnutí žalobní námitky, že se v případě převodu bytové jednotky mezi bytovým družstvem a stěžovatelem nejednalo o úplatný převod ve smyslu § 9 odst. 1, ve spojení s § 8 odst. 1 písm. a) zákona. Toto odůvodnění je navíc v rozporu jak se skutkovým stavem, tak i s právní úpravou. K požadavku na přesvědčivost rozhodnutí poukazuje na rozsudek Nejvyššího správního soudu ze dne 24. 1. 2007, č. j. 3 As 60/2006 - 46. Ve vztahu k žalobní námitce prekluze se městský soud dokonce omezil jen zopakování argumentace žalovaného obsažené v jeho vyjádření ke správní žalobě. Nepřezkoumatelností napadeného rozsudku bylo porušeno stěžovatelovo právo na spravedlivý proces ve smyslu čl. 36 odst. 1 Listiny základních práv a svobod a čl. 6 odst. 1 Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod.
 Nesprávné právní posouzení spatřuje stěžovatel jak v posouzení vzniku daňové povinnosti, tak v posouzení prekluze práva na vyměření daně vůči ručiteli podle § 22 zákona o trojdani.
 Městský soud neúplně argumentoval rozsudkem Nejvyššího správního soudu ze dne 18. 4. 2007, č. j. 1 Afs 10/2007 - 49; v něm je sice uvedeno, že z hlediska úplatnosti převodu je rozhodující jakákoliv protihodnota přinášející hospodářský prospěch či přírůstek, ale současně i to, že tato protihodnota musí být poskytnuta nabyvatelem tomu, kdo nemovitost převádí. V daném případě však bylo zcela jednoznačně prokázáno, že stěžovatel bytovému družstvu žádnou úplatu za převod bytu neposkytl. Stěžovatel poskytl úplatu již předtím, a to společnosti Plas 12 za převod členských práv a povinností. Tvrdí-li městský soud, že smlouvou o cesi na sebe stěžovatel převzal uhrazení dalšího členského vkladu použitého na vybudování bytové jednotky, je toto tvrzení v rozporu se skutečností. Získal-li stěžovatel do svého vlastnictví nemovitost a převzal na sebe povinnost pokračovat ve splácení úvěru, nejde o úplatu poskytnutou „žalobci (převodci)“. Závěr městského soudu o úplatnosti převodu bytové jednotky je nesprávným právním posouzením.
 Nad rámec této argumentace stěžovatel poukazuje na skutečnost, že i kdyby se jednalo o převod dani podléhající (což popírá), mělo se na něj vztahovat osvobození od daně podle § 20 odst. 7 písm. b) zákona. Byly totiž splněny všechny zákonné podmínky pro toto osvobození, což nezpochybňovaly ani finanční orgány, které ovšem položily nepatřičný důraz na souvislost s podnikatelskou činností převodce, kterou je výstavba nebo prodej staveb a bytů. Spojitost se zapsaným předmětem činnosti vedla k nepřiměřeně zužujícímu výkladu, který byl již odmítnut rozsudkem rozšířeného senátu Nejvyššího správního soudu ze dne 28. 8. 2007, č. j. 2 Afs 212/2006 - 147.
 Ve vztahu k námitce promlčení (přesněji prekluze) městský soud pouze zopakoval argumentaci žalovaného a navíc opět dospěl k chybnému právnímu závěru. Lhůta uvedená v § 22 zákona o trojdani pro vyměření daně je lhůtou prekluzivní, nikoli promlčecí; není rozhodné, jak ji označil stěžovatel v žalobě. Otázka prekluze tedy měla být soudem posuzována ex officio. Lhůta pro vyměření daně začala běžet 1. 1. 2004 a vůči ručiteli byl učiněn první úkon až výzvou ze dne 27. 11. 2007, doručenou mu 8. 12. 2007. Není podstatné, že vůči bytovému družstvu byl učiněn úkon, v jehož důsledku lhůta k vyměření skončila až koncem roku 2010. Vůči stěžovateli v původní prekluzivní lhůtě nebyl učiněn žádný úkon, přičemž teprve doručením výzvy začalo běžet jeho daňové řízení, v němž měl možnost uplatňovat svá procesní práva k ochraně práv hmotných. Výklad, podle něhož se lhůta podle § 22 uplatní pouze proti daňovému dlužníku a nikoliv proti ručiteli, je v rozporu s právními principy institutu ručení a současně i v rozporu s principy rovnosti v právech zakotvenými v čl. 1 a čl. 3 Listiny. Zde poukazuje na rozhodnutí Nejvyššího soudu ze dne 20. 6. 2007, sp. zn. 32 Cdo 2024/2007 a na skutečnost, že principy ručení je třeba v soukromém i veřejném právu posuzovat shodně. Dlužník musí mít možnost vznést námitku promlčení přesto, že tak neučinil dlužník, přičemž jejich závazky se mohou promlčet samostatně. K zacházení s tradičními soukromoprávními instituty v právu veřejném stěžovatel poukazuje na rozsudek Nejvyššího správního soudu ze dne 5. 9. 2007, č. j. 1 Afs 101/2004 - 65. Stěžovatel poté, kdy byla vůči němu uplatněna výzva, důvodně namítal prekluzi vůči sobě a není rozhodné, že tak neučinilo a v průběhu tohoto řízení ani nemohlo učinit bytové družstvo. Opačný výklad by popíral aplikaci § 22 zákona vůči ručiteli, zakládal by protiústavní nerovnost v právech a porušoval by zásadu právní jistoty a legitimního očekávání ve smyslu nálezu Ústavního soudu ze dne 29. 6. 2005, sp. zn. I. ÚS 98/04. Z těchto důvodů stěžovatel navrhuje, aby Nejvyšší správní soud napadený rozsudek městského soudu zrušil a věc mu vrátil k dalšímu řízení. Žalovaný nevyužil možnosti podat vyjádření ke kasační stížnosti.
 Nejvyšší správní soud se nejprve zabýval přípustností kasační stížnosti. Kasační stížnost je dle § 102 s. ř. s. zásadně přípustná, s výjimkou případů taxativně vypočtených v § 104 s. ř. s, pokud splňuje zákonné náležitosti (§ 106 odst. 1 s. ř. s.), je podána včas (§ 106 odst. 2 s. ř. s.) a stěžovatel je řádně zastoupen (§ 105 s. ř. s.). Podle § 104 odst. 4 s. ř. s. není kasační stížnost přípustná mj. v případě, že se opírá o důvody, které stěžovatel neuplatnil v řízení před soudem, jehož rozhodnutí má být přezkoumáváno, ač tak učinit mohl. Kasační stížnost je totiž mimořádným opravným prostředkem proti rozhodnutí soudu; tomu logicky nelze vytýkat, že se nevypořádal s námitkou, která vůči němu nebyla řádně uplatněna. Stěžovatel v žalobě uplatnil dva žalobní důvody, a to že není zákonným ručitelem daňového dlužníka bytového družstva, a že případný nárok by byl promlčen, neboť výzva byla stěžovateli jako ručiteli zaslána až po uplynutí lhůty stanovené v § 22 zákona o trojdani. Neuplatnil tedy důvod, že by se na něj vztahovalo osvobození od daně podle § 20 odst. 7 písm. b) zákona; tato kasační námitka je proto nepřípustná a Nejvyšší správní soud se jí nemůže zabývat.
 Důvodnost kasační stížnosti posoudil Nejvyšší správní soud v mezích jejího rozsahu a přípustně uplatněných důvodů (§ 109 odst. 2, 3 s. ř. s.). Ve věci přitom rozhodl bez nařízení jednání za podmínek vyplývajících z ustanovení § 109 odst. 1 věty první s. ř. s.
 Za stěžejní kasační námitku je třeba považovat námitku nepřezkoumatelnosti, neboť nepřezkoumatelnost rozsudku obvykle bývá překážkou posouzení důvodnosti ostatních kasačních námitek. Stěžovatel tvrdí, že rozhodnutí městského soudu je nepřezkoumatelné, a to zejména pro jeho nesrozumitelnost, přičemž ovšem rozsudek považuje i za nedostatečně odůvodněný a tím i za nepřesvědčivý.
 Z rozsáhlé judikatury Nejvyššího správního soudu k tomuto tématu (srovnej např. rozsudky ze dne 21. 8. 2008, č. j. 7 As 28/2008 – 76, ze dne 21. 8. 2008, č. j. 7 As 27/2008 – 76, ze dne 4. 12. 2003, č. j. 2 Ads 58/2003 – 75, publikovaný pod č. 133/2004 Sb. NSS, a ze dne 4. 12. 2003, č. j. 2 Azs 47/2003 – 130, publikovaný pod č. 244/2004 Sb. NSS) je zřejmé, že rozsudek je nepřezkoumatelný pro nesrozumitelnost, například pokud z něho jednoznačně nevyplývá, podle kterých ustanovení a podle jakých právních předpisů byla v kontextu podané správní žaloby posuzována zákonnost napadeného správního rozhodnutí; pokud je jeho odůvodnění vnitřně rozporné, popřípadě je-li výrok v rozporu s odůvodněním; pokud z jeho výroku nelze zjistit, jak vlastně soud ve věci rozhodl, tj. zda žalobu zamítl, odmítl nebo jí vyhověl, případně, jehož výrok je vnitřně rozporný. Dále se jedná o případy, kdy nelze rozeznat, co je výrok a co odůvodnění, kdo jsou účastníci řízení a kdo byl rozhodnutím zavázán. I nepřezkoumatelnost rozsudku pro nedostatek důvodů je soudní judikaturou bohatě zmapována. Zmínit lze například rozsudky zdejšího soudu ze dne 29. 7. 2004, č. j. 4 As 5/2003 – 52, ze dne 18. 10. 2005, č. j. 1 Afs 135/2004 – 73, publikovaný pod č. 787/2006 Sb. NSS, ze dne 14. 7. 2005, č. j. 2 Afs 24/2005 – 44, publikovaný pod č. 689/2005 Sb. NSS, ze dne 17. 1. 2008, č. j. 5 As 29/2007 – 64, a ze dne 25. 5. 2006, č. j. 2 Afs 154/2005 – 245). Z nich se podává, že rozhodnutí soudu je nepřezkoumatelné pro nedostatek důvodů, jestliže například není zřejmé, jakými úvahami se soud řídil při naplňování zásady volného hodnocení důkazů či utváření závěru o skutkovém stavu; dále z jakého důvodu nepovažoval za důvodnou právní argumentaci v žalobě; proč považuje žalobní námitky za liché, mylné nebo vyvrácené; či proč subsumoval skutkový stav pod zvolené právní normy. Dalším důvodem nepřezkoumatelnosti rozhodnutí může být případ, kdy soud opomněl přezkoumat některou ze žalobních námitek včas uplatněných, či obsahuje-li odůvodnění rozsudku toliko převzaté pasáže z publikovaného judikátu v jiné, skutkově i právně odlišné věci, aniž dále rozvádí dopad převzatých závěrů na konkrétní souzený případ a na samotné rozhodnutí ve věci. Rozsudek městského soudu je ve vztahu k otázce úplatnosti převodu bytové jednotky mezi bytovým družstvem a stěžovatelem dostatečně srozumitelný i odůvodněný a obstojí i ve srovnání s požadavky na přezkoumatelnost rozsudku uvedenými v rozsudcích tohoto soudu sp. zn. 2 Afs 24/2005 a sp. zn. 3 As 60/2006, na které poukazuje stěžovatel. Městský soud konstatoval skutkový stav, o němž není sporu, rozhodnou právní úpravu a dovodil úplatnost převodu z plateb původního člena družstva společnosti Plas 12 bytovému družstvu, z převodu jeho práv a povinností na stěžovatele, a v jeho dalších platbách. Skutečnost, že toto odůvodnění mohlo být propracovanější, neznamená, že jde o rozsudek nepřezkoumatelný. Otázka přesvědčivosti těchto důvodů spíše než s přezkoumatelností rozsudku souvisí s tím, že stěžovatel tyto právní závěry neakceptuje jako správné; to je však otázkou spadající pod kasační námitku podle § 103 odst. 1 písm. a) s. ř. s.
 Zde lze pouze dodat, že vztah mezi členem družstva a družstvem stojí podle § 221 a násl. obchodního zákoníku č. 513/1991 Sb., ve znění rozhodném v roce 2003, na určitých principech, mezi nimiž je i placení členských vkladů (i dalších členských vkladů), jejichž protihodnotou je uspokojování určitých potřeb členů. Členská práva jsou převoditelná a nový člen tak vstupuje do práv a povinností člena, od něhož je nabyl. Podle § 9 odst. 1. písm. a) zákona o trojdani je předmětem daně z převodu nemovitostí mj. převod vlastnictví k nemovitostem a poplatníkem je podle § 8 odst. 1 písm. a) téhož zákona převodce, přičemž nabyvatel je ručitelem. Převod družstevního bytu členovi družstva jako předmět daně z převodu nemovitostí je zřejmý také z toho, že zákon o trojdani upravuje některé případy, kdy je takový převod od daně osvobozen. Tak je tomu při převodech fyzickým osobám podle zákona č. 72/1994 Sb. - § 20 odst. 6 písm. g), při převodech bytů fyzickým osobám, pokud byty byly pořízeny s finanční účastí členů - § 20 odst. 6 písm. j), nebo při prvních úplatných převodech nemovitostí u nových staveb - § 20 odst. 7 zákona o trojdani. Jak již bylo výše uvedeno, Nejvyššímu správnímu soudu nepřísluší hodnotit, zda se některá z těchto výjimek na daný převod bytové jednotky vztahovala; tyto možnosti uvádí jen k potvrzení pravidla podřazení převodu dani. S postavením účastníků smlouvy o převodu se městský soud vypořádal poukazem na souběžně uzavírané smlouvy a na skutečnost, že v jejich důsledku stěžovatel vstoupil do práv a povinností svého předchůdce. Z tohoto hlediska nelze stěžovateli přisvědčit v tvrzení, že městský soud na jeho věc nesprávně či neúplně aplikoval rozsudek Nejvyššího správního soudu sp. zn. 1 Afs 10/2007.
 Stěžovateli rovněž nelze přisvědčit v námitce, že se městský soud nedostatečně vypořádal s argumenty uplatněnými v žalobě, v předcházejícím správním řízení a zejména v odvolání. Soud je v řízení o žalobě podle § 75 odst. 2 s. ř. s. povinen přezkoumat rozhodnutí v mezích žalobních bodů. Žalobním bodem pak je podle § 71 odst. 1 písm. d) s. ř. s. tvrzení, z jakých skutkových a právních důvodů považuje žalobce napadené výroky za nezákonné nebo nicotné. Součástí žalobních bodů uplatněných stěžovatelem v žalobě však nebylo tvrzení, že se žalovaný ve svém rozhodnutí nevypořádal s námitkami uplatněnými v průběhu správního řízení a v odvolání a soud tedy nebyl povinen rozhodnutí žalovaného z těchto hledisek hodnotit. Stejně tak nebyl povinen v důvodech svého rozsudku zohledňovat argumenty uplatněné stěžovatelem v předchozím správním řízení, pokud je ten neučinil součástí žalobních bodů.
 Nad rámec této kasační námitky lze ale konstatovat, že ke srozumitelnosti rozsudku nepřispěl opakovaný poukaz městského soudu na ustanovení § 57 odst. 4 daňového řádu z r. 1992 o přechodu daňové povinnosti ručitele na jeho právního nástupce (str. 5 rozsudku), neboť o takový případ se v dané věci vůbec nejednalo.
 Nesrozumitelnou a nedostatečně odůvodněnou spatřuje stěžovatel i část rozsudku vypořádávající se s námitkou promlčení. Ta byla v žalobě uplatněna ve vztahu k § 22 zákona o trojdani a soud ji podle tohoto ustanovení také v prvé řadě posuzoval. Lhůta tam upravená je však lhůtou prekluzivní, a proto je nepřípadný závěr městského soudu ve vztahu k tomuto ustanovení, že „žalobce otázku promlčení v průběhu daňového řízení neuplatnil“. Je však pravdou, že v dalším textu se městský soud přesouvá od této lhůty ke lhůtě podle § 70 daňového řádu z r. 1992, která je lhůtou promlčecí. Je nutno přisvědčit stěžovateli v tvrzení, že celé odůvodnění vztahující se k námitce promlčení je doslova a bez jakéhokoliv hodnocení opsáno z vyjádření žalovaného k žalobě ze dne 1. 12. 2008. Tak poslední odstavec na str. 6 a 3⁄4 strany 7 rozsudku jsou totožné s posledním odstavcem na straně 9 a prvním odstavcem na straně 10 vyjádření žalovaného, odkaz na rozsudek Městského soudu v Praze sp. zn. 10 Ca 154/2006 zcela odpovídá poslednímu odstavci na str. 10 vyjádření a druhý odstavec na str. 8 rozsudku je opsaným prvním odstavcem str. 11 vyjádření žalovaného. Městský soud toto vyjádření opsal včetně výrazů „žalovaný uvádí“. Přitom se nejedná o rekapitulační část rozsudku, ale o část, v níž měla být hodnocena důvodnost žalobních námitek. Městský soud vyjádření žalovaného nepodrobil žádnému hodnocení, za citacemi z vyjádření žalovaného rozsudek ukončil souhrnným konstatováním zákonnosti rozhodnutí. Obecně je sice přípustné, aby se soud ztotožnil se závěry, k nimž dospěl žalovaný v žalobou napadeném rozhodnutí; z rozsudku však musí být patrno, že tak činí a z jakých důvodů tak činí. Argumentaci žalovaného pak musí posoudit ve vztahu k žalobním námitkám. To vše v napadeném rozsudku absentuje; takový rozsudek je třeba považovat za nepřezkoumatelný pro nedostatek důvodů.
 Další otázkou je, zda toto ztotožnění s rozhodnutím žalovaného bylo namístě. Zde je však třeba připomenout, že Nejvyššímu správnímu soudu nepřísluší posoudit přímo žalobní námitku, kterou nepřezkoumatelným způsobem posoudil (zde vlastně neposoudil) městský soud. I tak však lze ke kasační námitce připomenout, že ve vztahu k užití institutu ručení není třeba vycházet z rozhodovací činnosti Nejvyššího soudu, neboť judikatura správních soudů v dostatečné míře řeší obdobné vnímání tohoto soukromoprávního institutu ve veřejném právu. Např. v rozsudku rozšířeného senátu Nejvyššího správního soudu ze dne 26. 10. 2005, č. j. 1 Afs 86/2004 - 54 stojí: „(r)učitel, jenž má obdobnou povinnost jako dlužník (tj. povinnost zaplatit daňový nedoplatek, čímž se u něj zmenší majetková sféra stejně jako u dlužníka zaplacením daně), musí mít k dispozici též obdobné prostředky k obraně před touto povinností (tedy musí mít rovněž možnost žádat o prominutí daně, má-li tuto možnost i dlužník“(publikováno pod č. 792/2006 Sb. NSS). Také v rozsudku ze dne 13. 3. 2008, č. j. 5 Afs 174/2004 - 68 Nejvyšší správní soud obdobně vyslovil: „(m)á-li mít ručitel totožnou povinnost jako dlužník – tj. povinnost zaplatit daňový nedoplatek, čímž se u něj zmenší majetková sféra stejně jako u dlužníka zaplacením daně – nelze shledat žádný důvod, který by byl způsobilý ospravedlnit nerovný přístup k daňovému dlužníku a ručiteli spočívající v dispozici s diametrálně kvalitativně odlišnými prostředky k obraně před totožnou povinností. Rozsah možných uplatnitelných námitek daňovým ručitelem proti výzvě vydané dle § 57 odst. 5 zákona č. 337/1992 Sb., o správě daní a poplatků, nelze proto omezit. Ručitel má v odvolání právo namítat i ty skutečnosti, které směřují již k samotnému vyměření daňové povinnosti, za kterou je ručení uplatněno.“ (publikováno pod č. 1770/2009 Sb. NSS). Ostatně také Ústavní soud v nálezu sp. zn. Pl. ÚS 72/06 konstatoval, že „(u)stanovení § 57 odst. 5 věty třetí zákona č. 337/1992 Sb., o správě daní a poplatků, ve znění před novelizací provedenou zákonem č. 230/2006 Sb., bylo v rozporu s čl. 1, čl. 11 odst. 1, čl. 36 odst. 1 a 2, čl. 37 odst. 3 Listiny základních práv a svobod a čl. 6 odst. 1 a čl. 13 Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod.“
 K posouzení otázky prekluze/promlčení lze tedy pouze městskému soudu doporučit, aby respektoval judikaturu Nejvyššího správního soudu. Např. rozsudek ze dne 9. 11. 2008, č. j. 1 Afs 52/2008 - 60 (publikovaný pod č. 1777/2009) řeší otázku promlčecí lhůty podle § 70 daňového řádu z r. 1992 v návaznosti na výzvu ručiteli. Rozsudek rozšířeného senátu ze dne 5. 9. 2008, č. j. 9 Afs 58/2007 - 96 (publikovaný pod č. 1754/2009 Sb. NSS) pak řeší otázku výzvy ručiteli ve vztahu ke lhůtě vyměřovací, byť tak činí zejména ve vztahu k celnímu řízení.
 Nejvyšší správní soud shledal ve výše uvedeném rozsahu naplněným kasační důvod podle § 103 odst. 1 písm. d) s. ř. s. a z uvedených důvodů napadený rozsudek krajského soudu podle § 110 odst. 1 věta první před středníkem s. ř. s. zrušil a věc vrátil tomuto soudu k dalšímu řízení, v němž je podle odst. 3 téhož ustanovení vázán právním názorem vysloveným v tomto kasačním rozsudku.
 Zdroj: Rozsudek Nejvyššího správního soudu ze dne 20. 12. 2011, sp. zn. 2 Afs 51/2011 - 68, dostupné na www.nssoud.cz. Jedná se o neautentické znění, které bylo soudem poskytnuto bezplatně.


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 8.3.2012
 NL
 Publicatieblad van de Europese Unie
 L 69/9
 UITVOERINGSVERORDENING (EU) Nr. 189/2012 VAN DE COMMISSIE
 van 7 maart 2012
 tot vaststelling van de forfaitaire invoerwaarden voor de bepaling van de invoerprijs van bepaalde groenten en fruit
 DE EUROPESE COMMISSIE,
 Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie,
 Gezien Verordening (EG) nr. 1234/2007 van de Raad van 22 oktober 2007 houdende een gemeenschappelijke ordening van de landbouwmarkten en specifieke bepalingen voor een aantal landbouwproducten („integrale-GMO-verordening”) (1),
 Gezien Uitvoeringsverordening (EU) nr. 543/2011 van de Commissie van 7 juni 2011 tot vaststelling van nadere bepalingen voor de toepassing van Verordening (EG) nr. 1234/2007 van de Raad, wat de sectoren groenten en fruit en verwerkte groenten en fruit betreft (2), en met name artikel 136, lid 1,
 Overwegende hetgeen volgt:
 (1)
 Bij Uitvoeringsverordening (EU) nr. 543/2011 zijn, op grond van de resultaten van de multilaterale handelsbesprekingen van de Uruguayronde, de criteria vastgesteld aan de hand waarvan de Commissie voor de producten en de perioden die in bijlage XVI, deel A, bij die verordening zijn vermeld, de forfaitaire waarden bij invoer uit derde landen vaststelt.
 (2)
 De forfaitaire invoerwaarde wordt elke dag berekend overeenkomstig artikel 136, lid 1, van Uitvoeringsverordening (EU) nr. 543/2011, met inachtneming van de variabele gegevens voor die dag. Bijgevolg moet deze verordening in werking treden op de dag van de bekendmaking ervan in het Publicatieblad van de Europese Unie.
 HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
 Artikel 1
 De in artikel 136 van Uitvoeringsverordening (EU) nr. 543/2011 bedoelde forfaitaire invoerwaarden worden vastgesteld in de bijlage bij de onderhavige verordening.
 Artikel 2
 Deze verordening treedt in werking op de dag van de bekendmaking ervan in het Publicatieblad van de Europese Unie.
 Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
 Gedaan te Brussel, 7 maart 2012.
 Voor de Commissie, namens de voorzitter,
 José Manuel SILVA RODRÍGUEZ
 Directeur-generaal Landbouw en plattelandsontwikkeling
 (1) PB L 299 van 16.11.2007, blz. 1.
 (2) PB L 157 van 15.6.2011, blz. 1.
 BIJLAGE
 Forfaitaire invoerwaarden voor de bepaling van de invoerprijs van bepaalde groenten en fruit
 (EUR/100 kg)
 GN-code
 Code derde landen (1)
 Forfaitaire invoerwaarde
 0702 00 00
 IL
 87,3
 JO
 78,3
 MA
 66,2
 SN
 207,5
 TN
 79,6
 TR
 104,9
 ZZ
 104,0
 0707 00 05
 EG
 158,2
 JO
 129,5
 TR
 173,8
 ZZ
 153,8
 0709 91 00
 EG
 91,5
 ZZ
 91,5
 0709 93 10
 MA
 51,7
 TR
 149,8
 ZZ
 100,8
 0805 10 20
 EG
 52,2
 IL
 67,8
 MA
 47,0
 TN
 60,9
 TR
 67,7
 ZZ
 59,1
 0805 50 10
 BR
 43,7
 EG
 48,3
 TR
 49,0
 ZZ
 47,0
 0808 10 80
 CA
 124,8
 CL
 96,3
 CN
 103,9
 MK
 31,8
 US
 152,4
 ZZ
 101,8
 0808 30 90
 AR
 94,4
 CL
 106,2
 CN
 53,6
 ZA
 106,3
 ZZ
 90,1
 (1) Landennomenclatuur vastgesteld bij Verordening (EG) nr. 1833/2006 van de Commissie (PB L 354 van 14.12.2006, blz. 19). De code „ZZ” staat voor „overige oorsprong”.


type: other

text:
Ochrana osobných údajov :: Ministerstvo obrany SR
 Dňa 25.5.2018 nadobúda účinnosť zákon č. 18/2018 Z. z. o ochrane osobných údajov, ktorý vznikol s cieľom zosúladenia vnútroštátneho práva s Nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 2016/679 z 27.4.2016 o ochrane fyzických osôb pri spracúvaní osobných údajov a o voľnom pohybe týchto údajov. Nariadenie a zákon o ochrane osobných údajov nadobúdajú účinnosť k rovnakému dňu.
 V prípade, že prevádzkovateľ od dotknutej osoby získava osobné údaje, je povinný jej poskytnúť všetky tieto informácie:
 Kutuzovova č. 8
 Kutuzovova č. 8, 832 47 Bratislava, v čase od 8:30 do 14:00 počas pracovného týždňa,
 tel. kontakt 0960 501 473, mobil: 0903 820 130
 za účelom zistenia či občan spĺňa podmienky prijatia do štátnej služby, práce vo verejnom záujme, služby profesionálneho vojaka,
 prijatia do dobrovoľnej vojenskej prípravy, plnenia personálneho doplňovania OS SR v rámci brannej povinnosti, evidencie vojakov v aktívnych zálohách, evidencie vojakov mimoriadnej služby, evidencie vojnových veteránov, evidencie poskytovania a hlásenia pobytu,
 plnenia povinností prevádzkovateľa súvisiacich s výkonom štátnej služby, služby profesionálneho vojaka, práce vo verejnom záujme, identifikácie súvisiace s pracovnoprávnym vzťahom - fotografia (nie biometrickú formu),plnenia povinností prevádzkovateľa ako zamestnávateľa, ak je osoba rodinným príslušníkom, blízkou osobou zamestnanca prevádzkovateľa, alebo osobou žijúcou v spoločnej domácnosti /finančné povinnosti, personálne povinnosti, daňové povinnosti, odvodové povinnosti, povinnosti uzatvárania zmlúv, uzatvárania dohôd o práci vykonávanej mimo pracovného pomeru, povinnosti dôchodkového zabezpečenia, povinnosti vzdelávania, evidencie dochádzky, dovoleniek, služobného voľna, štatistiky, literárnej činnosti, povinnosti na úseku ochrany utajovaných skutočnosti, povinnosti v oblasti súdneho, priestupkového, exekučného a disciplinárneho konania, evidencie výcviku, vycvičenosti, kvalifikácie a odbornosti, evidencie majetkových pomerov, cestovných náležitosti, povinnosti v rámci zdravotnej agendy, dotácií, vedy a výskumu, vedenia evidencie bezpečnosti práce /,
 plnenie zákonných povinností spojených so zverejňovaním zmlúv, objednávok a faktúr, vybavovania sťažnosti, poskytovania informácií, sprístupňovania dokumentácie, výkonu štátneho zdravotného dozoru, výkon povinnosti na úseku lesného a poľovného hospodárstva, evidencie vlastníckych práv k nehnuteľnosti a povinností na úseku geodézie a kartografie, povinnosti vykonávania kontroly a evidencie protispoločenskej činnosti, plnenia práv dotknutej osoby, vedenia agendy registratúry, používania webových stránok najmä pri propagácii a literárnej činnosti formou zverejnenia fotografie,
 ochrany majetku a zdravia /formou kamerového záznamu/, evidencie vstupu do objektov, plnenie povinností zamestnávateľa v súvislosti s riešením krízových situácií mimo času vojny, vojnového stavu, pri obrane republiky, výnimočného a núdzového stavu,
 registra identifikačnej databázy a biologickej vzorky povinnosť identifikácie profesionálneho vojaka /biometrické a genetické údaje, ktoré majú charakter osobitnej kategórie osobných údajov/,
 predchádzania a odhaľovania trestnej činnosti a priestupkov, ochrany verejného poriadku príslušnými orgánmi / Vojenská polícia/,
 spracúvanie osobných údajov s cieľom organizácie športových, spoločenských, vedomostných a umeleckých súťaží a akcií, povinnosti vyrozumenia kontaktných osôb, spracovanie fotografie /podoby tváre / pre identifikáciu dotknutých osôb, uzatvárania dohôd o použití súkromného motorového vozidla pri preprave,
 plnenia úloh, ktoré vyplývajú z postavenia zriaďovateľa voči štátnym rozpočtovým a štátnym príspevkovým organizáciám, z postavenia zakladateľa voči štátnemu podniku a akciovým spoločnostiam s majetkovou účasťou štátu; plnenia úloh, ktoré vyplývajú z postavenia akcionára voči akciovým spoločnostiam s majetkovou účaťou štátu,
 výdaj kvalifikovaných certifikátov /dôveryhodné služby/
 Právny základ spracúvania osobných údajov podľa čl. II písm. a), b), c), d), f), g), i), j) je na základe osobitných predpisov, ktorými si prevádzkovateľ plní zákonnú povinnosť. /Zákonnosť spracúvania čl. 6 ods. 1 písm. b), písm. c) nariadenia, § 13 ods. 1 písm. b), písm. c) zákona/. Ak neposkytne dotknutá osoba osobné údaje, nebude môcť prevádzkovateľ plniť svoje povinnosti a zákonné požiadavky. Prevádzkovateľ chráni pri spracúvaní osobitnej kategórie osobných údajov tieto svojimi bezpečnostnými opatreniami.
 Právny základ spracúvania osobných údajov podľa čl. II písm. e), je na základe plnenia úlohy a povinností realizovaných vo verejnom záujme a na základe oprávneného záujmu prevádzkovateľa. /Zákonnosť spracúvania čl. 6 ods. 1 písm. e), písm. f) nariadenia, § 13 ods. 1 písm. e), písm. f) zákona/.
 Právny základ spracúvania osobných údajov podľa čl. II písm. h). je na základe súhlasu. /Zákonnosť spracúvania čl. 6 ods. 1 písm. a) nariadenia, § 13 ods. 1 písm. a) zákona/.
 Osobné údaje sa poskytujú príjemcom, ktorí sú tretími stranami. Za príjemcov (tretie strany) sa považujú: orgány samosprávy, vzdelávacie inštitúcie, neziskové organizácie, ubytovacie zariadenia, advokátske kancelárie, účastníci sporu, dopravné spoločnosti, organizátori podujatí, subjekty poskytujúce služby údržby externých subjektov, servis softvéru, banky a iní zamestnávatelia /prevádzkovatelia/. Prevádzkovateľ je oprávnený poskytnúť, alebo zverejniť niektoré osobné údaje v súvislosti s plnením pracovných, služobných alebo funkčných povinností. Ak bude potrebné poskytnúť osobné údaje tretím stranám, prevádzkovateľ obmedzí rozsah a kategórie údajov na tie, ktoré sú nevyhnutné na splnenie účelu, ktorý sa sleduje a má dosiahnuť.
 Osobné údaje sa do tretích krajín neprenášajú, iba v prípade ak je dotknutá osoba vyslaná na plnenie úloh v rámci podmienok medzinárodnej zmluvy, ktorou je Slovenská republika viazaná. V uvedenom prípade bude dotknutá osoba informovaná dodatočne o tretej krajine, medzinárodnej organizácii, vojenskej organizácii, kde budú jej osobné údaje prenesené.
 Doba spracúvania osobných údajov na jednotlivé účely je určená právnou požiadavkou na základe osobitných predpisov /zákonné, auditné, daňové požiadavky/, alebo na základe určenej doby v súhlase, ktorý verifikovala dotknutá osoba svojím podpisom a to v rozsahu:
 do skončenia výberového konania podľa čl. II písm. a), /ak prevádzkovateľ uchováva osobné údaje pre ďalšie využitie tak počas doby na ktorej sa dohodol v súhlase s dotknutou osobou/,
 počas doby, ktorú stanovujú osobitné predpisy a najneskôr dovtedy, kým je to potrebné na účel na ktorý sa osobné údaje spracúvajú, kamerový záznam najdlhšie po dobu 15 dní, podľa čl. II písm. b), c), d), e), f), g), i), j),
 do ukončenia organizovaných súťaží na účely podľa čl. II písm. h), /ak prevádzkovateľ uchováva osobné údaje pre ďalšie využitie tak počas doby na ktorej sa dohodol v súhlase s dotknutou osobou/, maximálne po dobu potrebnú na účel na ktorý sa osobné údaje spracúvajú na základe súhlasu.
 Spracúvanie osobných údajov podľa čl. II písm. a), b), c), d), f), g), i), j), je zákonnou požiadavkou. Dotknutá osoba je povinná poskytnúť osobné údaje , v prípade neposkytnutia nie je možné plnenie zákonných povinnosti prevádzkovateľom a nemusia byť splnené zákonné nároky dotknutej osoby. V niektorých prípadoch môže prevádzkovateľ vyvodiť disciplinárny postih voči dotknutej osobe.
 Bez udeleného súhlasu nie je možné spracúvať osobné údaje účastníkov, /zákonných zástupcov/ a teda ani zúčastniť sa na súťaži podľa čl. II písm. h).
 Spracúvanie osobných údajov podľa čl. II písm. h) je potrebné na vyrozumenie kontaktnej osoby na účely zabezpečenia kontaktu pri mimoriadnej situácii v súvislosti s výkonom štátnej služby profesionálneho vojaka v zahraničí, na uzatvorenie zmluvy /fotografia - napr. zamestnanec vo verejnom záujme/.
 Spracúvanie osobných údajov podľa čl. II písm. e), plnenie povinností zamestnávateľa v súvislosti s riešením krízových situácií mimo času vojny, vojnového stavu, pri obrane republiky, výnimočného a núdzového stavu, je potrebné a nevyhnutné na plnenie úlohy realizovanej vo verejnom záujme.
 Vystavenie prvej kópie podľa čl. XIII je bezplatné. Za akékoľvek ďalšie kópie, o ktoré osoba požiada, môže prevádzkovateľ účtovať poplatok zodpovedajúci administratívnym nákladom, ktoré mu s vystavením kópie vzniknú. Pokiaľ osoba požiada o informácie formou elektronických prostriedkov, budú jej poskytnuté v bežne používanej elektronickej podobe, a to formou e-mailu, pokiaľ nepožiada o iný spôsob.
 dotknutá osoba namieta voči spracúvaniu osobných údajov podľa čl. XXIII,
 je dôvodom pre výmaz splnenie povinnosti zákona, osobitného predpisu alebo medzinárodnej zmluvy, ktorou je Slovenská republika viazaná.
 napadne správnosť osobných údajov námietkou podľa čl. XXIII, a to počas obdobia umožňujúceho prevádzkovateľovi overiť správnosť osobných údajov;
 Pokiaľ dotknutá osoba žiada o obmedzenie spracúvania jej osobných údajov, prevádzkovateľ nebude s dotknutými údajmi vykonávať žiadne spracovateľské operácie bez súhlasu dotknutej osoby, okrem uchovávania.
 Automatizované rozhodovanie vrátane profilovania : nevykonáva sa.
 § 60 Príslušný orgán : Vojenská polícia Trenčín
 Kontakt: Operačný dozorný:
 tel.: 0960/339 484
 MP.TN@mil.sk
 Dotknuté osoby sa môžu obracať so svojimi pripomienkami a žiadosťami týkajúcimi sa spracúvania osobných údajov na zodpovednú osobu prevádzkovateľa a to písomnou formou alebo osobne na adrese: Kutuzovova č. 8, 832 47 Bratislava, v čase od 8:30 do 14:00 počas pracovného týždňa, tel. kontakt 0960 501 473, alebo 0903 820 130, e-mail : zodpovedna.osoba@mil.sk
 Príslušný orgán spracúva osobné údaje na účely: vedenia evidencií a štatistík potrebných v rámci trestného a priestupkového konania a pri pátraní po osobách.
 Dotknutá osoba má právo žiadať od príslušného orgánu prístup k osobným údajom, ktoré sa dotknutej osoby týkajú, ich opravu, vymazanie alebo obmedzenie ich spracúvania tak ako je to uvedené vyššie.
 Kontaktné údaje Úradu na ochranu osobných údajov :
 Oznámenie porušenia ochrany osobných údajov
 Akým spôsobom môže dotknutá osoba uplatniť svoje právo
 Ministerstvo obrany navrhne vláde obstarať 3D rádiolokátory z Izraela
 Slovenské rakety nad Baltom
 Ministerstvo obrany podalo podnet na Úrad pre verejné obstarávanie, aby preskúmal tender na obstaranie vozidiel 4x4
 Vojaci vypálili 20 delostreleckých sálv pri príležitosti inaugurácie novej prezidentky SR a hlavnej veliteľky Ozbrojených síl SR
 Dnešný dátum: 19.06.2019


type: wikipedia

text:
Die Liste der Naturdenkmäler in Olang (italienisch Valdaora) enthält die neun als Naturdenkmal ausgewiesene Objekte auf dem Gebiet der Gemeinde Olang in Südtirol.
 Basis ist das im Internet einsehbare offizielle Verzeichnis der Naturdenkmäler in Südtirol (Stand: 23. Januar 2015). Dabei kann es sich um botanische, geologische oder hydrologische Naturdenkmäler handeln. Die Reihenfolge in dieser Liste orientiert sich an der ID, alternativ ist sie auch nach dem Namen sortierbar.
 Liste
 Weblinks
 Gesamtverzeichnis der Naturdenkmäler Südtirols
 Landbrowser der Südtiroler Landesverwaltung
 Olang
 Olang


text:
K životu už aj islamskej EÚ sa hlási šaría a Káhirská deklarácia - Zem&Vek
 Domov » K životu už aj islamskej EÚ sa hlási šaría a Káhirská deklarácia
 02.01.2019 18:00 Juraj RežoTagged With: eu, Grécko, islam, Káhira, Turecko 1 Comment
 V dôsledku liberalizácie univerzality ľudských práv a slobôd sa ich svetový metasystém na pôde EÚ vnútorne drolí na sekulárny systém EÚ a tri právne náboženské systémy: židovský, kresťanský a moslimský. Kresťanský proti moslimskému už ťahá za kratší koniec...
 Poznámka: Židovský je uplatňovaný v komunitách ortodoxných a ultra ortodoxných židov, je vcelku navonok nenápadný, kresťanský nemá problém so svetským, uplatňuje si právo na výhradu vo svedomí a právo delí na svetské a cirkevné (podobenstvo o minci). Židia a kresťania ale na rozdiel od moslimov plne rešpektujú inštitút sekulárneho štátu.
 Na pôde ESĽP sa začína ekvilibristika obhajoby univerzalizmu ľudských práv a slobôd v jeho jurisdikcii. K veci sa vyjadril aj Gregor Puppinck, ktorý je riaditeľom Európskeho centra pre právo a spravodlivosť (ECLJ). Je členom expertnej skupiny OBSE pre slobodu svedomia a náboženstva.
 Súdny dvor sa domnieva, že štát nie je povinný, ale môže, ak si to želá “vytvoriť osobitný právny rámec na to, aby náboženským spoločenstvám poskytol osobitný štatút s osobitnými výsadami”. Inými slovami, európsky štát môže poskytnúť svojej moslimskej komunite slobodu riadiť sa normami šaría bez toho, aby to samo o sebe bolo v rozpore s Európskym dohovorom o ľudských právach. Sú stanovené dve podmienky, pokiaľ ide o takýto osobitný stav: rešpektovanie vôle zainteresovaných strán a význam verejného záujmu. Problém je jasný, a dal sa očakávať:
 Na stole EÚ leží problém univerzality základných ľudských práv, práv a práva EÚ ako následok chcenej, riadenej a organizovanej migrácie aj z islamského sveta a dôsledok liberálneho multikulturalizmu.
 Má šaría miesto v Európe? Ak áno, za akých podmienok? Ide o otázky, ktorým v súčasnosti čelia orgány Rady Európy a rozhoduje Európsky súd pre ľudské práva v Štrasburgu.
 Až do 18. decembra 2018 ESĽP mal za to, že islamské právo šaría je v zásade nezlučiteľné s hodnotami demokracie a ľudských práv. V súčasnosti to už nie je ten prípad: Súdny dvor, ktorý teraz za určitých podmienok prijíma svoju aplikáciu v Európe, koná,ale nejasným spôsobom ad hoc.
 V roku 2003 ESĽP potvrdil rozpustenie islamistickej politickej strany, napriek jej víťazstvu vo voľbách, na základe toho, že strana chcela v Turecku zaviesť právo šaría. Sudcovia v Štrasburgu potom bez obáv dospeli k záveru, že šaría je nezlučiteľná so základnými zásadami demokracie a s normami Európskeho dohovoru o ľudských právach ( Refah Partisi a ostatní proti Turecku z 13. februára 2003).
 Napriek tomu v prípade Molla Sali proti Grécku Súdny dvor opätovne neodsúdil právo šaría ale žiadosť na konanie v dedičskej veci prijal a rozhodol. To možno vysvetliť tým, že uplatňovanie práva šaría v Grécku nie je nové. Ide o relikt Osmanskej ríše a naďalej sa vzťahovalo na moslimské obyvateľstvo pod gréckou jurisdikciou po obnovení Západnej Trácie. Boli to Zmluvy Sèvres (1920) a Lausanne (1923), ktoré po vojne upravovali osud “menšín” v Turecku a Grécku za predpokladu, že môžu pokračovať v živote podľa svojich vlastných zvykov. Následne grécke súdy rozhodli, že právo šaríe sa musí vzťahovať na všetkých členov tureckej moslimskej komunity vo veciach manželstva, rozvodu a dedičstva.
 To je to, čo žena napadla na Európskom súde pre ľudské práva. Grécky súd ju zbavil väčšiny dedičstva po jej zosnulom manželovi moslimovi, aj keď sa v poslednej vôli rozhodol, že jej zverí svoj majetok podľa bežného práva. Grécke súdy jeho vôľu zrušili, pričom rozhodli, že moslimský pár má povinnosť vysporiadať si dedičstvo podľa zákona šaría, čo bolo z veľkej časti dôsledkom protestu sestier zosnulého. Preto bolo na Európskom súde, aby rozhodol, či posvätný moslimský zákon môže byť pre gréckych štátnych príslušníkov násilne uplatňovaný najmä z dôvodu “ochrany menšín” a v súlade s medzinárodných ľudsko-právnych záväzkov Grécka.
 Nie je prekvapením, že Európsky súd odmietol nútené uplatňovanie šaríe, nie ale samotného práva šaría. Grécko očakávalo toto rozhodnutie s tým, že zákon z 15. januára 2018 povoľuje použitie práva šaría a jurisdikcie muftího.
 Ešte zaujímavejšie a nezvyčajné v tlači, Európsky súd využil tento prípad na to, aby stanovil podmienky uplatňovania práva šaría v Európe. V prvom rade sa Súdny dvor domnieva, že štát nie je povinný, ale môže, ak si to želá, vytvoriť osobitný právny rámec na to, aby náboženským spoločenstvám poskytol osobitný štatút s osobitnými výsadami. Inými slovami, európsky štát môže poskytnúť svojej moslimskej komunite slobodu riadiť sa normami šaría bez toho, aby to samo o sebe bolo v rozpore s Európskym dohovorom o ľudských právach. Sú stanovené dve podmienky, pokiaľ ide o takýto osobitný stav: je ním rešpektovanie vôle zainteresovaných strán a význam “verejného záujmu”.
 Pokiaľ ide o rešpektovanie vlastnej vôle, ESĽP kladie ako “základný kameň” svojho prístupu “právo na slobodnú sebaidentifikáciu” to znamená právo voľby príslušníkov menšiny. Dvor audítorov dodáva, že rešpektovanie menšinovej identity konkrétnej skupiny obyvateľstva štátom nesmie ohroziť právo členov tejto skupiny rozhodnúť sa nepatriť k nej alebo nedodržiavať jej pravidlá.
 Slovom, štát musí rešpektovať menšiny a zároveň vhodným právom obmedziť “uzamykanie” sa členov menšín v ich komunitách...
 Keď teda štát akceptuje uplatňovanie práva šaría na svojom území, jeho uplatňovanie musí byť nepovinné. Pokiaľ ide o podstatný obsah obsahu šaríe, súd sa zaoberal aj otázkou individuálneho súhlasu, lebo jednotlivec sa môže oprávnene vzdať určitých práv z náboženských dôvodov (t.j. podriadiť sa právu šaría) vtedy, ak nie je v rozpore a konflikte s verejným záujmom a všeobecnými ľudskými právami.
 Súd preto vybral prístup, ktorý je liberálny aj komunitárny, schopný prispôsobiť koexistenciu rôznych spoločenstiev s právnymi privilégiami v rámci toho istého štátu, aby tým zabezpečil mierové spolužitie náboženských skupín a jednotlivcov a atmosféru vzájomnej tolerancie. Tento prístup ale spôsobuje vážne ťažkosti pri jeho vykonávaní...
 Je založené na predpoklade súhlasu. Súd predpokladá, že “predmetná voľba je úplne bezplatná aj za predpokladu, že ide o dobre informovaný súhlas“. Avšak, ako dokonale ukázala Muriel Fabre-Magnanová, v jej nedávnej eseji Inštitúcia slobody, súhlas nie je dostatočný, aby zaručoval slobodu. Slobodou mladej moslimskej ženy nie je len jej súhlas s uzavretím manželstva zvoleného jej rodičmi, jej sloboda tým nie je úplná. Navyše, ak vieme aj to, že ako moslimka nemôže opustiť svoju moslimskú komunitu aj preto, že šaría trestá apostázu (odpadlíctvo) smrťou. Existuje veľké pokrytectvo, keď sa verí, že súhlas stačí na zaručenie slobody hoc a možno aj z dôvodu strachu či zbabelosti.
 Tento rozsudok ukladá verejným orgánom, že musia odôvodniť odmietnutie nárokovať si od moslimov takejto a takej šariánskej normy, pokiaľ tým neakceptujú ľudské práva a slobody ostatných...
 V skutočnosti nielen v Grécku ale aj v Spojenom kráľovstve prijímajú právo šaría v niektorých oblastiach, ale aj všetky krajiny, ktoré uznávajú hodnotu potravinových štandardov “halal”. Preto nevidíme, prečo by sme odmietli uplatňovanie iných štandardov, napríklad v oblasti financií. Šaría je právny systém, ktorý pokrýva všetky aspekty života. Poznámka a doplnok: Ale rozhoduje aj o živote a smrti moslimov.
 Prijatím samotnej zásady uplatňovania práva šaría v Európe, dokonca aj v obmedzenom rozsahu, umožňuje islamským politickým stranám, žiadať šaríu s poukazom práve na ľudské práva, ktoré sa tým obracajú proti EÚ ako práva proti právam...
 A nakoniec, pokiaľ ide o obsah “dôležitého verejného záujmu” ktorý môže byť proti štátom šaría, musí sa naďalej posudzovať od prípadu k prípadu. Je zrejmé, že nemá presný materiálový obsah; pravdepodobne sa týka hodnôt, ako je rovnosť a sloboda jednotlivcov. Výklad “hodnôt” sa však nebezpečne mení, najmä vzhľadom na demografický, kultúrny a volebný vývoj, a to tým skôr, že sudcovia majú pocit, že podľa zmien v spoločnosti musia zmeniť svoj výklad práv a slobôd. Navyše, pokiaľ ide o rovnakú hodnotu “náboženskej slobody”, Európsky súd umožňuje zákaz nosenia burky, zatiaľ čo Výbor OSN pre ľudské práva sa proti nemu stavia. A problém je aj súdny aktivizmus a trendizmus (precedensy a ich aplikácie v ďalších nálezoch a rozhodnutiach...).
 Rada Európy a Európsky súd pre ľudské práva sa priebežne riadia aj obsahmi Káhirskej deklarácie, ktorá má byť prehodnotená v januári nasledovného roka 2019. Káhirská deklarácia ľudských práv v islame je deklarácia prijatá v roku 1990 v Káhire členskými štátmi Organizácie islamskej spolupráce. Je reakciou na Všeobecnú deklaráciu ľudských práv prijatú v roku 1948, ktorú moslimské krajiny vnímali ako až príliš západnú, a definuje islamskú predstavu o ľudských právach v kontexte šaría, islamského právneho systému:
 https://cs.wikipedia.org/wiki/K%C3%A1hirsk%C3%A1_deklarace_lidsk%C3%BDch_pr%C3%A1v_v_isl%C3%A1mu
 Návrh januárového uznesenia 2019 okrem iného vyjadruje znepokojenie nad “justičnými” činnosťami “súdov šaría” v Spojenom kráľovstve a muftis v Grécku a vyzýva Turecko, Azerbajdžan a Albánsko, aby “zvážili odchod z Káhirskej deklarácie” ale tiež konať s cieľom vytvoriť “jasné právne prvenstvo” Európskeho dohovoru o tomto islamskom vyhlásení. Mimochodom, sekulárny systém európskeho práva neplatí v celom rozsahu pre ostrovné právo dnes s odchodom váhajúcej Brexitánie, ktoré má svoje ostrovné odlišnosti (zvláštnosti human rights a law v UK).
 Poznámka: Ide o ďalšiu z “nezáväzných politických“ deklarácií, podobnú Marrákéšskej. Bude zaujímavé sledovať reakcie vlády, jej orgánov a ministerstiev a médií...
 V skutočnosti opozícia medzi liberálnym individualizmom a šaríou neposkytuje žiadne uspokojivé riešenie, keďže oba systémy odmietajú samotný základ ľudských práv, a to existenciu prirodzeného práva, ktoré môže byť známe vďaka rozumu dodržiavaním ľudskej prirodzenosti, ktorá existuje nezávisle od svojvoľnej vôle “Alláha” alebo jednotlivcov. To, čo sa pravdepodobne stane a v tomto prípade sa už objavuje, je zavedenie šaríe, podľa individuálnej vôle, do ľudských práv: je to “právo na šaríu”.
 Jediný spôsob, ako uniknúť liberálnemu individualizmu a šariánskemu právu je vrátiť sa k objektívnemu chápaniu ľudských práv, zakorenených v prirodzenom práve, ktoré by malo byť základom tvorby pozitívneho práva. Ľudské práva by sa potom vrátili k ich univerzálnosti. Liberálny komunitarizmus nie je cesta. Toto mlčanie je zrieknutie sa európskej identity v prospech univerzality; to nie je nič nové. Už pri príprave zmluvy, ktorá viedla v máji 1949 k založeniu Rady Európy, zakladajúce štáty sa zriekli zmienky o kresťanskej civilizácii ako základu európskych mravných, etických a duchovných hodnôt. O tri roky neskôr sa štáty tiež pod tureckým tlakom vzdali prítomnosti kríža na európskej vlajke.
 Podobné prípady budú len pribúdať, než bude musieť dôjsť k novej negociácii a aproximácii európskeho občianskeho práva, platného pre všetkých obyvateľov a občanov Európy:
 https://stredoevropan.cz/2018/12/28/rozsudek-evropskeho-soudu-pro-lidska-prava-muze-otevrit-v-evrope-dvere-pravu-sarija/?fbclid=IwAR3M3-fdx_UpMZ_XVwa7VlvL58pROS3hBo84EGOpptCNkj76ifC3sc7c1v4
 https://stredoevropan.cz/2018/08/02/britsky-soud-poprve-rozhodl-podle-prava-sarija/
 https://eclj.org/religious-autonomy/echr/charia–ce-que-rvle-la-dcision-de-la-cedh
 http://www.lefigaro.fr/vox/societe/2018/12/28/31003-20181228ARTFIG00078-non-la-cedh-n-a-pas-erige-la-charia-en-droit-de-l-homme.php
 Európske občianske právo Európske by malo byť založené prednostne na prirodzenom, než pozitívnom práve. Individuálne posudzovanie jednotlivých prípadov káuz sa čoskoro stane neúnosné. Na rozdiel židovstva a kresťanstva, islam, najmä sunnitský, nepozná a odmieta pojem sekulárny štát.
 Ak chceme definovať Európu, orgány, ktoré nás riadia, vsadili na abstraktné „európske hodnoty“ á Kolumbova žena, a na „univerzalitu“ ľudských práv, čo ale nezakladá záruku, že to bude stačiť nábožensky, občiansky a politicky sa vzmáhajúcemu a aktivistickému európskemu islamu a jeho ľudsko-právnym a politickým ambíciám.
 Európska únia akútne potrebuje jej reformu. A návrat k pôvodným hodnotám. Inak bude problém.
 http://www.blogovisko.sk/k-zivotu-a-pravu-multikulturnej-a-uz-aj-islamskej-eu-sa-hlasi-saria-a-kahirska-deklaracia.html
 Príchod ďalších migrantov desí Grécko Skordas: Zabudnite na Macedónsko, chceme presadiť Veľkú Európsku identitu! Macron chce trojdielnu EÚ
 One Response to "K životu už aj islamskej EÚ sa hlási šaría a Káhirská deklarácia"
 03.01.2019 o 16:02
 Je to ako pravo ohna horiet vo vode a pravo vody byt tekutou v ohni. Pravo krestana vykonat popravu kamenovanim a pravo moslima pit alkohol a prijimat pod obojim. Pravo na pravo. Skutocke velkolepy monument intelektu ludstva na zaciatku 21. storocia. Alebo len obycajna dekadencia a vseobecny upadok?
 Mam pravo puzivat ine pismanka a slova!
 Preto prehlasujem: ^hhGftGhi&€!:)4!


text:
Vaccineren van een kind afdwingen via de rechter? - Boers Advocaten
 Vaccineren van een kind afdwingen via de rechter?
 Eens in de zoveel tijd wakkert de discussie weer aan: moeten wij onze kinderen wel of niet vaccineren? In sommige gevallen resulteert die afweging in een ruzie tussen de ouders. De ene ouder wil dat het kind wel wordt gevaccineerd, de andere ouder wil dat niet. Wat te doen? Die vraag moesten het Gerechtshof Den Haag en het Gerechtshof Amsterdam eerder dit jaar beantwoorden. Welke ouder kreeg gelijk?
 In het geval dat zich voordeed bij het Gerechtshof in Den Haag stond ter discussie of één van hun twee minderjarige kinderen, te weten de dochter van zeven jaar oud, al dan niet alsnog moest worden ingeënt conform het RIVM tegen o.a. meningokokken, rode hond, bof en mazelen.
 Vader stelde dat de dochter recht had op een zo hoog mogelijke standaard van gezondheidsbevordering, hetgeen het Rijksvaccinatieprogramma biedt. De dochter moest zijns inziens zo spoedig mogelijk worden toegelaten tot het programma teneinde de risico’s te beperken. Voorts achtte hij de inenting in het belang van haar jongere zusje.
 Moeder daarentegen voerde verweer, inhoudende dat het veilig en gezond opgroeien van hun dochter niet meebrengt dat zij (volledig) moest worden ingeënt. De moeder wenste de dochter niet bloot te stellen aan vaccinaties die niet voldoende zijn onderzocht, te veel schadelijke stoffen bevatten en niet tegen dodelijke ziektes zijn bedoeld. Zij vervolgde met de stelling dat vaccinatie tegen meningokokken is bedoeld voor hele jonge baby’s en de ziektes als rode hond, bof en mazelen niet dodelijk zijn voor een kind met een gezond immuunsysteem. Hun dochter had haars inziens geen belang bij de vaccinatie. Tot slot, zo stelt de moeder, is het Rijksvaccinatieprogramma een programma waaraan op basis van vrijwilligheid kan worden deelgenomen.
 Welke beslissing neemt het Gerechtshof?
 In eerste aanleg heeft de Rechtbank het verzoek van de vader afgewezen. Het Gerechtshof daarentegen wijst het verzoek van de vader toe. Daartoe overweegt het Gerechtshof als volgt. Het Rijksvaccinatieprogramma is van overheidswege opgesteld ter bescherming van kinderen tegen diverse aandoeningen die voor hen schadelijk kunnen zijn. Uitgangspunt is dat vaccineren in het belang van een kind is. Ondanks andere opinies die in de afgelopen jaren ook naar voren zijn gebracht, is de heersende leer nog altijd dat het Rijksvaccinatieprogramma voldoet en zonder wezenlijke risico’s kan worden opgevolgd. De bezwaren van de moeder zijn niet van principiële of godsdienstige aard en de moeder heeft onvoldoende aangetoond dat hun dochter meer risico loopt om slachtoffer te worden van de door de moeder gestelde bijwerkingen, dan enig ander kind. Het Gerechtshof acht het in het belang van de dochter dat zo spoedig als mogelijk met het vaccineren wordt gestart. Het Gerechtshof overweegt hiertoe dat de dochter, zolang zij niet is gevaccineerd geen bescherming opbouwt en de kans op ziekte groter is.
 In de onderhavige beslissing waren de bezwaren van moeder tegen vaccinatie van hun dochter nadrukkelijk niet van principiële en/of godsdienstige aard. Het Gerechtshof Amsterdam heeft in juli van dit jaar echter geoordeeld dat het belang van een kind bij bescherming van de gezondheid door toepassing van het Rijksvaccinatieprogramma, zwaarder weegt dan de inbreuk die daardoor mogelijk gemaakt wordt op rechten en aanspraken van de moeder en/of het kind. Het belang van de bescherming van de gezondheid van het kind, woog volgens het Gerechtshof Amsterdam zwaarder dan de geloofsovertuiging van de moeder.
 Lees hier de volledige uitspraak van het Gerechtshof Den Haag en hier van het Gerechtshof Amsterdam.


text:
 15.10.2019
 NL
 Publicatieblad van de Europese Unie
 L 262/11
 UITVOERINGSVERORDENING (EU) 2019/1717 VAN DE RAAD
 van 14 oktober 2019
 tot uitvoering van Verordening (EU) 2016/1686 tot vaststelling van bijkomende beperkende maatregelen tegen ISIS (Da'esh) en Al Qaida en daarmee verbonden natuurlijke en rechtspersonen, entiteiten of lichamen
 DE RAAD VAN DE EUROPESE UNIE,
 Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie,
 Gezien Verordening (EU) 2016/1686 van de Raad van 20 september 2016 tot vaststelling van bijkomende beperkende maatregelen tegen ISIS (Da'esh) en Al Qaida en daarmee verbonden natuurlijke en rechtspersonen, entiteiten of lichamen (1), en met name artikel 4, lid 1,
 Gezien het voorstel van de hoge vertegenwoordiger van de Unie voor buitenlandse zaken en veiligheidsbeleid,
 Overwegende hetgeen volgt:
 (1)
 De Raad heeft op 20 september 2016 Verordening (EU) 2016/1686 vastgesteld.
 (2)
 Eén persoon moet worden verwijderd van de lijst van natuurlijke en rechtspersonen, entiteiten en lichamen in bijlage I bij Verordening (EU) 2016/1686.
 (3)
 Bijlage I bij Verordening (EU) 2016/1686 moet bijgevolg dienovereenkomstig worden gewijzigd,
 HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
 Artikel 1
 Bijlage I bij Verordening (EU) 2016/1686 wordt gewijzigd overeenkomstig de bijlage bij de onderhavige verordening.
 Artikel 2
 Deze verordening treedt in werking op de dag na die van de bekendmaking ervan in het Publicatieblad van de Europese Unie.
 Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
 Gedaan te Luxemburg, 14 oktober 2019.
 Voor de Raad
 De voorzitter
 F. MOGHERINI
 (1) PB L 255 van 21.9.2016, blz. 1.
 BIJLAGE
 De volgende persoon en de bijhorende vermelding worden verwijderd van de lijst in bijlage I bij Verordening (EU) 2016/1686:
 1.
 Fabien CLAIN (ook bekend als Omar).


type: contracts

text:
 13.1.2006
 ET
 Euroopa Liidu Teataja
 L 8/46
 EÜ–FÄÄRI SAARTE ÜHISKOMITEE OTSUS nr 2/2005,
 8. detsember 2005,
 otsuse nr 1/2001 (millega kehtestatakse ühelt poolt Euroopa Ühenduse ning teiselt poolt Taani valitsuse ja Fääri saarte kohaliku valitsuse vahelist kokkulepet täiendava veterinaarküsimusi käsitleva protokolli rakendussätted) muutmise kohta
 (2006/13/EÜ)
 EÜ–FÄÄRI SAARTE ÜHISKOMITEE,
 võttes arvesse ühelt poolt Euroopa Ühenduse ning teiselt poolt Taani valitsuse ja Fääri saarte kohaliku valitsuse vahel kirjavahetuse vormis sõlmitud kokkulepet,
 võttes arvesse ühelt poolt Euroopa Ühenduse ning teiselt poolt Taani valitsuse ja Fääri saarte kohaliku valitsuse vahelist kokkulepet täiendavat veterinaarküsimusi käsitlevat protokolli, (1) eriti selle artikli 2 esimest lõiku,
 ning arvestades järgmist:
 (1)
 EÜ–Fääri saarte ühiskomitee veterinaariaalase töörühma istungil Brüsselis 24. augustil 2004 tutvustasid Fääri saared oma kalahaigusi käsitlevat situatsioonplaani ja lõhe nakkava aneemiaga nakatunud kalade likvideerimise kava; ühenduse eksperdid leidsid, et mõlemad dokumendid on kooskõlas ühenduse eeskirjadega ning seega võib need heaks kiita.
 (2)
 Veterinaariaalane töörühm soovitas Fääri saared lülitada ka ühenduse loomahaigustest teatamise süsteemi.
 (3)
 Seepärast soovitas veterinaariaalane töörühm EÜ–Fääri saarte ühiskomitee otsust nr 1/2001 (2) vastavalt muuta,
 ON TEINUD JÄRGMISE OTSUSE:
 Artikkel 1
 EÜ–Fääri saarte ühiskomitee otsust nr 1/2001 muudetakse järgmiselt.
 1.
 Artiklisse 7 lisatakse järgmine lõige:
 “3. Fääri saared rakendavad nõukogu direktiivi 82/894/EMÜ (3) ning hakkavad osa võtma loomahaigustest teatamise süsteemist (ADNS). Fääri saarte osalemise korra lepivad kokku komisjoni ja Fääri saarte ametiisikud.
 2.
 Artikli 11 lõike 1 kolmas lõik asendatakse järgmisega:
 “Fääri saared on esitanud veterinaariaalasele töörühmale situatsioonplaani vastavalt direktiivi 93/53/EMÜ artiklile 15. Kooskõlas direktiivi 93/53/EMÜ artikliga 6 sisaldab situatsioonplaan likvideerimiskava. Septembris 2004 esitatud situatsioonplaan ja likvideerimiskava on heaks kiidetud koos kõnealuses plaanis sätestatud vaktsineerimiskorraga. Plaani hilisem ajakohastamine esitatakse komisjonile heakskiitmiseks pärast liikmesriikide teavitamist toiduahela ja loomatervishoiu alalises komitees.”.
 3.
 Artikli 11 lõige 2 jäetakse välja.
 Artikkel 2
 Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmisele järgneva kuu esimesel päeval.
 Brüssel, 8. detsember 2005
 Ühiskomitee nimel
 eesistuja
 Pierre FAUCHERAND
 (1) EÜT L 305, 30.11.1999, lk 26.
 (2) EÜT L 46, 16.2.2001, lk 24.
 (3) EÜT L 378, 31.12.1982, lk 58.”.


text:
Din it-taqsima tagħti ħarsa ġenerali tal-professjonijiet legali differenti fil-Belġju. Professjonijiet ġudizzjarji - introduzzjoni L-uffiċċju tal-Avukat Ġenerali Imħallfin Avukati Nutara Professjonijiet legali oħra Organizzazzjonijiet li jipprovdu pariri legali mingħajr ħlas Bażijiet tad-data Portal tas-Servizz Pubbliku Federali għall-Ġustizzja
 Professjonijiet ġudizzjarji - introduzzjoni
 Organizzazzjonijiet li jipprovdu pariri legali mingħajr ħlas
 Portal tas-Servizz Pubbliku Federali għall-Ġustizzja
 Din it-taqsima tagħti xi tagħrif marbut mal-professjonijiet legali bħal:
 l-avukati fl-uffiċċju tal-Avukat Ġenerali,
 l-avukati,
 in-nutara u
 l-bailiffs.
 L-uffiċċju tal-Avukat Ġenerali, jew l-uffiċċju tal-prosekutur pubbliku (ministère public / openbaar ministerie, magħruf ukoll bħala l-parquet / parket) li essenzjalment imexxi l-prosekuzzjonijiet (ara aktar 'l isfel) jikkonsisti f'avukati li huma mħallfin ikkwalifikati (magistrats / magistraten) li jwettqu dmirijiethom fil-qasam ta' ġuriżdizzjoni tal-qorti fejn huma bbażati.
 F'kull distrett ġudizzjarju (arrondissement judiciare / gerechtelijk arrondissement) l-uffiċjali jirrappreżentaw lill-uffiċċju tal-Avukat Ġenerali quddiem il-qorti tal-prim'istanza (tribunal de première instance / rechtbank van eerste aanleg) kif ukoll quddiem il-qorti tal-minorenni (tribunal de la jeunesse / jeugdrechtbank) li hija sezzjoni tal-qorti tal-prim'istanza, huma l-avukati tal-Istat (procureur du Roi / procureur des Konings), avukati anzjani deputati tal-Istat (premiers substituts / eerste substituten) u avukati deputati tal-Istat (substituts / subsituten). Huma jidhru wkoll quddiem il-qorti/qrati tal-pulizija (tribunal de police / politierechtbank) u l-qorti tal-kummerċ (tribunal de commerce / handelsrechtbank) fil-ġuriżdizzjoni tagħhom.
 Quddiem it-tribunal industrijali (tribunaux de travail / arbeidsrechtbanken) dan l-obbligu jiġi eżerċitat minn uffiċjal magħruf bħala l- awditur industrijali (auditeur du travail / arbeidsauditeur), li jiġi assistit ukoll mid-deputati jew deputati anzjani. Fil-każijiet kriminali fil-kompetenza tagħhom dawn l-uffiċjali jidhru wkoll quddiem il-qorti kriminali (tribunal correctionnel / correctionele rechtbank), li hija sezzjoni tal-qorti tal-prim'istanza, jew il-qorti/qrati tal-pulizija.
 F'kull qorti tal-appell (cour d’appel / hof van beroep) u qorti industrijali (cour du travail / arbeidshof), dan ir-rwol huwa r-responsabbiltà tal- avukat prinċipali tal-Istat (procureur-général / procureur-generaal), li jmexxi u jissorvelja l-uffiċjali tal-uffiċċju tal-avukat prinċipali tal-Istat fil-qorti tal-appell (parquet général / parket-generaaal) u l-korp korrispondenti fil-qorti industrijali (auditorat général / arbeidsauditoraat-generaal). F'qorti tal-appell l-avukat prinċipali tal-Istat ikun megħjun minn avukat-ġenerali anzjan (premier avocat-général / eerste advocaat-generaal), avukati ġenerali (avocats-généraux / advocaten-generaal), u avukat prinċipali deputat tal-Istat (substituts généraux / substituten-generaal). F'qorti industrijali l-avukat prinċipali tal-Istat ikun assistit bl-istess mod minn avukat-ġenerali anzjan, avukati-ġenerali u avukat prinċipali deputat tal-Istat.
 Fil-Qorti tal-Kassazzjoni (Cour de cassation / Hof van cassatie) ir-rwol tal-uffiċċju tal-Avukat Ġenerali jitwettaq mill-Avukat Prinċipali tal-Istat tal-Qorti tal-Kassazzjoni, assistit minn avukat-ġenerali anzjan u diversi avukat ġenerali. Għalkemm tintuża l-istess terminoloġija, ir-rwol tal-uffiċċji tal-Avukat Ġenerali f'dan il-każ huwa differenti. Il-Qorti tal-Kassazzjoni ma tiddeċidix fuq il-mertu tal-każ, iżda tivverifika l-legalità u r-regolarità tal-proċedimenti.
 L-uffiċċju tal-Avukat Ġenerali huwa indipendenti fit-tmexxija tal-investigazzjonijiet u l-prosekuzzjonijiet f'każijiet individwali, suġġett biss għad-dritt tal-Ministru responsabbli biex jordna li ssir investigazzjoni u għall-ħruġ ta' linji gwida ta' politika kriminali vinkolanti inklużi linji gwida dwar il-politika ta' investigazzjoni u prosekuzzjoni.
 Rwoli u dmirijiet
 L-uffiċċju tal-Avukat Ġenerali jwettaq numru ta' kompiti u dmirijiet. Xogħlu jikkonsisti f'ħidma fuq il-każijiet u s-segwitu kemm ta' każijiet kriminali u kemm każijiet ċivili.
 Fi kwistjonijiet kriminali l-uffiċjali tal-uffiċċju tal-Avukat Ġenerali jaġixxu fl-interess pubbliku, u jaraw li jkun hemm tmexxija u riżoluzzjoni xierqa tal-proċedimenti kriminali. Huma jagħmlu dan kemm fil-proċedimenti ewlenin infushom u fl-inkjesta u l-investigazzjoni (taħt is-superviżjoni ta' waħda miż-żewġ qrati, il-qorti ta' qabel il-proċess (chambre du conseil / raadkamer) jew il-qorti nkwirenti (chambre des mises en accusation / kamer van inbeschuldigingstelling)). Matul is-seduta ta' smigħ jitolbu lill-qorti biex tapplika l-liġi kriminali; huma jfittxu jiżguraw ukoll li jittieħdu l-miżuri neċessarji għall-eżekuzzjoni tas-sentenzi mogħtija. Quddiem l-Assize Court (cour d’assises / hof van assisen) id-dmirijiet tal-uffiċċju tal-Avukat Ġenerali jitwettqu mill-avukat prinċipali tal-Istat fil-qorti tal-appell, li jista', madankollu, jiddelega x-xogħol lil uffiċjal ieħor.
 Fi kwistjonijiet ċivili l-uffiċċju tal-Avukat Ġenerali jintervjeni ex officio fiċ-ċirkostanzi stabbiliti fil-liġi u kemm-il darba jkun meħtieġ minħabba l-ordni pubblika. F'dawn il-każijiet huwa jippreżenta opinjoni, bil-miktub jew oralment. L-uffiċċju tal-Avukat Ġenerali jrid jiġi kkonsultat f'każijiet marbuta ma' kwistjonijiet speċifiċi mniżżla fl-ewwel paragrafu tal-Artikolu 764 tal-Kodiċi Ġudizzjarju (Code judiciaire / Gerechtelijk Wetboek). Huwa jista' jitlob li jiġi infurmat ukoll fuq każijiet oħra, sabiex jagħti l-opinjoni tiegħu, fejn huwa jaħseb li jkun xieraq, u l-qorti tista' ġġib il-każ għall-attenzjoni tagħha ex officio (l-Artikolu 764 tal-Kodiċi Ġudizzjarju, it-tieni paragrafu).
 Minbarra l-kompiti ewlenin msemmija aktar 'il fuq, l-uffiċċju tal-Avukat Ġenerali jiżgura wkoll li d-deċiżjonijiet u l-linji gwida marbuta mal-politika kriminali jiġu sorveljati u applikati sew fil-qasam ta' ġuriżdizzjoni tiegħu.
 Il-linji gwida dwar il-politika kriminali jinħarġu mill-Ministru għall-Ġustizzja, wara li jikkonsulta ma' bord iffurmat mill-avukati prinċipali tal-istat tal-ħames qrati tal-appell (collège des procureurs généraux / college van procureurs-generaal).
 Dan il-bord jaqa' taħt l-awtorità tal-Ministru għall-Ġustizzja u jieħu deċiżjonijiet bil-għan li jkun hemm konsistenza massima fit-tfassil u l-koordinazzjoni tal-politika u l-funzjonament xieraq tal-uffiċċju tal-Avukat Ġenerali b'mod ġenerali.
 Il-ġuriżdizzjoni tal-bord testendi mal-pajjiż kollu u d-deċiżjonijiet tiegħu jorbtu lill-avukat prinċipali tal-Istat fil-qrati tal-appell u lill-membri kollha tal-uffiċċju taħt l-awtorità u t-tmexxija tagħhom.
 Għal aktar informazzjoni ara s-sit elettroniku tas-Servizz Pubbliku Federali għall-Ġustizzja (Ministeru tal-Ġustizzja, intestatura (bil-Franċiż) "Ordre judiciaire" – "Ministère publique" jew (bl-Olandiż) "Rechterlijke Orde"- "Openbaar Ministerie").
 Hemm distinzjoni bejn l-"imħallfin presjedenti (la magistrature assise / de zittende magistratuur), li jiddeċiedu l-kawżi li jitressqu quddiemhom, u "l-istanding judges" (la magistrature debout / de staande magistratuur), l-uffiċjali ġudizzjarji li jaħdmu fl-uffiċċju tal-Avukat Ġenerali (ara aktar 'il fuq).
 B'mod ġenerali, l-imħallfin li jiddeċiedu l-kawżi jissejħu juges / rechters fil-qrati inferjuri u conseillers / raadsheren fil-qrati tal-appell.
 Ir-rwol tal-imħallfin li jiddeċiedu l-kawżi huwa li japplikaw il-liġi għal sitwazzjoni jew tilwima li titressaq quddiemhom fi kwistjoni ċivili, jew fil-konfront ta' persuni li kkommettew reat.
 F'xi qrati inferjuri l-imħallfin fil-kariga jaħdmu id f'id ma' mħallfin onorarji. Fil-qrati li ġejjin ikun hemm imħallfin onorarji:
 Il-qorti tal-kummerċ: imħallfin fil-kariga u mħallfin onorarji (imsejħa juges consulaires / consulaire rechters).
 It-Tribunal Industrijali: imħallfin fil-kariga u mħallfin onorarji (imsejħa juges sociaux / sociale rechters).
 Il-qorti għall-eżekuzzjoni tas-sentenzi (tribunal de l’application des peines / strafuitvoeringsrechtbank): imħallfin professjonali u mħallfin onorarji (imsejħa assesseurs en application des peines / assessoren in strauitvoeringszaken).
 L-awtorità responsabbli
 Il- Kunsill Superjuri tal-Ġustizzja (Conseil supérieur de la justice / Hoge Raad voor de Justitie) għandu rwol tripplu:
 għandu rwol deċiżiv fil-politika għall-ħatra tal-imħallfin (inklużi l-uffiċjali fl-uffiċċju tal-Avukat Ġenerali), fuq bażi oġġettiva u mhux politika;
 jeżerċita superviżjoni esterna fuq il-funzjonament tal-ġudikatura (inkluż l-uffiċċju tal-Avukat Ġenerali ) u b'mod partikolari l-ġestjoni tal-ilmenti;
 jippreżenta opinjonijiet lil min ifassal il-politika sabiex titjieb il-ħidma tal-ġudikatura.
 Għal aktar informazzjoni ara s-sit elettroniku tal- Kunsill Superjuri tal-Ġustizzja
 L-avukati (avocats / advocaten) huma professjonisti tal-liġi u tal-ġustizzja. Huma soġġetti għar-regoli tal-kondotta li jiggarantixxu l-indipendenza totali tagħhom. Huma marbuta wkoll bis-sigriet professjonali.
 L-avukati huma mħarrġa f'diversi oqsma differenti tal-liġi, li xi kultant jitrikkbu (il-liġi tal-kumpaniji, il-liġi amministrattiva, il-liġi dwar l-ippjanar fl-ibliet, il-liġi dwar it-taxxa, il-liġi tal-familja, eċċ). Matul il-karriera tagħhom, l-avukati jistgħu jispeċjalizzaw f'diversi oqsma fejn ikunu kisbu esperjenza speċifika.
 L-avukati jistgħu jgħinuk mhux biss quddiem il-qrati iżda f'kull sitwazzjoni fejn jista' jkollok bżonn assistenza legali, rappreżentant, xi ħadd li jfassal id-dokumenti jew anki appoġġ morali.
 Għalhekk il-missjoni tagħhom hija tripla:
 L-avukati jagħtu pariri
 L-avukati jirrikonċiljaw
 L-avukati jiddefendu.
 Kull avukat jista' jagħmel talbiet u jirrapreżenta lill-klijent tiegħu f'kull qorti fil-pajjiż- il-qorti tal-pulizija, il-qorti ċivili tal-maġistrat (justice de paix / vredegerecht), il-qorti tal-prim'istanza, il-qorti kummerċjali, it-tribunal industrijali, il-qorti tal-appell, il-qorti industrijali, il-qorti tal-assize, jew il-Kunsill tal-Istat (Conseil d’État / Raad van State) - u anki f'pajjiżi oħra fl-Unjoni Ewropea.
 L-avukati jipprovdu wkoll assistenza fil-proċedimenti ta' arbitraġġ jew medjazzjoni, għal kull metodu alternattiv għar-riżoluzzjoni tat-tilwim, jew għal-laqgħat.
 Ma jidhrux biss f'każ ta' tilwima. Permezz tal-pariri li jagħtu, jew tal-kuntratti li jfasslu jew jadattaw, bostra drabi jevitaw il-ħtieġa għall-qorti.
 Jistgħu jgħinuk ukoll jekk għandek bżonn tikri jew tixtri proprjetà immobbli, jekk trid twaqqaf kumpanija, jekk tinstab f'qagħda kritika minħabba d-dejn, jekk trid tikkonkludi kuntratt tax-xogħol ma' impjegatur ġdid, jekk kont vittma ta' inċident jew xi ħadd ħebb għalik, jekk ġejt imsejjaħ biex titla' l-qorti, jekk qed tissepara mis-sieħeb tiegħek, eċċ.
 Avukati għal kulħadd
 Għal persuni b'introjtu baxx, il-liġi tipprovdi għas-servizz tal-għajnuna legali (aide juridique / juridische bijstand, li qabel kienet magħrufa bħala "pro deo") u assistenza bl-ispejjeż tal-qorti (assistance judiciaire / rechtsbijstand).
 Permezz tal-għajnuna legali, is-servizzi ta' avukat huma disponibbli mingħajr ħlas jew għal kollox jew parzjalment. Din hija sistema b'żewġ livelli:
 Għajnuna legali ewlenija (aide juridique de première ligne / eerstelijnsbijstand) hija disponibbli għal kulħadd, u ma tiddependix mil-livell ta' introjtu. L-avukati huma disponibbli fuq bażi standby (permanence / permanentie) għal konsultazzjoni qasira: parir inizjali, talba għal informazzjoni, eċċ.
 Il-korpi responsabbli għall-forniment tal-għajnuna legali ewlenija huma magħrufa bħala l-"kummissjonijiet tal-għajnuna legali" (Commissions d’Aide Juridique / Commissies voor Juridische Bijstand).
 L-għajnuna legali supplimentari (aide juridique de deuxième ligne / tweedelijnsbijstand) hija disponibbli għal persuni li jissodisfaw ċerti kundizzjonijiet finanzjarji jew li jinsabu f'qagħda partikolari. Din l-għajnuna - mingħajr ħlas kompletament jew parzjalment skont il-każ - tfisser li jkollok avukat biex jgħinek f'xi proċedimenti legali jew amminstrattiv, biex jagħtik aktar tagħrif dettaljat jew anki jassistik fil-medjazzjoni.
 Il-korpi responsabbli għall-forniment tal-għajnuna legali supplimentari huma magħrufa bħala l-"uffiċċji tal-għajnuna legali" (Bureaux d’Aide Juridique / Bureaus voor Juridische Bijstand).
 L-assistenza bl-ispejjeż tal-qorti tfisser li t-tariffi ta' matul il-proċediment ma jridux jitħallsu, jew jitħallsu biss parzjalment (spejjeż tar-reġistru (droit de greffe / griffierechten jew droits d’enregistrement / registratierechten) jew it-tariffi tal-bailiffs (huissiers de justice / rechtsdeurwaarders) jew tan-nutara (notaires / notarissen) jew għar-rapporti tal-esperti). Sabiex jingħataw l-assistenza għall-ispejjeż tal-qorti, l-klijenti jridu jikkuntattjaw lill-uffiċċju tal-għajnuna legali personalment jew permezz tal-avukat tagħhom.
 L-awtoritajiet responsabbli
 L-avukati huma kollha membri ta' Kamra tal-Avukati (barreau / balie). Fil-preżent, hemm 28 Kamra tal-Avukati fil-Belġju.
 Assoċjazzjoni tal-Avukati Frankofoni u li jitkellmu bil-Ġermaniż (Ordre des barreaux francophones et germanophone / Kammer der französischsprachigen und deutschsprachigen Rechtsanwaltschaften (AVOCATS.BE)) tiġbor flimkien l-assoċjazzjonijiet tal-avukati tal-komunitajiet Frankofoni u li jitkellmu bil-Ġermaniż fil-pajjiż (total ta' 13).
 Assoċjazzjoni Fjamminga tal-Avukati (Orde van Vlaamse Balies (OVB)) tiġbor flimkien l-assoċjazzjonijiet tal-avukati tal-komunità Fjamminga tal-pajjiż (13-il assoċjazzjoni).
 Informazzjoni dwar il-professjoni ta' avukat tista' tinkiseb permezz ta' konsultazzjoni ta' dawn il-paġni elettroniċi:
 L-Assoċjazzjoni tal-Avukati Frankofoni u li jitkellmu bil-Ġermaniż tal-Belġju
 L-Assoċjazzjoni Fjamminga tal-Avukati
 L-aċċess għal dawn il-bażijiet tad-data huwa mingħajr ħlas
 In-nutara huma uffiċjali pubbliċi, maħtura mir-Re, bi rwol speċifiku li jawtentikaw l-istrumenti legali eżegwiti quddiemhom. Bil-liġi xi strumenti jeħtieġu l-involviment ta' nutar biex att miftiehem mill-partijiet jiġi rreġistrat ("strumenti awtentiċi", actes authentiques / authentieke akten). Għalhekk jinħtieġ l-involviment ta' nutar fil-bejgħ ta' proprjetà, pereżempju. Minbarra li jfassal strumenti awtentiċi, nutar jista' jiġu mitlub jillikwida patrimonju, ifassal ftehim privat, jagħti parir, eċċ.
 L-isfera tar-responsabbiltajiet tan-nutara tkopri tliet oqsma prinċipali:
 Il-liġi tal-proprjetà (il-bejgħ ta' proprjetà, self, eċċ.),
 Il-liġi tal-familja (kuntratti taż-żwieġ, wirtijiet, divorzju, eċċ.) u
 Il-liġi tan-negozju (it-twaqqif ta' kumpaniji, eċċ.).
 Hemm ukoll Kamra Nazzjonali tan-Nutara (Chambre nationale des notaires / Nationale Kamer van Notarissen). L-għanijiet ewlenin tagħha huma:
 tirrappreżenta lin-nutara tal-Belġju f'laqgħat mal-awtoritajiet fil-kompetenza tagħha,
 tistabbilixxi r-regoli tal-kondotta professjonali,
 tagħmel rakkomandazzjonijiet lill-kmamar tan-nutara ħalli tinżamm id-dixxiplina professjonali.
 Il-kmamar provinċjali huma l-korpi tad-dixxiplina tal-professjoni: il-kompiti ewlenin tagħhom huma li jiżguraw li jiġu mħarsa r-regoli tal-kondotta professjonali u li jsolvu d-diżgwidi professjonali (fost affarijiet oħra jieħdu ħsieb l-ilmenti).
 Hemm ukoll il-Federazzjoni Rjali tan-Nutara tal-Belġju (Fédération Royale du Notariat Belge (FRNB) / Koninklijke Federatie van het Belgisch Notariaat (KFBN)), assoċjazzjoni professjonali li tassisti lin-nutara fix-xogħol tagħhom ta' kuljum permezz ta' servizzi personalizzati, u tirrappreżenta lill-professjoni f'numru ta' okkażjonijiet.
 Għal aktar informazzjoni ara s-sit elettroniku tal-Federazzjoni Rjali tan-Nutara tal-Belġju.
 Il-bailiffs huma uffiċjali ġudizzjarji pubbliċi li jaħdmu bħala prattikanti ta' professjoni ta' nies li jaħdmu għal rashom. Fi kliem ieħor, għandhom identità professjonali doppja: min-naħa waħda, huma uffiċjali pubbliċi; min-naħa l-oħra, jipprattikaw il-professjoni tagħhom b'mod independenti.
 Huma uffiċjali ġudizzjarji pubbliċi għaliex l-Istat iddelega lilhom parti mill-awtorità uffiċjali. Għal din ir-raġuni, ma jistgħux jirrifjutaw talba biex jaġixxu, sakemm il-kodiċi tal-kondotta professjonali tagħhom jew il-liġi ma jippermettuhiex, pereżempju fejn ikun hemm kunflitt ta' interessi jew it-talba tkun illegali. Il-bailiffs qatt ma jaġixxu ex officio, iżda dejjem bit-talba ta' xi ħadd li jkun tahom struzzjonijiet formali. Għal kull kompitu li jridu jaqdu jridu josservaw diversi rekwiżiti legali. Jistgħu jesiġu t-tariffi għall-atti li jwettqu, biex ikopru parti jew l-ispejjeż kollha tagħhom.
 Bħala professjonisti li jaħdmu għal rashom, il-bailiffs jaħdmu b'mod indipendenti u imparzjali. L-esperjenza professjonali tagħhom hija disponibbli għal kulħadd. Ma jirċevux salarju, kumpens jew xi benefiċċji oħra mill-awtoritajiet. Iridu jħallsu kollox huma nfushom.
 Il-passi li jista' jrid jieħu bailiff jaqgħu fżewġ kategoriji wiesa': miżuri "barra l-qorti" (interventions extrajudiciaires / buitengerechtelijke tussenkomsten, bħal pereżempju l-irkupru tad-dejn barra l-qorti jew konstatazzjonijiet uffiċjali tal-fatti) u miżuri "bil-qorti" (interventions judiciaires / gerechtelijke tussenkomsten, jiġifieri n-notifika jew eżekuzzjoni ta' deċiżjoni). Meta l-bailiff jieħu pass minn dawn imsemmija huwa jkollu ġeneralment id-dmir li jipprovdik b'informazzjoni dwar kif tista' teżerċita d-drittjiet tiegħek, u biex iwieġeb għad-domandi tiegħek dwar ir-rwol tal-bailiff, kemm jekk kont int li tlabt lill-bailiff biex jieħu dak il-pass u kemm jekk il-pass li ħa l-bailiff huwa indirizzat lilek.
 F'kull distrett ġudizzjarju hemm assoċjazzjoni (chambre / kamer) tal-bailiffs fid-distrett. L-għanijiet ewlenin tagħha huma li tiżgura li l-bailiffs fid-distrett josservaw ir-regoli tad-dixxiplina professjonali u l-liġijiet u r-regolamenti li jikkonċernawhom, u biex isolvu t-tilwim li jista' jinqala' bejniethom.
 Hemm ukoll Assoċjazzjoni Nazzjonali Belġjana tal-Bailiffs (Chambre nationale des huissiers de justice de Belgique / Nationale Kamer van Gerechtsdeurwaarders van België), li għandha l-għanijiet ewlenin li ġejjin:
 tiżgura l-uniformità fid-dixxiplina u r-regoli tal-kondotta professjonali fost il-bailiffs,
 tiddefendi l-interessi tal-membri tagħha, u
 tirrappreżentahom.
 Għal aktar informazzjoni ara s-sit elettroniku tal- Assoċjazzjoni Nazzjonali Belġjana tal-Bailiffs
 L-imħallfin u l-uffiċjali ġudizzjarji tal-uffiċċju tal-Avukat Ġenerali huma megħjuna minn firza ta' professjonisti amministrattivi u legali, bħall-iskrivana tal-qorti jew is-segretarji legali.
 Matul kull seduta l-imħallef jiġi assistit minn skrivan tal-qorti (greffier / griffier). L-iskrivan tal-qorti jħaffef ix-xogħol għall-imħallef, pereżempju billi jħejji l-fajls meħtieġa għas-seduta. Matul is-seduta l-iskrivan jniżżel id-dettalji tal-proċedimenti u jiżgura li jkun ġew ippreparati d-dokumenti kollha meħtieġa. L-iskrivan iwettaq u jikkoordina l-kompiti tar-reġistru tal-qorti (greffe / griffie). Kull qorti għandha reġistru, immexxi mill-kap skrivan jew minn reġistratur (greffier en chef / hoofdgriffier). Hemm wieħed jew aktar skrivana tal-qorti fir-reġistru, skont il-bżonnijiet tal-qorti. Min-naħa tagħhom l-iskrivana tal-qorti jistgħu jiġu assistiti mill-persunal amministrattiv.
 Is-segretarji legali (référendaires / referendarissen) huwa avukati li jassistu lill-imħallfin fit-tfassil tas-sentenzi tagħhom. Huma jgħinu fil-ġestjoni tal-kawża, fuq l-istruzzjonijiet u taħt ir-responsabbiltà ta' mħallef wieħed jew aktar. Huma jistudjaw il-fajl, jaraw x'ikunu l-kwistjonijiet legali mqajjma, u jfasslu s-sentenza.
 L-uffiċjali tal-uffiċċju tal-prosekutur pubbliku wkoll jistgħu jqabbdu avukati biex iħejju l-aspetti ġuridiċi tal-każijiet tagħhom. Dawn l-avukati huma magħrufa wkoll bħala juristes du parquet / parketjuristen. Iwettqu riċerka legali, jieħdu ħsieb l-investigazzjonijiet, jew iħejju l-aspetti ġuridiċi tar-rikorsi u tas-sottomissjonijiet, fuq l-istruzzjonijiet u taħt ir-responsabbiltà ta' wieħed jew aktar mill-uffiċjali ġudizzjarji tal-uffiċċju tal-prosekutur pubbliku.
 Kull uffiċċju tal-prosekutur tal-Istat għandu segretarjat immexxi mill-kap segretarju. Dawn is-segretarji jassistu lill-uffiċjali ġudizzjarji fil-ħidma ta' riċerka u dokumentazzjoni u fil-kumpilazzjoni tal-fajls. Huma jieħdu ħsieb jaġġornaw id-dokumenti u r-reġistri tal-uffiċċju, iżommu r-rekords,eċċ. In-numru ta' segretarji jiddependi mid-daqs tal-uffiċċju. Is-segretarji jistgħu jiġu assistiti wkoll minn persunal amministrattiv.
 Ir-reġistri tal-qorti u l-uffiċċji tal-prosekutur pubbliku jħaddmu għadd kbir ta' persunal amministrattiv. Il-persunal amministrattiv jieħu ħsieb il-fajls tal-każijiet li qegħdin jiġu segwiti u d-data li tiddaħħal fil-bażijiet tad-data. Il-persunal amministrattiv ieħor jieħu ħsieb il-posta u l-filing, u jagħtu informazzjoni lil kull min jgħaddi l-uffiċċju.
 Informazzjoni ulterjuri dwar dawn il-professjonijiet tinsab f'dan id-dokument (376 Kb) .
 Kull ċittadin jista' jikseb parir legali inizjali mingħajr ħlas, mogħti minn professjonisti fil-qasam legali. Dan huwa magħruf bħala għajnuna legali ewlenija (ara aktar 'il fuq):
 informazzjoni dwar il-liġi,
 il-klijenti jintbagħtu għand organizzazzjoni speċjalizzata.
 Hawnhekk il-kwistjoni ma tiġix solvuta mill-ewwel, iżda tingħata gwida inizjali Hemm għadd ta' avukati disponibbli għal standby fil-qrati tal-liġi, fiċ-ċentri tal-liġi tal-komunità (maisons de justice / justitiehuizen), xi uffiċċji muniċipali (administrations communales / gemeentelijke diensten), ħafna miċ-ċentri pubbliċi tas-sigurtà soċjali (centres publiques d’action sociale / openbare centra voor maatschappelijk welzijn), u diversi assoċjazzjonijiet li jipprovdu servizz legali.
 Informazzjoni ulterjuri tinsab fil-fuljett onlajn: Għajnuna Legali: Aċċess Imtejjeb għall-Ġustizzja (Un meilleur accès à la justice / Een betere toegang tot justitie).
 L-informazzjoni hija disponibbli fuq is- sit elettroniku tas-Servizz Pubbliku Federali għall-Ġustizzja (Ministeru tal-Ġustizzja).
 Ġustizzja mill-A sa Z;
 Uffiċjal tal-informazzjoni (fonctionnaire d’information / informatieambtenaar);
 Pubblikazzjonijiet;
 Ilmenti;
 Indirizzi tal-qrati;
 Stqarrijiet tal-istampa;
 L-uffiċċju tal-prosekutur pubbliku;
 Ġuriżdizzjoni territorjali;
 Kunsill Konsultattiv għall-Ġudikatura (Conseil consultatif de la magistrature / Adviesraad van de magistratuur);
 Kummissjoni għall-Modernizzazzjoni tal-Ġudikatura (Commission de modernisation de l’ordre judiciaire / Commissie voor de Modernisering van de Rechterlijke Orde).
 Nagħtu dehra ġdida lill-qasam ġudizzjarju.
 Servizz Pubbliku Federali għall-Ġustizzja
 L-aħħar aġġornament: 17/11/2016