text:
Stipendijní řád MU | Masarykova univerzita
 Zde se nacházíte: Masarykova univerzita O univerzitě Úřední deska Stipendijní řád MU
 Ministerstvo školství, mládeže a tělovýchovy registrovalo podle § 36 odst. 2 zákona č. 111/1998 Sb., o vysokých školách a o změně a doplnění dalších zákonů (zákon o vysokých školách), dne 2. června 2017 pod čj. MSMT-15991/2017 Stipendijní řád Masarykovy univerzity.
 (ve znění účinném od 1. července 2017)
 Stipendijní řád Masarykovy univerzity (dále jen „Řád“) upravuje v souladu s § 91 zákona č. 111/1998 Sb., o vysokých školách a o změně a doplnění dalších zákonů (zákon o vysokých školách), ve znění pozdějších předpisů, (dále jen „zákon“) a čl. 35 Statutu Masarykovy univerzity (dále jen „Statut MU“) podmínky a postup při poskytování stipendií studentům Masarykovy univerzity (dále jen „MU“).
 (1) Studentům mohou být přiznána stipendia hrazená z příspěvku ze státního rozpočtu na vzdělávací a vědeckou a výzkumnou, vývojovou a inovační, uměleckou nebo další tvůrčí činnost (dále jen „tvůrčí činnost“), z dotace ze státního rozpočtu (dále jen „dotace“), ze stipendijního fondu či z jiných uznatelných zdrojů.
 (2) Stipendia jsou na MU přiznávána:
 a) v rámci stipendijních programů vyhlašovaných podle části druhé tohoto Řádu;
 b) mimo stipendijní programy jako stipendia podle části třetí tohoto Řádu;
 c) jako stipendium mimořádné v případech zvláštního zřetele hodných podle § 91 odst. 2 písm. e) zákona.
 Stipendia přiznávaná v rámci stipendijních programů
 (1) Stipendijní program je oprávněn vyhlásit:
 c) ředitel vysokoškolského ústavu (dále jen „správce stipendijního programu“).
 (2) Stipendijní program musí obsahovat zejména určení:
 a) účelu stipendijního programu,
 b) doby trvání stipendijního programu,
 c) okruhu studentů, jimž může být stipendium podle stipendijního programu přiznáno, případně určení podmínek, při jejichž splnění lze stipendium přiznat,
 d) zdrojů financování stipendií přiznávaných podle stipendijního programu v souladu s pravidly hospodaření MU,
 e) výše stipendia či způsobu určení jeho výše,
 f) podrobnosti o náležitostech žádosti o přiznání stipendia, místo a způsob jejího podávání, nebo okruh oprávněných osob navrhnout přiznání stipendia z moci úřední.
 (3) Má-li být zdrojem financování stipendií v rámci stipendijního programu příspěvek ze státního rozpočtu na vzdělávací a tvůrčí činnost (dále jen „příspěvek“) nebo dotace ze státního rozpočtu, je třeba to ve stipendijním programu výslovně stanovit a při jeho vyhlášení dodržet podmínky uvedené v § 91 odst. 2 a 4 zákona.
 (4) Stipendijní program je vyhlášen formou opatření správce stipendijního programu, a to jeho uveřejněním ve veřejné části internetových stránek MU, nebo té součásti MU, pro níž je vyhlášen.
 (5) Evidence stipendijních programů je vedena jednotně a musí být trvale přístupná prostřednictvím Informačního systému MU.
 Přiznávání stipendií podle stipendijních programů
 Stipendium podle stipendijního programu přiznává správce stipendijního programu. Je-li jím rektor či děkan, může přenést výkon pravomoci přiznat stipendium na jím pověřeného prorektora či proděkana.
 Stipendia přiznávaná mimo stipendijní programy
 Mimo stipendijní programy může být přiznáno:
 a) stipendium na podporu studia v doktorském studijním programu,
 b) stipendium na podporu tvůrčí činnosti,
 c) stipendium na podporu ubytování,
 d) stipendium na podporu mobility,
 e) stipendium podle § 91 odst. 3 zákona.
 (1) Stipendium na podporu studia v doktorském studijním programu dle § 91 odst. 4 písm. c) zákona lze přiznat studentovi v prezenční formě studia v doktorském studijním programu po standardní dobu studia. V případě, kdy po započtení všech dob předchozích neúspěšných studií v doktorských studijních programech byla překročena standardní doba studia v aktuálním studijním programu, lze stipendium nepřiznat.
 (2) Stipendium se přiznává v pravidelně se opakující měsíční výši. Nárok na stipendium zaniká ke konci kalendářního měsíce, v němž došlo k:
 a) přerušení studia,
 b) ukončení studia,
 c) změně formy studia,
 d) uplynutí doby studia, po kterou se přiznává stipendium, nebo
 e) nabytí právní moci rozhodnutí vydaného podle čl. 13 odst. 3 tohoto Řádu. O nastoupení podmínek podle písm. a) až d) se vydává rozhodnutí, a to i v předstihu.
 (3) Rozhodnutí o přiznání stipendia na podporu studia v doktorském studijním programu se vydává z moci úřední, a to do 30 dnů ode dne zápisu do studia nebo ode dne opětovného zápisu do studia po přerušení.
 (4) Minimální měsíční výši stipendia na podporu studia v doktorském studijním programu stanoví rektor opatřením pro daný kalendářní rok poté, co Ministerstvo školství, mládeže a tělovýchovy (dále jen „MŠMT“) zveřejní výši výpočtového stipendia v doktorském studijním programu, kterou použilo při stanovení příspěvku MU pro daný kalendářní rok.
 (5) Tento článek nedopadá na situace, kdy bylo studentovi přiznáno MŠMT stipendium na podporu studia cizinců na veřejných vysokých školách v České republice a na studenty v cizojazyčných programech tam, kde není dotace na stipendium MŠMT poskytnuta.
 (6) Stipendium na podporu studia v doktorském studijním programu přiznává:
 a) děkan fakulty, na níž je student oprávněný podle odstavce 1 zapsán,
 b) prorektor určený rektorem, jde-li o studenta zapsaného do studia ve studijním programu uskutečňovaném MU, nebo ředitel vysokoškolského ústavu, jde-li o studenta zapsaného do studia ve studijním programu uskutečňovaném MU a vysokoškolským ústavem.
 Stipendium na podporu tvůrčí činnosti
 (1) Stipendium na podporu tvůrčí činnosti lze přiznat studentovi v souladu s § 91 odst. 2 písm. b) zákona za vynikající výzkumné, vývojové a inovační, umělecké nebo jiné tvůrčí výsledky a v souladu s § 91 odst. 2 písm. c) na výzkumnou, vývojovou a inovační činnost. Pravidla pro přiznávání stipendií v rámci programů Grantové agentury MU stanoví dále předpisy této agentury.
 (2) Stipendium na podporu tvůrčí činnosti přiznává:
 a) prorektor určený rektorem, jde-li o tvůrčí činnost v rámci celé MU,
 b) děkan fakulty nebo ředitel vysokoškolského ústavu, jde-li o tvůrčí činnost v rámci fakulty nebo vysokoškolského ústavu.
 (1) Stipendium na podporu ubytování se v souladu s § 91 odst. 2 písm. e) zákona přiznává studentovi, který:
 a) je zapsán ve studijním programu v prezenční formě studia;
 b) je v takovém studijním programu zapsán jako ve svém prvním studijním programu na vysoké škole v České republice, ledaže je zapsán ve svém prvním magisterském studijním programu navazujícím na studijní program bakalářský, jde-li o absolventa bakalářského studijního programu, nebo ve svém prvním doktorském studijním programu, jde-li o absolventa magisterského studijního programu;
 c) nepřekročil standardní dobu studia stanovenou pro kterýkoli ze studijních programů, v nichž je souběžně zapsán;
 d) nemá trvalé bydliště na území Statutárního města Brna (okresu Brno-město);
 e) není příjemcem stipendia podle stipendijního programu vyhlášeného ministrem školství, mládeže a tělovýchovy v souladu s § 91 odst. 6 zákona;
 f) potvrdil splnění výše uvedených podmínek a vyjádřil svůj zájem být příjemcem ubytovacího stipendia, a to vše v určené aplikaci v informačním systému MU.
 (2) Splnění podmínek nároku na stipendium na podporu ubytování podle odstavce 1 se ověřuje na základě údajů v matrice studentů vedené podle čl. 34 Statutu MU. Platí, že podmínka stanovená odstavcem 1 písm. b) je zachována, je-li student zapsán ve studijním programu, do něhož přestoupil ze studijního programu uvedeného v odstavci 1 písm. b). Při ověření splnění podmínky podle odstavce 1 písm. b) se nepřihlíží ke studiu ve studijním programu, do něhož se uchazeč zapsal a které ukončil v období od 1. května do 30. října téhož kalendářního roku.
 (3) Stipendium na podporu ubytování se přiznává dvakrát ročně. Prvé stipendijní období začíná 1. ledna a končí 30. června, druhé stipendijní období začíná 1. července a končí 31. prosince. Studentům zapsaným v průběhu stipendijního období lze stipendium na podporu ubytování přiznat i jen na část stipendijního období po jejich zápisu do studia, aniž by to mělo vliv na výši přiznaného stipendia na podporu ubytování.
 (4) Podrobnosti o způsobu ověření podmínek pro přiznání stipendia uvedených v odstavci 1, termíny sběru údajů, výši stipendia a uvedení dalších údajů nutných pro výplatu ubytovacího stipendia stanoví rektor opatřením.
 (5) Stipendium na podporu ubytování přiznává prorektor určený rektorem. Tento je oprávněn rovněž k udělení výjimky z podmínek uvedených v odstavci 1 tohoto článku. U žádostí o výjimku podaných studenty evidovanými ve Středisku pro pomoc studentům se specifickými nároky (dále jen „SPSSN“) bude při rozhodování o výjimce přihlédnuto ke stanovisku ředitele SPSSN.
 Stipendium na podporu mobility
 (1) Stipendium na podporu mobility lze přiznat:
 a) v souladu s § 91 odst. 4 písm. a) zákona studentovi MU k částečnému pokrytí nákladů spojených se studiem na zahraniční vysoké škole,
 b) v souladu s § 91 odst. 4 písm. b) zákona studentovi zahraniční vysoké školy k částečnému pokrytí nákladů spojených se studiem na MU.
 (2) Stipendium na podporu mobility přiznává na žádost osoby oprávněné podle odstavce 1 prorektor určený rektorem.
 Stipendium v případě tíživé sociální situace
 (1) Stipendium v případě tíživé sociální situace je studentovi přiznáno při splnění podmínek uvedených v § 91 odst. 3 zákona.
 (2) Podrobnosti o způsobu ověření podmínek pro přidělení stipendia, termíny sběru a uvedení dalších údajů nutných pro výplatu stipendia udělovaného v případě tíživé sociální situace stanoví rektor opatřením.
 (3) Stipendium v případě tíživé sociální situace studenta přiznává prorektor určený rektorem.
 (1) Mimořádné stipendium lze studentovi v souladu s § 91 odst. 2 písm. e) zákona přiznat v případech zvláštního zřetele hodných, a to i z moci úřední.
 (2) Mimořádné stipendium přiznává rektor, děkan nebo ředitel vysokoškolského ústavu. Výkon pravomoci přiznat stipendium může být přenesen na pověřeného prorektora či proděkana.
 (1) V řízení podle tohoto Řádu se postupuje podle § 68 zákona. Pokud zákon a tento řád nestanoví jinak, postupuje se podle zákona č. 500/2004 Sb., správní řád, ve znění pozdějších předpisů (dále jen „správní řád“).
 (2) Stipendium lze přiznat jen tomu, kdo je v době podání žádosti i v den vydání rozhodnutí studentem MU. Absolventovi lze vyplatit stipendium do 30 dnů po ukončení studia.
 (3) Stipendium lze přiznat na žádost, nebo z moci úřední. Je-li vydáno rozhodnutí z moci úřední, je řízení zahájeno vydáním rozhodnutí. Je-li stipendium přiznáváno na základě žádosti, je řízení zahájeno dnem, kdy byla žádost doručena rektorovi, děkanovi, či řediteli vysokoškolského ústavu.
 (4) Povinnými náležitostmi žádosti jsou osobní jméno a příjmení studenta, UČO, datum narození, adresa místa trvalého pobytu, popřípadě korespondenční adresa pro doručování, nelze-li doručovat prostřednictvím elektronického informačního systému, číslo bankovního účtu, na nějž má být stipendium zasláno, předmět žádosti a v případě, kdy není žádost podávána prostřednictvím Informačního systému MU, podpis. Další náležitosti žádosti mohou stanovit opatření a předpisy uvedené v čl. 7, 8 a 10. Neobsahuje-li žádost předepsané náležitosti či trpí jinými vadami, bude studentovi nabídnuta pomoc s odstraněním nedostatků, nebo bude vyzván k jejich odstranění a bude mu k tomu poskytnuta přiměřená lhůta (§ 37 odst. 3 správního řádu).
 (5) Zjistí-li rozhodující orgán, že nastala skutečnost, která odůvodňuje zastavení řízení (§ 66 správního řádu), bez dalšího je usnesením zastaví.
 Odnětí a snížení stipendia
 (1) Oprávnění přiznat stipendium zahrnuje rovněž oprávnění rozhodnout o jeho odnětí nebo o jeho snížení.
 (2) Orgán, který stipendium přiznal, rozhodne o jeho odnětí či snížení tam, kde student přestane splňovat podmínky přiznání stipendia, nebo podmínky jeho realizace uvedené v rozhodnutí, v opatření vyhlašujícím stipendijní program či v opatřeních a předpisech uvedených v tomto Řádu.
 (3) U stipendia na podporu studia v doktorském studijním programu podle čl. 6 lze rozhodnout o jeho odnětí pro neplnění individuálního studijního plánu v případě, kde odnětí navrhne děkanovi oborová rada doktorského studijního programu.
 (4) Řízení o odnětí a snížení stipendia je zahájeno oznámením o zahájení řízení. Student má právo nahlédnout do podkladů rozhodování (§ 38 správního řádu).
 (1) Rozhodnutí se vyhotovuje v písemné formě. Musí obsahovat výrok o přiznání/nepřiznání/snížení/odnětí stipendia (§ 68 odst. 2 správního řádu), odůvodnění (§ 68 odst. 3 správního řádu) a poučení o možnosti podat odvolání (§ 68 odst. 5 správního řádu). V případě přiznání stipendia obsahuje rozhodnutí i jeho výši, způsob vyplacení a termín či termíny výplaty.
 (2) Rozhodnutí se doručuje způsobem uvedeným v čl. 36 Statutu MU.
 (3) Rozhodnutí nabývá právní moci:
 a) den poté, kdy marně uplyne lhůta pro podání odvolání proti rozhodnutí,
 b) den poté, kdy se student písemně vzdal práva podat odvolání proti rozhodnutí,
 c) den poté, kdy student vzal zpět podané odvolání, nebo
 d) den poté, kdy bylo studentovi doručeno rozhodnutí rektora o odvolání proti rozhodnutí.
 (1) Proti rozhodnutí může student podat odvolání ve lhůtě 30 dnů ode dne následujícího po jeho oznámení (§ 68 odst. 4 zákona). V odvolání musí být kromě náležitostí uvedených v čl. 12 odst. 4 větě první uvedeno, v čem je spatřován rozpor rozhodnutí nebo řízení, které mu předcházelo, s právními předpisy anebo vnitřními předpisy MU nebo její součásti. Další náležitosti odvolání upravuje § 81 správního řádu.
 (2) Odvolání se podává u orgánu, který napadené rozhodnutí vydal.
 (3) Orgán, který napadené rozhodnutí vydal, může rozhodnutí zrušit nebo změnit, pokud tím plně vyhoví odvolání. Pokud neshledá důvody pro postup podle věty první, předá spis bez zbytečného odkladu odvolacímu správnímu orgánu. Odvolacím správním orgánem je rektor (§ 68 odst. 5 zákona).
 (4) Rozhodnutí v odvolacím řízení vydá rektor ve lhůtě 30 dnů. Lhůta počíná běžet dnem předání spisu rektorovi. Proti rozhodnutí rektora se nelze dále odvolat.
 (1) Stipendium se po nabytí právní moci rozhodnutí o jeho přiznání vyplácí jednorázově nebo ve splátkách, jejichž počet, výše jednotlivých splátek a termíny splatnosti jsou stanoveny rozhodnutím o přiznání stipendia. Nelze-li stipendium pro překážku na straně studenta vyplatit ve stanoveném termínu, rozhodne orgán, který stipendium přiznal o stanovení náhradního termínu splatnosti, o odnětí stipendia nebo jeho snížení.
 (2) Stipendium se vyplácí bezhotovostně na bankovní účet určený studentem. Stipendium se vyplácí v českých korunách.
 (3) Při přiznání stipendia, nejde-li o stipendium podle čl. 8 a podle čl. 10, lze na žádost studenta rozhodnout o způsobu výplaty odlišném od ustanovení odstavce 2.
 Zveřejňování informací o stipendiích
 MU, fakulty i vysokoškolské ústavy zveřejní ve veřejné části internetových stránek do 31. března každého roku zprávu o stipendiích za uplynulý kalendářní rok. Ta obsahuje zejména vyhlášené stipendijní programy, počet studentů, kteří obdrželi stipendium včetně stipendia mimořádného a celkovou částku vyplacenou v kalendářním roce na stipendia. Akademický senát MU, nebo akademický senát fakulty mohou s ohledem na ochranu osobních údajů určit některé další zveřejňované údaje o poskytnutí stipendií.
 (1) Stipendia přiznaná podle dosavadních předpisů jsou i po dni nabytí účinnosti tohoto Řádu vyplácena podle podmínek stanovených v rozhodnutí o jejich přiznání.
 (2) Stipendijní programy vyhlášené podle Stipendijního řádu Masarykovy univerzity registrovaného MŠMT dne 13. dubna 2006 pod čj. 8 096/2006-30, ve znění pozdějších změn a doplňků, zůstávají v platnosti i po nabytí účinnosti tohoto Řádu.
 (3) Započtení neúspěšně absolvovaného doktorského studia do standardní doby studia dle čl. 6 odst. 1 se uplatní u studentů zapsaných ke studiu od 1. 9. 2017.
 (1) Zrušuje se Stipendijní řád Masarykovy univerzity registrovaný MŠMT dne 13. dubna 2006 pod čj. 8 096/2006-30, ve znění pozdějších změn a doplňků.
 (2) Tento Řád byl schválen podle § 9 odst. 1 písm. b) bodu 3 zákona Akademickým senátem MU dne 15. května 2017.
 (3) Tento Řád nabývá platnosti podle § 36 odst. 4 zákona dnem registrace MŠMT.


type: other

text:
4Azs168/2017
 4 Azs 168/2017-15
 Nejvy11í správní soud rozhodl v senátu slo3⁄4eném z pøedsedy Mgr. Ale1e Roztoèila a soudcù JUDr. Tomá1e Rychlého a JUDr. Jiøího Pally v právní vìci 3⁄4alobkynì: N. K. L., zast. Mgr. Markem Sedlákem, advokátem, se sídlem Pøíkop 834/8, Brno, proti 3⁄4alovanému: Velvyslanectví Èeské republiky v Hanoji, se sídlem 13 Chu Van An, Hanoi, Vietnamská socialistická republika (pùvodnì Ministerstvo zahranièních vìcí, se sídlem Loretánské námìstí 5, Praha 1), o 3⁄4alobì na ochranu pøed nezákonným zásahem, pokynem nebo donucením správního orgánu, v øízení o kasaèní stí3⁄4nosti 3⁄4alobkynì proti usnesení Mìstského soudu v Praze ze dne 20. 7. 2017, è. j. 9 A 206/2016-29,
 Usnesení Mìstského soudu v Praze ze dne 20. 7. 2017, è. j. 9 A 206/2016-29, s e z r u 1 u j e a vìc s e v r a c í tomuto soudu k dal1ímu øízení.
 [1] ®alobkynì se 3⁄4alobou podanou u Mìstského soudu v Praze domáhala urèení, 3⁄4e postup Velvyslanectví Èeské republiky v Hanoji (dále jen ZÚ ÈR v Hanoji ), které nevyhovìlo 3⁄4ádosti 3⁄4alobkynì o nahlédnutí do spisového materiálu vedeného ve vìci 3⁄4ádosti 3⁄4alobkynì o udìlení krátkodobého víza (è. HANO201509150010), je nezákonným zásahem ve smyslu § 82 zákona è. 150/2002 Sb., soudní øád správní (dále jen s. ø. s. ). ®alobkynì se rovnì3⁄4 domáhala toho, aby mìstský soud pøikázal ZÚ ÈR v Hanoji, aby 3⁄4alobkyni a jejímu zástupci umo3⁄4nil do pøedmìtného spisového materiálu nahlédnout a poøídit si jeho kopii.
 [2] Mìstský soud v záhlaví oznaèeným usnesením 3⁄4alobu podle § 46 odst. 1 písm. d) s. ø. s. odmítl jako nepøípustnou. Poukázal na to, 3⁄4e podle judikatury Nejvy11ího správního soudu trvá právo nahlí3⁄4et do spisu jak v prùbìhu øízení na prvním i druhém stupni, tak i v pøípadì, pokud je øízení pravomocnì ukonèeno. V pøípadì probíhajícího øízení lze pova3⁄4ovat rozhodnutí správních orgánù vztahující se k právu úèastníka øízení nahlí3⁄4et do spisu za úkon, jím3⁄4 se upravuje vedení øízení ve smyslu § 70 písm. c) s. ø. s. Takový úkon je z pøezkumu ve správním soudnictví vylouèen. Úèastník øízení se v1ak mù3⁄4e bránit proti nezákonnému postupu správního orgánu ohlednì umo3⁄4nìní nahlí3⁄4et do spisu opravnými prostøedky podanými proti meritornímu rozhodnutí v dané vìci. V pøípadì vyèerpání opravných prostøedkù ve správním øízení pak lze takové meritorní rozhodnutí napadnout 3⁄4alobou ve správním soudnictví.
 [3] Mìstský soud konstatoval, 3⁄4e 3⁄4alobkynì podala 3⁄4ádosti o nahlí3⁄4ení do spisového materiálu opakovanì, a to dne 12. 11. 2015, 4. 1. 2016, 14. 6. 2016 a naposledy dne 10. 10. 2016. V1echny tyto 3⁄4ádosti byly podány v rámci øízení o 3⁄4ádosti 3⁄4alobkynì o udìlení víza èíslo HANO201509150010. Tato 3⁄4ádost byla zamítnuta rozhodnutím ZÚ ÈR v Hanoji ze dne 4. 11. 2015 (pøesnìji se jedná o sdìlení o neudìlení víza ze dne 4. 11. 2015, poznámka NSS). V tomto sdìlení byla 3⁄4alobkynì seznámena s dùvody neudìlení víza a byla takté3⁄4 pouèena o mo3⁄4nosti po3⁄4ádat Ministerstvo zahranièních vìcí ve lhùtì patnácti dnù o nové posouzení dùvodù neudìlení víza, pøípadnì o mo3⁄4nosti podat proti koneènému rozhodnutí ministerstva správní 3⁄4alobu. Podle názoru mìstského soudu je z uvedeného zøejmé, 3⁄4e 3⁄4alobkynì mohla tvrzenou nezákonnost-odepøení práva nahlí3⁄4et do spisového materiálu-namítat jak v opravném prostøedku smìøujícím proti meritornímu rozhodnutí o její 3⁄4ádosti o udìlení krátkodobého víza, tak i pøípadnì v následné správní 3⁄4alobì proti rozhodnutí Ministerstva zahranièních vìcí o uplatnìném opravném prostøedku. Ochrany pøed tvrzeným pøíkoøím se tedy 3⁄4alobkynì mohla domáhat 3⁄4alobou proti koneènému rozhodnutí vydanému v souvisejícím øízení o udìlení víza.
 II. Kasaèní stí3⁄4nost 3⁄4alobkynì a vyjádøení 3⁄4alovaného
 [4] Proti usnesení mìstského soudu podala 3⁄4alobkynì (dále té3⁄4 stì3⁄4ovatelka ) kasaèní stí3⁄4nost, ve které navrhuje zru1ení usnesení mìstského soudu a vrácení vìci k dal1ímu øízení.
 [5] Stì3⁄4ovatelka nejprve uvádí, 3⁄4e mìstský soud nesprávnì zjistil skuteèný stav vìci. Stì3⁄4ovatelka zdùrazòuje, 3⁄4e soud pochybil, pokud uvedl, 3⁄4e 3⁄4ádosti o nahlí3⁄4ení do spisového materiálu byly podány v rámci øízení o 3⁄4ádosti stì3⁄4ovatelky o udìlení krátkodobého víza. Tyto 3⁄4ádosti v1ak byly podány a3⁄4 po právní moci rozhodnutí o neudìlení víza. Tato okolnost je pøitom pro právní závìry v dané vìci podstatná.
 [6] Stì3⁄4ovatelka dále namítá, 3⁄4e mìstský soud dospìl k nesprávným právním závìrùm. Právo nahlí3⁄4et do spisu není dle § 38 odst. 1 zákona è. 500/2004 Sb., správní øád, vázáno na podmínku trvání správního øízení. Toto právo nále3⁄4í úèastníkovi øízení i po právní moci rozhodnutí. Pokud by byly závìry mìstského soudu pøijaty, nemìla by stì3⁄4ovatelka, která neúspì1nì 3⁄4ádala o nahlédnutí do spisu po ukonèení øízení, mo3⁄4nost domoci se soudní ochrany. Po pravomocném ukonèení øízení ji3⁄4 úèastník nemá mo3⁄4nost podat opravný prostøedek nebo správní 3⁄4alobu. Osobám uvedeným v § 38 odst. 2 správního øádu by pak byla soudní ochrana upøena zcela.
 [7] Stì3⁄4ovatelka nechtìla v øízení o udìlení víza podat opravný prostøedek nebo 3⁄4alobu. Na radu svého advokáta chtìla kvùli úspoøe èasu podat novou 3⁄4ádost o vízum. K pøípravì právního zastoupení v novém øízení se chtìl zástupce stì3⁄4ovatelky seznámit se spisovým materiálem vedeným ve vìci pùvodní 3⁄4ádosti, to mu ov1em bylo odepøeno. Nezákonný zásah 3⁄4alovaného tak mimo jiné zasáhl i do práva stì3⁄4ovatelky na úèinnou právní pomoc.
 [8] ®alovaný svého práva vyjádøit se ke kasaèní stí3⁄4nosti nevyu3⁄4il. pokraèování
 [9] Nejvy11í správní soud nejprve posoudil zákonné nále3⁄4itosti kasaèní stí3⁄4nosti a konstatoval, 3⁄4e kasaèní stí3⁄4nost byla podána vèas, osobou oprávnìnou, proti rozhodnutí, proti nìmu3⁄4 je kasaèní stí3⁄4nost ve smyslu § 102 s. ø. s. pøípustná a stì3⁄4ovatel je v souladu s § 105 odst. 2 s. ø. s. zastoupen advokátem. Poté Nejvy11í správní soud pøezkoumal dùvodnost kasaèní stí3⁄4nosti v souladu s § 109 odst. 3 a 4 s. ø. s., v mezích jejího rozsahu a uplatnìných dùvodù.
 [11] Nejvy11í správní soud je v prvé øadì nucen konstatovat, 3⁄4e mìstský soud zatí3⁄4il svoje rozhodnutí vadou øízení ve smyslu § 103 odst. 1 písm. d) s. ø. s. Mìstský soud toti3⁄4 jednal jako se 3⁄4alovaným s Ministerstvem zahranièních vìcí, aèkoli z 3⁄4aloby i z jejího petitu bylo zøejmé, 3⁄4e jednání, ve kterém stì3⁄4ovatelka spatøovala nezákonný zásah správního orgánu (neumo3⁄4nìní nahlédnout do spisového materiálu), je pøièitatelné ZÚ ÈR v Hanoji, který v dané vìci vykonával svoji pravomoc svìøenou mu zákonem jako správnímu orgánu v materiálním (kompetenèním) smyslu. Zji1tìné pochybení je pøitom vadou, ke které musí Nejvy11í správní soud pøihlí3⁄4et z úøední povinnosti, tedy i bez námitky stì3⁄4ovatelky (srov. § 109 odst. 4 s. ø. s.).
 [12] V tomto smìru lze poukázat zejména na rozsudek roz1íøeného senátu ze dne 30. 5. 2017, è. j. 10 Azs 153/2016-52, kde Nejvy11í správní soud dospìl k následujícímu závìru: Ve vý1e popsaných oblastech (pøijímání 3⁄4ádosti vèetnì upu1tìní od povinnosti osobního podání 3⁄4ádosti, odstraòování jejich nedostatkù, eventuální vyslýchání 3⁄4adatelù a odkládání 3⁄4ádostí podaných nepøíslu1nému zastupitelskému úøadu) je proto zastupitelský úøad správním úøadem v kompetenèním smyslu, a tedy 3⁄4alovaným ve smyslu § 83 s. ø. s. v pøípadì, 3⁄4e v souvislosti s výkonem tìchto kompetencí má nìkdo za to, 3⁄4e bylo zasa3⁄4eno úøadem do jeho práv úkonem, který má povahu nezákonného zásahu ve smyslu § 82 s. ø. s.
 [13] Nejvy11í správní soud si je vìdom, 3⁄4e nyní projednávaná vìc se skutkovì li1í od pøípadu posuzovaného roz1íøeným senátem ve vý1e citovaném rozsudku. Soud má v1ak za to, 3⁄4e citované závìry lze analogicky vztáhnout i na pøípad stì3⁄4ovatelky.
 [14] Stì3⁄4ovatelka se v øízení pøed mìstským soudem domáhala urèení, 3⁄4e jednání ZÚ ÈR v Hanoji, který jí a jejímu zástupci odmítá umo3⁄4nit nahlédnout do spisového materiálu ve vìci 3⁄4ádosti stì3⁄4ovatelky o krátkodobé vízum è. HANO201509150010 a poøídit si jeho kopii, je nezákonným zásahem. Domáhala se té3⁄4 toho, aby mìstský soud naøídil ZÚ ÈR v Hanoji pøedmìtný spisový materiál zpøístupnit.
 [15] O 3⁄4ádosti stì3⁄4ovatelky o udìlení krátkodobého víza rozhodoval v souladu s § 20 odst. 6 zákona è. 326/1999 Sb., o pobytu cizincù na území Èeské republiky a o zmìnì nìkterých zákonù (dále jen zákon o pobytu cizincù ), právì ZÚ ÈR v Hanoji. Tento orgán pak pod èíslem 3⁄4ádosti HANO201509150010 vedl i spisový materiál, do kterého chtìla stì3⁄4ovatelka prostøednictvím zmocnìného zástupce nahlédnout. ZÚ ÈR v Hanoji zástupce stì3⁄4ovatelky písemnì informoval o tom, 3⁄4e jeho 3⁄4ádosti nelze vyhovìt.
 [16] Z uvedeného je podle pøesvìdèení Nejvy11ího správního soudu zøejmé, 3⁄4e 3⁄4alovaným mìl být v projednávané vìci ZÚ ÈR v Hanoji jako3⁄4to správní orgán, kterému je tvrzené jednání (odepøení mo3⁄4nosti nahlí3⁄4et do spisu) pøièitatelné. Nic na tom nemìní ani ta skuteènost, 3⁄4e stì3⁄4ovatelka se po dvou neúspì1ných 3⁄4ádostech o nahlí3⁄4ení do spisu obrátila se svým po3⁄4adavkem dne 4. 3. 2016 i na Ministerstvo zahranièních vìcí. V 3⁄4alobì je jako jednání, ve kterém stì3⁄4ovatelka spatøuje nezákonný zásah, popsán pouze postup ZÚ ÈR v Hanoji, proti tomuto správnímu orgánu míøí i 3⁄4alobní petit. Ostatnì samo Ministerstvo zahranièních vìcí stì3⁄4ovatelku písemnì informovalo (viz sdìlení ze dne 18. 3. 2016, è. j. 301766/2016-KKM, ve spise mìstského soudu zalo3⁄4eno na è. l. 25), 3⁄4e po3⁄4adovaným vízovým spisem nedisponuje, nebo» ten je veden u ZÚ ÈR v Hanoji jako orgánu pøíslu1ného k øízení o 3⁄4ádosti o udìlení krátkodobého víza dle vízového kodexu.
 [17] Nejvy11í správní soud té3⁄4 neopomnìl, 3⁄4e dne 1. 7. 2017 vstoupil v úèinnost zákon è. 150/2017 Sb., o zahranièní slu3⁄4bì a o zmìnì nìkterých zákonù (zákon o zahranièní slu3⁄4bì). Podle názoru Nejvy11ího správního soudu se tím v1ak na platnosti závìrù pøijatých ve vý1e citovaném rozsudku roz1íøeného senátu ze dne 30. 5. 2017, è. j. 10 Azs 153/2016-52, nic nemìní. Klíèovým faktorem pro posouzení, který správní orgán je pasivnì legitimován, je zodpovìzení otázky, kdo vykonával v dané vìci své kompetence. Významné zde tedy je materiální pojetí pojmu, nikoli pojetí formální èi institucionální. Podle § 4 odst. 1 zákona o zahranièní slu3⁄4bì je zastupitelský úøad organizaèní útvar ministerstva zøízený za úèelem plnìní úkolù slu3⁄4by v zahranièí . Organizaèní uspoøádání v1ak mù3⁄4e být toliko pomocným vodítkem v hranièních pøípadech, nejde o kritérium rozhodující. Soud znovu zdùrazòuje, 3⁄4e v pøedmìtné vìci byl s ohledem na zákon o pobytu cizincù pøíslu1ným orgánem k øízení o 3⁄4ádosti stì3⁄4ovatelky o udìlení krátkodobého víza ZÚ ÈR v Hanoji, tento správní orgán vedl spisový materiál a odepøel stì3⁄4ovatelce mo3⁄4nost do nìj nahlédnout. Právì ZÚ ÈR v Hanoji vykonával v dané vìci urèité kompetence, které mu byly svìøeny zákonem.
 [18] Na podporu vý1e uvedené argumentace odkazuje Nejvy11í správní soud na usnesení ze dne 5. 5. 2015, è. j. Nad 288/2014-58, kde roz1íøený senát vyslovil, 3⁄4e pojem správního orgánu tak je nutno vnímat pro úèely urèení pravomoci a pøíslu1nosti soudù ve správním soudnictví pøedev1ím v rovinì kompetenèní-správním orgánem v tomto smyslu, tedy mimo jiné i ve smyslu § 7 odst. 2 s. ø. s., jen3⁄4 stanoví pravidla pro urèení místní pøíslu1nosti správních soudù, je svazek kompetencí urèitého typu. Institucionální uspoøádání èi dokonce právní osobnost entity, její3⁄4 souèástí je uvedený svazek kompetencí, je pro posouzení, zda se u tohoto svazku jedná o správní orgán, zpravidla irelevantní èi pouze pomocné kritérium.
 [19] Mìstský soud mìl tedy v øízení jednat se ZÚ ÈR v Hanoji, nikoli s Ministerstvem zahranièních vìcí. Toto pochybení mìstského soudu mìlo vliv na zákonnost jeho usnesení. Jako s úèastníkem øízení, který má procesní práva a procesní povinnosti a jemu3⁄4 mù3⁄4e být rozhodnutím o vìci samé ulo3⁄4ena i povinnost jednat urèitým zpùsobem (napø. umo3⁄4nit stì3⁄4ovatelce nahlí3⁄4et do spisového materiálu) anebo ve vztahu k nìmu3⁄4 mù3⁄4e být autoritativnì a závaznì deklarováno, 3⁄4e se dopustil nezákonnosti, toti3⁄4 soud jednal s nìkým, s kým podle pravidel, jimi3⁄4 se øízení o zásahové 3⁄4alobì øídí, být jednáno nemìlo.
 [20] Nejvy11í správní soud té3⁄4 upozoròuje na to, 3⁄4e stì3⁄4ovatelka v 3⁄4alobì-na rozdíl od pøípadu øe1eného v citovaném rozsudku roz1íøeného senátu (jako3⁄4 i v navazující judikatuøe, viz napø. rozsudek ze dne 20. 7. 2017, è. j. 10 Azs 154/2016-92, èi rozsudek ze dne 26. 7. 2017, è. j. 6 Azs 236/2016-38)-správnì oznaèila jako 3⁄4alovaný správní orgán ZÚ ÈR v Hanoji. Mìstský soud ov1em sám a ani3⁄4 by to stì3⁄4ovatelka navrhovala, poèal jednat s Ministerstvem zahranièních vìcí jako s 3⁄4alovaným. Toto pochybení nelze s ohledem na závìry plynoucí z judikatury Nejvy11ího správního soudu akceptovat, a to i pøes skuteènost, 3⁄4e zastupitelský úøad je z institucionálního pohledu toliko specifická souèást Ministerstva zahranièních vìcí. ZÚ ÈR v Hanoji má ze zákona kompetenci k urèitým úkonùm a v daném pøípadì to byl tento orgán, na který se stì3⁄4ovatelka se svým po3⁄4adavkem na zpøístupnìní pøedmìtného správního spisu pokraèování obracela, a který její 3⁄4ádosti nevyhovìl, co3⁄4 podle stì3⁄4ovatelky pøedstavuje nezákonný zásah. Z vý1e uvedených dùvodù tedy nezbývá ne3⁄4 napadené usnesení mìstského soudu zru1it.
 [21] Nad rámec dùvodù, které samy o sobì vedou ke zru1ení napadeného usnesení, pova3⁄4uje Nejvy11í správní soud za vhodné vyjádøit se také k právním názorùm mìstského soudu, na jejich3⁄4 základì dospìl k závìru o nepøípustnosti 3⁄4aloby.
 [22] Nejvy11í správní soud pøednì zdùrazòuje, 3⁄4e kasaèní stí3⁄4nost míøí proti usnesení mìstského soudu, jím3⁄4 byla 3⁄4aloba v pøedmìtné vìci odmítnuta pro nepøípustnost. ®aloba tedy nebyla mìstským soudem meritornì posuzována. V souladu se svou ustálenou judikaturou (napø. rozsudek Nejvy11ího správního soudu ze dne 22. 1. 2004, è. j. 5 Azs 43/2003-38, rozsudek ze dne 21. 4. 2005, è. j. 3 Azs 33/2004-98, èi rozsudek ze dne 5. 1. 2006, è. j. 2 As 45/2005-65) se tak Nejvy11í správní soud mohl v návaznosti na kasaèní argumentaci zabývat pouze tím, zda je rozhodnutí mìstského soudu o odmítnutí 3⁄4aloby v souladu se zákonem [viz § 103 odst. 1 písm. e) s. ø. s.]. Mìstský soud postavil svoje rozhodnutí na tom, 3⁄4e stì3⁄4ovatelka se mohla nápravy tvrzeného pøíkoøí-odepøení mo3⁄4nosti nahlí3⁄4et do spisového materiálu-domáhat 3⁄4alobou proti koneènému (meritornímu) rozhodnutí Ministerstva zahranièních vìcí vydanému v souvisejícím øízení o udìlení krátkodobého víza. Posouzení otázky, zda mìla stì3⁄4ovatelka mo3⁄4nost úèinnì se proti tvrzenému zásahu bránit jinými právními prostøedky, popø. zda mìla mo3⁄4nost podat 3⁄4alobu proti rozhodnutí dle § 65 s. ø. s., je relevantní pro pøezkoumání závìru mìstského soudu o nepøípustnosti 3⁄4aloby. Právì v rámci úvah o zákonnosti rozhodnutí mìstského soudu tedy posuzoval danou otázku i Nejvy11í správní soud.
 [23] Nejvy11í správní soud se závìry mìstského soudu nesouhlasí. Úvodem soud pøipomíná, 3⁄4e øízení o zásahové 3⁄4alobì podle § 82 a násl. s. ø. s. pøedstavuje pomyslnou zbytkovou kategorii, v jejím3⁄4 rámci lze zva3⁄4ovat poskytnutí soudní ochrany, pokud není mo3⁄4né vyu3⁄4ít jiných 3⁄4alobních typù podle § 65 a násl. s. ø. s. (3⁄4aloba proti rozhodnutí správního orgánu), § 79 a násl. s. ø. s. (3⁄4aloba na ochranu proti neèinnosti správního orgánu), ale i § 101a a násl. s. ø. s. (návrh na zru1ení opatøení obecné povahy). Subsidiarita tohoto 3⁄4alobního typu je je1tì umocnìna pravidlem zakotveným v § 85 s. ø. s., podle nìho3⁄4 je zásahová 3⁄4aloba nepøípustná, jestli3⁄4e se lze prostøedky ochrany nebo nápravy domáhat jinými právními prostøedky (to neplatí, pokud se 3⁄4alobce domáhá pouze urèení, 3⁄4e zásah byl nezákonný). Zákon tak jednoznaènì upøednostòuje jiné formy ochrany pøed protiprávním konáním správních orgánù a tato soudní ochrana se uplatní jen tam, kde jiná ochrana není (rozsudek Nejvy11ího správního soudu ze dne 19. 1. 2005, è. j. 1 Afs 16/2004-90).
 [24] V pøípadì stì3⁄4ovatelky je podstatné, 3⁄4e tato 3⁄4ádala o nahlí3⁄4ení do spisového materiálu vedeného ve vìci 3⁄4ádosti o udìlení krátkodobého víza è. HANO201509150010 v dobì (konkrétnì dle 3⁄4aloby a jejích pøíloh dne 10. 10. 2016), kdy ji3⁄4 bylo øízení o této 3⁄4ádosti pravomocnì skonèeno. Stì3⁄4ovatelka tak z logiky vìci nemohla podat opravný prostøedek (3⁄4ádost o nové posouzení dùvodù neudìlení víza) a následnì v pøípadì negativního rozhodnutí Ministerstva zahranièních vìcí správní 3⁄4alobu, kdy3⁄4 lhùta pro uplatnìní zmínìného opravného prostøedku (15 dnù ode dne doruèení oznámení o neudìlení víza) v dobì její 3⁄4ádosti o nahlí3⁄4ení do spisu dávno uplynula. Øízení o 3⁄4ádosti stì3⁄4ovatelky o udìlení krátkodobého víza skonèilo zamítnutím 3⁄4ádosti ze strany ZÚ ÈR v Hanoji, který o dùvodech neudìlení víza stì3⁄4ovatelku informoval dne 9. 11. 2015 (tohoto dne stì3⁄4ovatelka sdìlení ZÚ ÈR v Hanoji osobnì pøevzala).
 [25] Názor mìstského soudu, 3⁄4e stì3⁄4ovatelka se mohla ochrany pøed tvrzeným pøíkoøím domáhat 3⁄4alobou proti koneènému rozhodnutí vydanému v souvisejícím øízení o udìlení víza, je tedy nesprávný. Nejvy11í správní soud je pøesvìdèen, 3⁄4e stì3⁄4ovatelka nemìla proti odepøení mo3⁄4nosti nahlédnout do spisového materiálu ani jinou mo3⁄4nost úèinné právní ochrany. Na øízení podle § 20 zákona o pobytu cizincù se nevztahují ustanovení èásti druhé a tøetí správního øádu a stì3⁄4ovatelka byla o tom, 3⁄4e její 3⁄4ádosti o nahlédnutí do spisu nebylo vyhovìno, informována toliko sdìlením ZÚ ÈR v Hanoji ze dne 17. 11. 2016. Proti tomuto sdìlení se tak nemohla bránit 3⁄4alobou proti rozhodnutí ve smyslu § 65 a násl. s. ø. s. Navíc, jak ji3⁄4 bylo øeèeno vý1e, stì3⁄4ovatelka 3⁄4ádala o nahlédnutí do spisového materiálu a3⁄4 po ukonèení øízení o její 3⁄4ádosti o udìlení krátkodobého víza, nikoli v jeho prùbìhu, jak chybnì uvedl mìstský soud.
 [26] Nejvy11í správní soud v tomto ohledu odkazuje na rozsudek ze dne 5. 10. 2011, è. j. 3 Aps 4/2011-60, kde uvedl, 3⁄4e ochranu proti nezákonnému zásahu podle ustanovení § 82 s. ø. s. poskytují soudy v pøípadech, kdy byl 3⁄4alobce pøímo zkrácen na svých právech zásahem, pokynem nebo donucením správního orgánu, který není rozhodnutím a byl zamìøen pøímo proti nìmu nebo v jeho dùsledku bylo proti nìmu zasa3⁄4eno, trvá-li takový zásah nebo jeho dùsledky anebo hrozí-li jeho opakování. Musí se tedy jednat o faktický úkon správního orgánu, z nìho3⁄4 vzniká 3⁄4alobci újma, navíc tento úkon musí být uèinìn mimo správní øízení, nebo» jinak by se mohl 3⁄4alobce domáhat ochrany svých práv v rámci 3⁄4aloby proti vydanému správnímu rozhodnutí a nebyly by splnìny podmínky pøípustnosti 3⁄4aloby podle ustanovení § 85 s. ø. s. Na tomto místì Nejvy11í správní soud pøedesílá, 3⁄4e v projednávaném pøípadì se stì3⁄4ovatel pùvodnì domáhal nahlédnutí do spisu ve smyslu ustanovení § 38 odst. 1 správního øádu, pøièem3⁄4 tak uèinil po skonèení správního øízení. Správní orgán mu nahlédnutí do ji3⁄4 uzavøeného spisu umo3⁄4nil s výjimkou stanoviska zastupitelského úøadu, kde se odvolal na ustanovení § 57 odst. 4 (nyní odstavec 3) zákona o pobytu cizincù. Faktickým úkonem tedy stì3⁄4ovatele donutil, aby strpìl omezení svého práva nahlí3⁄4et do spisu, tento zásah trvá a nejsou zde jiné prostøedky právní ochrany. Pokud by tedy stì3⁄4ovatel brojil správní 3⁄4alobou na ochranu pøed nezákonným zásahem proti tomuto úkonu, jednalo by se o postup, který by umo3⁄4nil Nejvy11ímu správnímu soudu vyjádøit se meritornì ke v1em námitkám stì3⁄4ovatele uplatnìným v kasaèní stí3⁄4nosti.
 [27] Nejvy11í správní soud je pøesvìdèen, 3⁄4e vý1e citované závìry lze vztáhnout i na pøípad stì3⁄4ovatelky, která byla rovnì3⁄4 v situaci, kdy úkonem správního orgánu mimo správní øízení mohla být zkrácena na svých právech. Její 3⁄4aloba na ochranu pøed nezákonným zásahem správního orgánu podle § 82 s. ø. s. je proto podle soudu pøípustná a mìstský soud ji mìl vìcnì projednat, ne ji odmítnout pro nepøípustnost s poukazem na subsidiaritu zásahové 3⁄4aloby. Nejvy11í správní soud pro úplnost zdùrazòuje, 3⁄4e samotné posouzení, zda úkon správního orgánu je èi není nezákonným zásahem, pokynem nebo donucením ve smyslu § 82 s. ø. s., je otázkou dùvodnosti 3⁄4aloby a meritorního posouzení (které Nejvy11í správní soud nepøedjímá), nikoli otázkou existence podmínek øízení dle § 46 odst. 1 písm. a) s. ø. s. (viz usnesení roz1íøeného senátu Nejvy11ího správního soudu ze dne 16. 12. 2008, è. j. 8 Aps 6/2007-247). ®aloba tedy mù3⁄4e být nedùvodná, nikoli v1ak neprojednatelná; o dùvodnosti 3⁄4aloby si musí mìstský soud uèinit úsudek sám.
 [28] Mìstský soud je s ohledem na argumentaci uvedenou vý1e v dal1ím øízení povinen jednat se ZÚ ÈR v Hanoji jako s pasivnì legitimovaným úèastníkem øízení (3⁄4alovaným). Po napravení procesních vad mìstský soud 3⁄4alobu stì3⁄4ovatelky vìcnì posoudí a rozhodne o ní zákonem stanoveným zpùsobem.
 [29] Nejvy11í správní soud z vý1e uvedených dùvodù napadené usnesení mìstského soudu podle § 110 odst. 1 s. ø. s. zru1il a vìc mu vrátil k dal1ímu øízení. V tomto øízení je mìstský soud vázán právním názorem Nejvy11ího správního soudu, který byl vysloven v odùvodnìní tohoto rozsudku. pokraèování
 [30] O náhradì nákladù øízení o kasaèní stí3⁄4nosti rozhodne mìstský soud v novém rozhodnutí (§ 110 odst. 3 s. ø. s.).
 V Brnì dne 3. listopadu 2017