text:
Šis straipsnis yra apie ikikolumbinės Meksikos indėnų civilizaciją, o ne apie dabartines Meksikos indėnų tautas, kalbančias nahuatlių kalba ir tebelaikančias save actekų palikuonimis.
 Actekai (astekai) – centrinėje Meksikoje gyvenusios etninės grupės, kalbėjusios nahuatlių kalba, XIV–XVI a. pr. dominavusios didelėje Mezoamerikos dalyje, sukūrusios civilizaciją, garsią savo turtinga mitologija ir kultūriniu palikimu.
 Svarbiausias civilizacijos miestas – Tenočtitlanas, įkurtas Teskoko (arba Teškoko) ežero saloje (dabar toje vietoje yra Meksiko miestas). Tuo metu tai buvo vienas didžiausių pasaulio miestų.
 Pavadinimas
 Nahuatlių kalba azteca reiškia „žmogų iš Astlano“ (Aztlán), mitinės vietovės, šiais laikai įvairiai lokalizuojamos Meksikos šiaurėje ar JAV. Žodis „Azteca“ buvo plataus pobūdžio, nereiškiantis konkrečios kultūros. Vėliau Vakaruose actekais imti vadinti mešikai ar tik mešikai, kurie gyveno Tenočtitlane ir save vadino Mešika-Tenočka (Mexica-Tenochca). Kartais šiuo vardu vadinami ir dviejų pagrindinių Tenočtitlano miestų-sąjungininkų gyventojai akolchua iš Teškoko ir tepanekai iš Tlakopano.
 Alexander von Humboldt pasiūlė žodžiu „actekai“ įvardinti senosios Meksikos gyventojus, susijusius kalba, prekyba, papročiais ir religija. Šį terminą XIX a. priėmė ir patys meksikiečiai tam, kad šiuolaikinius meksikiečius bei kalbančiuosius nahuatlių kalba atskirtų nuo senovinės civilizacijos. Šio vokiečių mokslininko pasiūlytas actekų tautinis etnonimas nėra teisingas, kadangi vokiškai žodis „azteka“ tariamas „acteka“. Pirminiai ispaniškieji XVI a. pr. rašytiniai šaltiniai genties pavadinimą rašo žodžiu „azteca“, kuris yra tariamas „asteka“.
 Žodžio „Mešika“ (iš kurio kilo dabartinės Meksikos pavadinimas) reikšmė irgi ne visai aiški. Dalis tyrinėtojų teigia, kad tai senas nauatlių kalbos žodis, reiškęs saulę. Kiti – kad jis kilęs iš legendinio actekų vado Mešitlio vardo. Taip pat iškelta versija, kad šis žodis kilęs nuo Teskoko ežere augusių nendrių rūšies pavadinimo. Šiuo metu mokslininkai-amerikanistai sutaria, kad gentinis pavadinimas „mešikai“ kilo iš XIII a. gyvenusio genties vado „Mešiko“ vardo.
 Legendos ir tradicijos
 Mažiausiai trys actekų gentys kalbėjo įvairiomis vienos kalbos tarmėmis. Actekų kultūrai paprastai priskiriamos visos gentys, kalbėjusios su nahuatl (liet. nauatlių) kultūra susijusiomis kalbų tarmėmis.
 Pasak legendos, įvairios genčių grupės, vėliau tapusios actekais, atvyko iš šiaurės į Anahuac’o (liet. Anauko) slėnį prie Teskoko ežero. Nors šio slėnio ir ežero vieta gerai žinoma – ten dabar įsikūręs Meksiko miestas – tačiau labai maža tikrų žinių apie actekų kilmę.
 Anot pačių actekų, jų protėviai atvyko iš šalies šiaurės, vadinamos Aztlán (liet. Astlan). Jie buvo paskutiniai iš 7 nahuatlacas (nauatlių) kalba kalbančių genčių, atlikę šią kelionę į pietus. Actekus vedęs jų pagrindinis saulės ir karo dievas Uicilopočtlis (Huicilopočtlis – burtininkas kolibris). Atvykę į salą ežere, jie pamatė erelį, tupintį ant kaktuso ir lesantį gyvatę. Ši vizija jiems reiškė, kad toje vietoje turėtų būti jų naujieji namai. Ten, kur dabar yra Meksiko miesto centras, actekai sukūrė didelę dirbtinę salą ir pastatė Tenočtitlano miestą, o žmonės, gyvenę jame, pasivadino „tenočkais“, pagal legendinio vado Tenočko, atvedusio gentį į Teskoko ežero slėnį, vardą. Ši legenda pavaizduota dabartiniame Meksikos herbe.
 Kaip teigia legenda, actekai, atvykę prie Teskoko ežero, buvo laikomi mažiausiai civilizuota gentimi, tačiau jie nusprendė mokytis ir daug ką perėmė iš kitų kultūrų, ypač iš senovės toltekų, kuriuos jie iš dalies painiojo su vėlyvesne Teotiuakano civilizacija. Actekams toltekai buvo bet kokios kultūros pradininkai. Žodis Toltecayotl buvo kultūros sinonimas (actekų kalba – tolteca „statytojas“). Actekų legendos toltekus ir Ketsalkoatlio kultą siejo su mitiniu Tolano miestu, kurį, atrodo, jie tapatino su vėlyvesniuoju Teotiuakanu.
 Kadangi actekai savo kultūrinę tradiciją apjungė su keletu senesniųjų tradicijų, jie turėjo kelis mitus apie savo kilmę.
 Vienas iš jų jungė keturis didžiuosius amžius iki mūsų epochos, iš kurių kiekvienas baigėsi katastrofa. Mūsų amžius – penktoji epocha Nahui-Ollin – išvengė sunaikinimo dėl mažiausio ir kukliausio dievo Nanahuatlio („Kupino skaudulių“) pasiaukojimo, už ką jis buvo paverstas saule. Šis mitas siejamas su senuoju Teotiuakano miestu, kuris, atvykus actekams, jau buvo seniai apleistas ir sugriautas.
 Kitas mitas teigia žemę esant dievų dvynių Teskatlipokos ir Kecalkoatlio kūriniu. Teskatlipoka, kurdamas pasaulį, praradęs koją ir visur jis vaizduojamas su styrančiu kaulu vietoje kojos. Kecalkoatlis, kuris dar buvo vadinamas „Baltuoju Teskatlipoka“, kraują iš žaizdos ant savo varpos panaudojo tam, kad suteiktų žmonėms gyvybę.
 Actekų iškilimas
 Tenočtitlano valdovų sąrašas
 Legendinis įkūrėjas: Tenočas
 1375 – Akamapičtlis
 1395 – Uiciliuitlis
 1417 – Čimalpopoka
 1427 – Ickoatlis
 1440 – Montesuma I
 1469 – Ašajakatlis
 1481 – Tisokas
 1486 – Auicotlis
 1502 – Moktesuma II Šokojacinas
 1520 – Kuitlauakas
 1521–1525 vasario 8 – Kuautemokas
 Miestų-valstybių laikotarpis
 Po Tulos žlugimo XII a. Meksiko slėnyje ir jo apylinkėse keletas nauatlių kalba kalbančių genčių įkūrė miestus-valstybes: Čolulą, Uešociną, Tlaškalą, Askapocalką, Čalką, Kuluakaną, Šočimilką, Tlakopaną ir kitus. Nei vienas iš jų nebuvo pakankamai galingas, kad dominuotų prieš kitus. Visi miestai labai didžiavosi savo toltekiškuoju paveldu. Actekų kronikos šį laikotarpį vadina aukso amžiumi, kurio metu buvo išrasta muzika, iš išlikusių toltekų žmonės mokėsi menų ir amatų, valdovai varžėsi poezijos konkursuose, o ne karuose.
 XIII ir XIV a. Teškoko ežero ir Anauako slėnio apylinkėse galingiausi miestai buvo Kuluakanas pietuose ir Askapocalkas šiaurėje. Jie valdė visą teritoriją aplink Teškoko ežerą.
 Mešikų pasirodymas ir Tenočititlano įkūrimas
 Kai pusiau klajokliška mešikų gentis iš šiaurės atvyko į Anauako slėnį, jie neturėjo kur eiti ir laikinai įsikūrė Čapultepeke. Tačiau jį valdė Askapocalkas, ir mešikai greitai iš ten buvo išvyti. Tuomet jie persikėlė į Kuluakano dominuojamą zoną ir 1299 m. valdovas Kokoštlis leido jiems apsigyventi Tisapane – uolėtoje vietovėje, kur niekas nenorėjo gyventi. Iš Kuluakano mešikai stengėsi perimti kiek įmanoma daugiau kultūros, vesdavo moteris iš Kuluakano, kad šios mokytų jų vaikus. 1323 m. mešikai paprašė naujojo Kuluakano valdovo Ašikometlio dukros ir ją paaukojo. Kuluakano žmonės pasipiktino ir išvijo mešikus. Bėgdami 1325 m. jie atvyko į mažą salelę Teškoko ežero saloje, kur pradėjo statyti miestą Tenočtitlaną, ilgainiui sukurdami didelę dirbtinę salą. Pagal iš Kuluakano perimtus papročius, po kurio laiko jie išsirinko pirmąjį tlatoani (valdovą) Akamapičtlį. Kita mešikų grupė apsigyveno to paties ežero šiauriniame krante, kur įkūrė Tlatelolko miestą (iš pradžių tai buvo nepriklausoma karalystė, vėliau prijungta prie Tenočtitlano).
 Tenočtitlano iškilimas
 Tuo metu sala tebepriklausė Askapocalko valdoms, ir mešikai turėjo mokėti didelę duoklę, kad galėtų ten likti. Iš pradžių mešikai tarnavo kaip samdomi kariai karuose tarp nauatlių genčių miestų-valstybių, tuo sugriaudami galios balansą. Ilgainiui jie įgavo tiek garbės, kad galėjo tuoktis su valdovų šeimomis. 1372–1427 m. mešikų valdovai Akamapištlis, Uiciliuitlis ir Čimalpopoka buvo Askapocalko valdovo Tezozomoc (Tesosomoko) vasalai.
 Mirus Tesosomokui, jo sūnus Maxtla (Maštla) nužudė Čimalpopoką, tačiau naujasis mešikų valdovas Ickoatlis susivienijo su buvusio Teškoko valdovu Nezahualcoyotl (Nesaualkojotliu) ir apsiautė Maštlos valdomą Askapocalką. Po 100 dienų apsiausties miestas pasidavė. Tenočtitlanas, Teškokas ir Tlakopanas sudarė „Trijų sąjungą“, kuri pradėjo dominuoti Meksiko (Anauako) slėnyje, o vėliau ir tolimesnėse vietovėse. Ilgainiui Tenočtitlanas tapo galingiausiu miestu.
 Vėlesnio Tenočtitlano valdovo Ašajakatlio sesuo buvo ištekėjusi už Tlatelolko tlatoani. Tačiau Ašajakatlis tlatelolkiečius apkaltino, kad blogai elgiasi su jo seserimi ir tuo pagrindu prasidėjo karas. 1469 m. šis miestas prijungtas prie imperijos. Taip pat buvo užkariauti Tolokanas, Okuilanas ir Malinalkas. Cincuncane Ašajakatlis pralaimėjo taraskams (pirmasis didelis actekų pralaimėjimas istorijoje), tačiau atstatė valstybės galią, o netrukus buvo užkariauti mištekai ir sapotekai.
 Ajusotlio valdymo metu buvo perorganizuota armija, imperija pasiekė didžiausio išsiplėtimo tašką. Po Ajusotlio į sostą įžengė Motekusoma II (labiau žinomas kaip Moctezuma II ar Montesuma) ir buvo imperatoriumi tuo metu, kai 1519 m. į šalį atvyko ispanai.
 Imperija
 Actekų valstybės santvarka buvo kitokia, nei Europoje egzistavusių imperijų. Kaip ir dauguma europietiškų imperijų, ji buvo daugiatautė, tačiau skirtingai nuo jų, tai buvo daugiau duoklės, o ne vieninga valdžios sistema. Istorikas Arnold Joseph Toynbee, lygindamas ją su Asirijos imperija, labai klydo, nes actekų valstybės valdovas buvo renkamas ir valdžios paveldėti negalėjo. Labai skyrėsi ir duoklės sistema Europoje bei Amerikoje. Europoje duoklę pasisavindavo feodalas, o actekų valstybėje ji būdavo išdalijama visuomenei ir tik tam tikra dalis atitekdavo valdovo rūmų išlaikymui ir armijai.
 Nors actekų valdomi miestai turėdavo mokėti didelę duoklę, tačiau archeologiniai tyrinėjimai actekų kontroliuotose vietovėse rodo, kad po actekų užkariavimo paprastų žmonių gyvenimo lygis ne smuko, o kilo. Tai galėjo lemti padidėjusi prekyba. Dėl geresnių kelių ir puikios organizacijos duoklė buvo renkama iš „platesnės mokestinės bazės“. Atrodo, kad tik aukščiausioji kitų genčių klasė iš pradžių ekonomiškai nukentėdavo nuo actekų užkariavimo. Yra požymių, kad egzistavo prekyba vietoje pasigamintomis prekėmis.
 Svarbiausias Tenočtitlano valdžios pareigūnas dažnai vadinamas actekų valdovu. Jo titulas nahuatlių kalba Huey Tlatoani („uei tlatoani“) reiškė „Didysis kalbėtojas“, o tlatoque („kalbėtojais“) buvo vadinama diduomenė. Įdomu, kad actekų valdovas turėjo dar vieną titulą – „Tcatecuhtli“ („tlakatekutlis“ arba „vyrų galva“ – vyriausiasis karo vadas). Didėjant Tenočtitlano galiai, didėjo ir tlatoanio įtaka ir Ajusotlio valdymo metu „karo vadas“ jau tapo tinkama analogija. Šis titulas nebuvo paveldimas.
 Actekų miestai
 Tenočtitlanas – actekų sostinė dirbtinėje Texcoco (Teškoko, Teskoko) ežero saloje, ten kur dabar yra Meksikas. Miestas buvo padalintas į 4 dalis, vadinamas „campans“ (isp. „teritorijas“), o kiekviena jų – į 20 rajonų, vadinamų „calpulli“ („sritis“ arba „valdymas“ – nauatlių kalba). Juos skyrė kanalai tlaxilcalli („tlašilkali“), naudoti susisiekimui. Klestėjimo metu Tenočitlane ir jo priemiesčiuose galėjo gyventi nuo 300 000 iki 700 000 gyventojų – tai buvo didžiausias pasaulio miestas (palyginimui – Paryžiuje 250 000, Konstantinopolyje – 200 000, Venecijoje – 160 000 gyventojų)
 Tlatelolkas – iš pradžių savarankiškas miestas, prekybos centras, vėliau tapęs Tenočitlano priemiesčiu. Ispanų teigimu, Tlatelolke buvo didžiausias jų matytas turgus, didesnis už Venecijos ar Konstantinopolio. Pagal svarbą – antrasis miestas „Trijų sąjungoje“, nes buvo didžiausias uostas-prekyvietė visoje Centrinėje Amerikoje.
 Teškokas (Texcoco) – miestas ant Teskoko (Teškoko) ežero kranto. Antras pagal svarbumą actekų miestas, gaunantis apie 2/5 visos duoklės. Tai buvo mokslo centras, turėjo milžinišką biblioteką (apie 0,5 mln. rankraščių) su ankstesnių civilizacijų raštais.
 Tlakopanas (Tlacopán) – trečiasis svarbiausias miestas. Kartu su Tenočitlanu ir Teškoku sudaręs vadinamąją „Trijų Sąjungą“ ir davęs pagrindą actekų imperijai. Gaudavo 1/5 visos duoklės.
 Čolula – antrasis pagal didumą, bet politiškai tik penktasis valstybės miestas, turėjęs apie 100 000 gyventojų, 365 šventyklas. Čoluloje actekai pastatė Didžiąją Piramidę, savo tūriu didesnę net už Cheopso piramidę. Didžiausia piramidė Žemėje yra Meksikoje. Jos tūris 5 kartus didesnis už Cheopso piramidę, 3 kartus didesnis už Čolulos, amžius – apie 2000–2500 m.
 Tiacaelelio reformos
 Actekų valstybės struktūros suformavimui didžiausią įtaką turėjo Tlacaelel (Tlakaelelis nauatlių kalba – „vyriška širdis“), gyvenęs 1397–1487 m. Jis buvo tlatoanio Iškoatlio sūnėnas bei Čimalpopokos ir Moktesumos I brolis. Jo titulas – Cihuacoatl (kiualkoatlis, apytikslė prasmė – „patarėjas“). Nors ir galėjo, jis atsisakė tapti tlatoaniu. Vėlesnės kronikos (pvz., Ramírez Codex) rodo jį turėjus didžiulę įtaką. Tlakaelelis suformavo naują actekų valdžios struktūrą, perrašė actekų istoriją, įsakė sudeginti daugelį senųjų actekų kodeksų, nes jie pilni melo ir parašyti ne pačių actekų, o nežinia kieno, darančių gėdą galingiausiai tautai Jukatane. Taip pat reformavo actekų religiją, gentinį dievą Uicilopočtlį (Huicilopočtlį) pakeldamas į aukščiausią rangą kartu su senaisiais nauatlių tautos dievais Tlaloku, Teskatlipoka ir Kecalkoatliu. Po šios reformos actekų dievams reikėjo nuolatinių žmonių aukų (kad suktųsi saulė), o kad nepritrūktų aukojamųjų, atsirado ritualiniai „gėlių karai“, kurie tuo pačiu leido kariams treniruotis.
 Kai kurie istorikai mano, kad actekų aukštuomenė suprato, jog nuolatiniai žmonių aukojimai – nesenos Tlakaelelio reformos rezultatas. Tuo galima paaiškinti Moktesumos veiksmus, atvykus Kortesui. Ilgainiui žmonių aukojimas tapo viena iš actekų imperijos žlugimo priežasčių. Pvz., actekų neužkariautos, bet privalėjusios dalyvauti „gėlių karuose“ Tlaškalos gyventojai prisijungė prie Korteso žygio į Tenočtitlaną. Actekų karo strategijos pagrindinis tikslas buvo atskirų karių veiksmais paimti priešus į nelaisvę, o ne suderintais veiksmais sunaikinti priešą generaliniame mūšyje. Buvo jau per vėlu, kai actekai perprato europietiškąjį karo supratimą.
 Klasinė visuomenės struktūra
 Tradiciškai visuomenė buvo skirstoma į 2 klases: macehualli („makeuali“ – žmonės, valstiečiai) ir pilli (aukštuomenė). Aukštuomenė iš pradžių nebuvo paveldima, tačiau pilli vaikai turėjo daugiau šansų gauti išsilavinimą ir turtinę nepriklausomybę, dėl to jiems buvo lengviau tapti pilli. Ilgainiui (XIV a. pab. – XV a. pr.) sistema įgijo vis daugiau paveldimų bruožų.
 Actekų kariuomenėje tarnavo profesionalūs kariai bei tam tikras šauktinių atitikmuo. Pilnaverčiu kariu buvo tampama tik paėmus į nelaisvę priešą, o vėliau – pademonstravus savo gabumus. Parodęs tokį karinį šaunumą, actekas galėjo tapti „pilli“ ar net „tlatoani“ (pvz., Moktesuma II dalyvavo 9-iose kautynėse ir paėmė į nelaisvę 17 priešų). Kai actekų karys paimdavo 4-5 belaisvius, jis būdavo vadinamas tequiua (tekuja) ir turėjo galimybę įgyti Erelio kario arba Jaguaro kario rangą (maždaug atitinka kapitoną), o vėliau – tlacateccatl (tlakatekatlio) ar tlachochcalli (tlačočkatlio) rangą. Norint būti išrinktu tlatoani, reikėjo paimti maždaug 17 belaisvių.
 Kai actekų berniukai sulaukdavo pilnametystės, jie nebesikirpdavo plaukų tol, kol kare nepaimdavo pirmojo belaisvio. Kai du ar trys jaunuoliai kartu mėgindavo paimti belaisvį, jie buvo vadinami iyac (ijakais). Jei po tam tikro laiko, paprastai trijų mūšių, nepavykdavo paimti belaisvio, jie tapdavo valstiečiais. Būti kariu ilgais plaukais buvo gėdinga, todėl verčiau jau buvo tapti macehualli (makeauliu).
 Imant duoklę, imperijoje atsirado trečioji klasė, kurios nebuvo tradicinėje sistemoje – pochtecas (počtekai – „garbingieji“), t. y., pirkliai. Jie ne tik prekiavo, bet veikė ir kaip šnipai (kariai į juos žiūrėjo iš aukšto).
 Vėliau macehualli (makeualiai) užsiėmimas irgi kito. Eduardo Noguera (Annals of Anthropology, UNAM, Vol. xi, 1974, p. 56) nuomone, tik apie 20 % gyventojų dirbo žemės ūkyje ar maisto pramonėje, dauguma macehualli (makeualių) užsiėmė menais ir amatais.
 Žmonių aukojimas
 Europiečiams žmonių aukojimas buvo labiausiai šokiruojantis actekų civilizacijos paprotys, nors, lyginant su europietiškais egzekucijos būdais, actekai neišrado nieko naujo. Žmonių aukojimas tuo metu buvo paplitęs visoje Mezoamerikoje ir Pietų Amerikoje, tačiau actekai tai vykdė ypač dažnai – 18 kartų per metus.
 Ne visada aukoms skirdavo žmones. Buvo paplitęs ir gyvulių aukojimas. Actekai tam augino net specialią šunų veislę. Kecalkoatlio kultas reikalavo drugelių ir kolibrių aukojimo. Žmonės dievams aukodavo taip pat ir daiktus, išteptus savo krauju. Apskritai, Mezoamerikos kultūrose kraujas vaidino labai svarbų vaidmenį: viename iš pasaulio sukūrimo mitų, Kecalkoatlis kraują iš žaizdos ant savo varpos naudojo tam, kad suteiktų žmonėms gyvybę. Daugelyje kitų mitų dievai naudojo savo kraują, kad padėtų žmonėms.
 Pagal standartinę paaukojimo procedūrą, aukojamas žmogus būdavo nudažomas mėlyna kreida (pasiaukojimo spalva), užkeliamas ant piramidės viršūnės ir ten paguldomas ant akmeninio altoriaus. Jo krūtinės ląsta prapjaunama ceremoniniu peiliu, išimama širdis ir iškeliama į saulę. Tuomet širdis dedama į specialų indą, o kūnas nustumiamas nuo piramidės žemyn. Iš principo, auka turėjo būti savanoriška, bet jei tikėjimo nepakakdavo, galėjo būti panaudojami narkotikai. Su kūnu buvo elgiamasi įvairiai: vidaus organais šėrė gyvulius, išvalytą galvą viešai padėdavo į specialią lentyną (tzompantli- „compantli“), likusias kūno dalis kremuodavo arba supjaustydavo į smulkius gabalėlius, kuriuos dovanodavo svarbiems asmenims ar valgydavo (INAH, 2005).
 Buvo ir kitų žmonių aukojimo būdų. Auka galėjo būti nušaunama lanku, sudeginama arba paskandinama.
 Actekų šaltiniai teigė, kad statant Tenočtitlano didžiąją piramidę per 4 dienas buvo paaukota 84 400 karo belaisvių. Tačiau neaišku, kaip 220 000 gyventojų turėjęs miestas galėjo priimti ir išmaitinti tokį belaisvių kiekį. Be to, teigiama, kad visus belaisvius paaukojo asmeniškai pats Auicotlis – o tai reikštų 17 paaukojimų per minutę. Daugelis tyrinėtojų mano, kad iš tiesų buvo paaukota maždaug 3000 belaisvių, o aukų skaičius išpūstas karo propagandos.
 Korteso kareivis Bernalis Diasas del Kastiljo (Bernal Díaz del Castillo) vėliau rašė („Teisingas pasakojimas apie naujosios Ispanijos užkariavimą“), kad didžiojoje piramidėje esančioje kaukolių lentynoje jis esą suskaičiavęs 100 000 kaukolių. Bet kad tilptų toks kiekis kaukolių, tzompantli („compantlis“) turėtų būti kelių kilometrų ilgio, tuo tarpu ji tebuvo 30 metrų ilgio. Dabar manoma, kad ten galėjo būti 600–1200 kaukolių. Diasas taip pat teigė, kad Tlatelolko tzompantli („compantlis“) buvę 60 000 kaukolių. Pasak William Arens („The Man-Eating Myth: Anthropology and Anthropophagy“, 1979, ISBN 0-19-502793-0), šiuolaikiniai kasinėjimai terado 300 kaukolių. Didžioji dalis kaukolių dingo arba buvo pamestos.
 Bernardinas de Saagunas (Bernardino de Sahagún) ir Chuanas Bautista de Pomaras (Juan Bautista de Pomar) teigė, kad actekai per metus švęsdavo 18 švenčių ir tik per jas vykdavo žmonių aukojimai. Kiekvienas dievas reikalavo skirtingos aukos: Šilonenui būdavo skandinamos jaunos moterys, Tlalokui aukojami sergantys berniukai, Uicilopočtliui – nauatliškai kalbantys belaisviai, Teskatlipokai – actekas savanoris.
 Ne visi aukojimai vykdavo pagrindinėje piramidėje, kai kurie – mažoje salelėje prie miesto. Pasak actekų šaltinių, Tlakašipeualctlio (Tlacaxipehualiztli) mėnesį 34 belaisviai buvo paaukoti gladiatorių varžybose Šipe Totekui. Daugiau žmonių – Uicilopočtliui Pankuecalictlio (Panquetzaliztli) mėnesį. Taigi aukų galėjo būti 300–600 per metus, tačiau Marvin Harris šį skaičių daugina iš 20, nes tokie aukojimai galėję vykti kiekvienoje iš 20 Tenočtitlano miesto dalių. Tyrinėtojai nesutaria dėl per metus paaukojamų žmonių skaičiaus.
 Aukojimus vadino nextlaualli – „neštlaualiu“ arba „skolos dievams grąžinimu“, kad saulė galėtų išgyventi 52-jų metų ciklą, o aukos buvo belaisviai, kuriems gauti actekai vykdė gėlių karus.
 Nežinoma, ar actekai praktikavo aukojimus iki atvykdami iš šiaurės į Anauako slėnį. Actekų kronikos teigia, kad aukojimas, kaip tradicija, buvo pradėtas „penkių peilių“ metais, t. y. 1484 m., valdant Tisokui. Vykdant Tlakaelelio reformas, tiek dėl religinių, tiek ir dėl politinių priežasčių, žmonių aukojimas tapo svarbia actekų kultūros dalimi. Žinoma, kad valdant paskutiniajam I toltekų dinastijos valdovui Se Akatliui Topilcinui (925–947 m.), įvykdyta religinė reforma, kurios metu buvo uždrausti žmonių aukojimai. Dėl šios priežasties minėtas valdovas, vadintas dar Kecalkoaotliu (nešiojo kecalio paukščio plunksnų apsiaustą, karūną bei anties snapo pavidalo veido kaukę, draudęs žmonių aukojimus ir auginęs barzdą), su dalimi pavaldinių buvo priverstas bėgti iš Astlano link Teskoko ežero. Taip atsirado prieštaravimas tarp actekų ir toltekų kultūrų.
 Etnologė L. Sežurnė (Laurette Séjourné) mano, kad žmonių aukojimas kėlė vidinius prieštaravimus actekų kultūroje. Jie labai vertino toltekų kultūrą ir laikė save Kecalkoatlio sekėjais, tačiau Kecalkoatlio kultas draudė žmonių aukojimus, o toltekai dievams aukodavo tik gėles. Sežurnė pažymi, kad buvo nustatytos bausmės tiems, kas drįstų rėkti arba nualpti aukojimo metu.
 Atvykęs į Tenočtitlaną, Kortesas uždraudė žmonių aukojimą, tad ispanai mieste nematė nei vieno aukojimo ir apie juos sužinojo tik iš pačių actekų pasakojimų. Taip pat nėra nei vieno aukojimo piešinio, nupiešto iki ispanų atvykimo. Galbūt tai galima paaiškinti actekų rankraščių naikinimu, kurį vykdė ispanai. Žinoma, kad 1520 m. naktį iš birželio 30-osios į liepos 1-ąją ( – „liūdnoji naktis”) actekai paaukojo dievams Uicilopočtliui ir Teskatlipokai 25-27 ispanus ir 15-22 konkistadorų arklius. Visa tai regėjo tąnakt iš Tenočtitlano bėgę ispanai. Manoma, kad jie specialiai apjuodino actekus, ypač jų karo vadą Kuautemoką (Montesumos giminaitį ir žentą).
 Žlugimas
 1519 m. Meksikos pakrantėje, ties dabartiniu Verakruso miestu, išsilaipino Ernano Korteso vadovaujami konkistadorai ir, po dvejus metus trukusios kovos bei ilgos Tenočtitlano apgulties, 1521 m. rugpjūčio 13 d. (kai pasidavė Tenočtitlanas) užkariavo actekų imperiją. Kortesas turėjo apie 500 ispanų karių ir kartu su juo kovojo indėnai iš Tlaškalos ir Teškoko, kurie norėjo nusimesti actekų jungą.
 Tuo metu kitos Mezoamerikos kultūros nebuvo paliestos. Tlaškaliečiai tikėjosi padėkos už pagalbą Kortesui, o taraskai ir mištekai džiaugėsi, kad žlugo senas jų priešas.
 Atrodo, kad iš pradžių Kortesas norėjo išlaikyti actekų imperijos struktūrą. Actekų diduomenė išlaikė savo statusą (iki šiol viena Ispanijos bajorų šeima tituluojama Montesumos kunigaikščiais), mokėsi ispanų kalbos, kai kurie išmoko rašyti lotyniškais rašmenimis. Jų parašyti raštai yra labai svarbus žinių apie actekų kultūrą šaltinis. Pirmieji misionieriai mokėsi nauatlių kalbos, o kai kurie, pvz., Bernardinas de Saagunas (Bernardino de Sahagún), stengėsi gerai pažinti actekų kultūrą.
 Labai greitai padėtis pasikeitė. Antroji misionierių ir valdininkų iš Ispanijos banga pradėjo neapkęsti visko, kas susiję Mezoamerikos kultūromis ir siekė jas išnaikinti. Galiausiai, valdžia įstatymiškai indėnus prilygino mažamečiams ir uždraudė ne tik žinoti apie savo kultūrą, bet net ir mokytis skaityti bei rašyti ispaniškai.
 Teigiama, kad raupų ir šiltinės epidemijos sunaikino iki 75 % gyventojų. Manoma, kad ispanų užkariavimo metu Meksikoje gyveno apie 15 mln. žmonių, o po 70 metų gyventojų buvo tik apie 3 mln.
 Actekų palikuonys – nauatlių kalba kalbantys indėnai – iki šiol gyvena kalnuotose valstijų aplink Meksiko miestą vietovėse.
 Nuorodos
 Actekų mitologija
 Actekų religija ir mitologija
 Istorinės valstybės


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 28.11.2013
 PT
 Jornal Oficial da União Europeia
 L 318/27
 DECISÃO DO COMITÉ MISTO DO EEE
 N.o 125/2013
 de 14 de junho de 2013
 que altera o anexo XIII (Transportes) do Acordo EEE
 O COMITÉ MISTO DO EEE,
 Tendo em conta o Acordo sobre o Espaço Económico Europeu, a seguir designado por «Acordo EEE», nomeadamente o artigo 98.o,
 Considerando o seguinte:
 (1)
 O Regulamento (UE) n.o 1077/2012 da Comissão, de 16 de novembro de 2012, relativo a um método comum de segurança para a atividade de supervisão das autoridades nacionais de segurança subsequente à emissão do certificado de segurança ou da autorização de segurança (1), deve ser incorporado no Acordo EEE.
 (2)
 O Regulamento (UE) n.o 1078/2012 da Comissão, de 16 de novembro de 2012, relativo a um método comum de segurança para a atividade de monitorização a aplicar pelas empresas ferroviárias e os gestores de infraestruturas, subsequentemente à obtenção do certificado de segurança ou da autorização de segurança, e pelas entidades responsáveis pela manutenção (2), deve ser incorporado no Acordo EEE.
 (3)
 O anexo XIII do Acordo EEE deve, por conseguinte, ser alterado em conformidade,
 ADOTOU A PRESENTE DECISÃO:
 Artigo 1.o
 No anexo XIII do Acordo EEE, a seguir ao ponto 42eg [Regulamento (UE) n.o 445/2011 da Comissão] são inseridos os seguintes pontos:
 «42eh.
 32012 R 1077: Regulamento (UE) n.o 1077/2012 da Comissão, de 16 de novembro de 2012, relativo a um método comum de segurança para a atividade de supervisão das autoridades nacionais de segurança subsequente à emissão do certificado de segurança ou da autorização de segurança (JO L 320 de 17.11.2012, p. 3).
 42ei.
 32012 R 1078: Regulamento (UE) n.o 1078/2012 da Comissão, de 16 de novembro de 2012, relativo a um método comum de segurança para a atividade de monitorização a aplicar pelas empresas ferroviárias e os gestores de infraestruturas, subsequentemente à obtenção do certificado de segurança ou da autorização de segurança, e pelas entidades responsáveis pela manutenção (JO L 320 de 17.11.2012, p. 8).».
 Artigo 2.o
 Fazem fé os textos dos Regulamentos (UE) n.o 1077/2012 e (UE) n.o 1078/2012 nas línguas islandesa e norueguesa, que serão publicados no Suplemento EEE do Jornal Oficial da União Europeia.
 Artigo 3.o
 A presente decisão entra em vigor em 15 de junho de 2013, desde que tenham sido efetuadas todas as notificações previstas no artigo 103.o, n.o 1, do Acordo EEE (3).
 Artigo 4.o
 A presente decisão é publicada na Secção EEE e no Suplemento EEE do Jornal Oficial da União Europeia.
 Feito em Bruxelas, em 14 de junho de 2013.
 Pelo Comité Misto do EEE
 O Presidente
 Gianluca GRIPPA
 (1) JO L 320 de 17.11.2012, p. 3.
 (2) JO L 320 de 17.11.2012, p. 8.
 (3) Não foram indicados requisitos constitucionais.


type: legislation

text:
 16.6.2009
 FR
 Journal officiel de l'Union européenne
 L 151/39
 DÉCISION DE LA BANQUE CENTRALE EUROPÉENNE
 du 9 juin 2009
 modifiant la décision BCE/2007/7 relative aux modalités de TARGET2-BCE
 (BCE/2009/13)
 (2009/465/CE)
 LE DIRECTOIRE DE LA BANQUE CENTRALE EUROPÉENNE,
 vu le traité instituant la Communauté européenne, et notamment son article 105, paragraphe 2, premier et quatrième tirets,
 vu les statuts du Système européen de banques centrales et de la Banque centrale européenne, et notamment leurs articles 11.6, 17, 22 et 23,
 considérant ce qui suit:
 (1)
 Le directoire de la Banque centrale européenne (BCE) a adopté la décision BCE/2007/7 du 24 juillet 2007 relative aux modalités de TARGET2-BCE (1).
 (2)
 Le conseil des gouverneurs de la BCE a adopté l’orientation BCE/2009/9 du 7 mai 2009 modifiant l’orientation BCE/2007/2 relative au système de transferts express automatisés transeuropéens à règlement brut en temps réel (TARGET2) (2), notamment afin de rendre TARGET2 accessible à des établissements publics de crédit qui, en raison de leur nature institutionnelle spécifique en vertu du droit communautaire, sont soumis à un examen approfondi d’un niveau comparable à la surveillance par les autorités nationales compétentes.
 (3)
 Eu égard aux modifications récemment apportées à l’orientation BCE/2007/2, il convient de remplacer la définition du terme «établissement de crédit» figurant à l’annexe de la décision BCE/2007/7,
 DÉCIDE:
 Article premier
 La définition du terme «établissement de crédit» figurant à l’article 1er de l’annexe de la décision BCE/2007/7 est remplacée par ce qui suit:
 «—
 “credit institution” means either: (a) a credit institution within the meaning of § 1(1) of the KWG; or (b) another credit institution within the meaning of Article 101(2) of the Treaty that is subject to scrutiny of a standard comparable to supervision by a competent authority.»
 Article 2
 Entrée en vigueur
 La présente décision entre en vigueur le jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
 Fait à Francfort-sur-le-Main, le 9 juin 2009.
 Le président de la BCE
 Jean-Claude TRICHET
 (1) JO L 237 du 8.9.2007, p. 71.
 (2) JO L 123 du 19.5.2009, p. 94.


text:
 11/Sv. 048
 HR
 Službeni list Europske unije
 78
 22008D0007
 L 154/13
 SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
 01.02.2008.
 ODLUKA ZAJEDNIČKOG ODBORA EGP-a
 br. 7/2008
 od 1. veljače 2008.
 o izmjeni Priloga II. (Tehnički propisi, norme, ispitivanje i potvrđivanje) Sporazumu o EGP-u
 ZAJEDNIČKI ODBOR EGP-a,
 uzimajući u obzir Sporazum o Europskom gospodarskom prostoru, kako je izmijenjen Protokolom o prilagodbi Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru, dalje u tekstu „Sporazum”, a posebno njegov članak 98.,
 budući da:
 (1)
 Prilog II. Sporazumu izmijenjen je Odlukom Zajedničkog odbora EGP-a br. 156/2007 od 7. prosinca 2007. (1)
 (2)
 Odluku Komisije 2006/690/EZ od 12. listopada 2006. o izmjeni, radi prilagodbe tehničkom napretku, Priloga Direktivi 2002/95/EZ Europskog parlamenta i Vijeća s obzirom na izuzeće primjene olova u kristalnom staklu (2) treba unijeti u Sporazum.
 (3)
 Odluku Komisije 2006/691/EZ od 12. listopada 2006. o izmjeni, radi prilagodbe tehničkom napretku, Priloga Direktivi 2002/95/EZ Europskog parlamenta i Vijeća s obzirom na izuzeće primjene olova i kadmija (3) treba unijeti u Sporazum.
 (4)
 Odluku Komisije 2006/692/EZ od 12. listopada 2006. o izmjeni, radi prilagodbe tehničkom napretku, Priloga Direktivi 2002/95/EZ Europskog parlamenta i Vijeća s obzirom na izuzeće primjene šestovalentnog kroma (4) treba unijeti u Sporazum,
 ODLUČIO JE:
 Članak 1.
 U točku 12q (Direktiva 2002/95/EZ Europskog parlamenta i Vijeća) u poglavlju XV. Priloga II. Sporazumu dodaju se sljedeće alineje:
 „—
 32006 D 0690: Odluka Komisije 2006/690/EZ od 12. listopada 2006. (SL L 283, 14.10.2006., str. 47.),
 —
 32006 D 0691: Odluka Komisije 2006/691/EZ od 12. listopada 2006. (SL L 283, 14.10.2006., str. 48.),
 —
 32006 D 0692: Odluka Komisije 2006/692/EZ od 12. listopada 2006. (SL L 283, 14.10.2006., str. 50.).”
 Članak 2.
 Tekstovi odluka 2006/690/EZ, 2006/691/EZ i 2006/692/EZ na islandskom i norveškom jeziku, koji se objavljuju u Dodatku o EGP-u Službenom listu Europske unije, vjerodostojni su.
 Članak 3.
 Ova Odluka stupa na snagu 2. veljače 2008., pod uvjetom da su sve obavijesti iz članka 103. stavka 1. Sporazuma podnesene Zajedničkom odboru EGP-a (5).
 Članak 4.
 Ova se Odluka objavljuje u odjeljku o EGP-u i Dodatku o EGP-u Službenom listu Europske unije.
 Sastavljeno u Bruxellesu 1. veljače 2008.
 Za Zajednički odbor EGP-a
 Predsjednik
 Alan SEATTER
 (1) SL L 124, 8.5.2008., str. 18.
 (2) SL L 283, 14.10.2006., str. 47.
 (3) SL L 283, 14.10.2006., str. 48.
 (4) SL L 283, 14.10.2006., str. 50.
 (5) Ustavni zahtjevi nisu navedeni.


type: other

text:
SALIBANDY NAANTALI RY TURVALLISUUSASIAKIRJA PDF
 Download "SALIBANDY NAANTALI RY TURVALLISUUSASIAKIRJA 2013"
 1 SALIBANDY NAANTALI RY TURVALLISUUSASIAKIRJA 2013 Tämän turvallisuusasiakirjan tehtävä on opastaa SB Naantalin jäseniä varautumisessa yhdistyksen toimintaan liittyvissä tapahtumissa erilaisiin vaaratilanteisiin ja toimimaan niissä oikealla tavalla. 1. Pelastuslain ja asetuksen velvoitteet Pelastuslain ( /379) mukaan myös urheiluseurat ovat liikuntatoiminnassaan velvollisia huomioimaan turvallisuusasiat mm. seuraavasti: 2 Lain soveltamisala Tässä laissa säädetään ihmisten, yritysten sekä muiden yhteisöjen ja oikeushenkilöiden velvollisuudesta: 1) ehkäistä tulipaloja ja muita onnettomuuksia; 2) varautua onnettomuuksiin sekä toimintaan onnettomuuksien uhatessa ja sattuessa; 3) rajoittaa onnettomuuksien seurauksia; Omatoiminen varautuminen on keskeinen tekijä ehkäistäessä vaaratilanteiden syntymistä. 14 Omatoiminen varautuminen Rakennuksen omistajan ja haltijan sekä toiminnanharjoittajan on osaltaan: 1) ehkäistävä tulipalojen syttymistä ja muiden vaaratilanteiden syntymistä; 2) varauduttava henkilöiden, omaisuuden ja ympäristön suojaamiseen vaaratilanteissa; 3) varauduttava tulipalojen sammuttamiseen ja muihin sellaisiin pelastustoimenpiteisiin, joihin ne omatoimisesti kykenevät; 4) ryhdyttävä toimenpiteisiin poistumisen turvaamiseksi tulipaloissa ja muissa vaaratilanteissa sekä toimenpiteisiin pelastustoiminnan helpottamiseksi. Edellä 1 momentissa säädetty koskee myös muualla kuin rakennuksessa harjoitettavaa toimintaa sekä yleisötilaisuuksia. SB Naantalin toiminta järjestetään lähes poikkeuksetta Naantalin kaupungin tiloissa. Rakennusten osalta pelastussuunnitelmien laatiminen on kaupungin vastuulla. 15 Pelastussuunnitelma Rakennukseen tai muuhun kohteeseen, joka on poistumisturvallisuuden tai pelastustoiminnan kannalta tavanomaista vaativampi tai jossa henkilö- tai paloturvallisuudelle, ympäristölle tai kulttuuriomaisuudelle aiheutuvan vaaran taikka2 SB NAANTALI TURVALLISUUSASIAKIRJA mahdollisen onnettomuuden aiheuttamien vahinkojen voidaan arvioida olevan vakavat, on laadittava pelastussuunnitelma 14 :ssä tarkoitetuista toimenpiteistä. Pelastussuunnitelman laatimisesta vastaa rakennuksen tai kohteen haltija. Naantalin vapaa-aikatoimen pelastussuunnitelma koskien vapaa-aikatiloja ja toimintaa niissä löytyy Naantalin internet-sivulta osoitteesta: t_ja_vapaaaikatilat/_files/ /default/turvallisuussuunnitelma_vapaaaikapalvelut_ NAANTALI%202.pdf Yleisötilaisuuksien pelastussuunnitelma sen sijaan on tilaisuuden järjestäjän vastuulla. Näin seuran järjestämiin laajoihin yleisötilaisuuksiin on tehtävä pelastussuunnitelma. 16 Yleisötilaisuuden pelastussuunnitelma Yleisötilaisuuksiin ja muihin tapahtumiin, joihin osallistuvien ihmisten suuren määrän tai muun erityisen syyn vuoksi sisältyy merkittävä henkilö- tai paloturvallisuusriski, tilaisuuden järjestäjän on laadittava pelastussuunnitelma. Yleisötilaisuuden pelastussuunnitelmassa on selvitettävä ja arvioitava tilaisuuden vaarat ja riskit. Niiden perusteella määritellään tilaisuuden turvallisuusjärjestelyt sekä tilaisuuden toteuttamisesta vastaavalle henkilöstölle ja tilaisuuteen osallistuvalle yleisölle annettavat ohjeet onnettomuuksien ehkäisemiseksi ja onnettomuus- ja vaaratilanteessa toimimiseksi. Yleisötilaisuuden pelastussuunnitelma on toimitettava viimeistään 14 vuorokautta ennen tilaisuuden alkamista tiedoksi alueen pelastusviranomaiselle. Tarkemmin yleisötilaisuuden pelastussuunnitelman laadinnasta säädetään Valtioneuvoston asetuksessa pelastustoimesta ( /407): 3 Yleisötilaisuuden pelastussuunnitelma Pelastuslain 16 :ssä tarkoitettu yleisötilaisuuden pelastussuunnitelma on laadittava yleisötilaisuuteen tai tapahtumaan, jossa: 1) arvioidaan olevan läsnä samanaikaisesti vähintään 200 henkilöä; 2) käytetään avotulta, ilotulitteita tai muita pyroteknisiä tuotteita taikka erikoistehosteina palo- ja räjähdysvaarallisia kemikaaleja; 3) tapahtumapaikan poistumisjärjestelyt poikkeavat tavanomaisesta; tai 4) tapahtuman luonne aiheuttaa erityistä vaaraa ihmisille. Jos samaa yleisötilaisuutta tai tapahtumaa varten tulee muun lain kuin pelastuslain taikka toimivaltaisen viranomaisen antaman määräyksen nojalla laatia turvallisuus-, valmius- tai muu vastaava suunnitelma, erillistä yleisötilaisuuden pelastussuunnitelmaa ei tarvitse laatia, vaan pelastuslain 16 :n 2 momentissa säädetyt suunnitelman sisältöä koskevat3 SB NAANTALI TURVALLISUUSASIAKIRJA seikat voidaan koota mainittuun muuhun suunnitelmaan. Tästä on mainittava suunnitelmassa. Pelastuslaitoksen tulee antaa neuvontaa yleisötilaisuuden pelastussuunnitelman laadinnasta. 2. Yleisötilaisuuden pelastussuunnitelma SB Naantalin toiminta ja tilaisuudet järjestetään pääasiallisesti Maijamäen liikuntahallissa, Karvetin koulun liikuntasalissa tai Kuparivuoren koulun liikuntasalissa. Tämä pelastussuunnitelma on laadittu kyseisissä tiloissa järjestettäviin tilaisuuksiin. Maksullisissa tilaisuuksissa on oltava järjestysmiehiä poliisin asettamien määrien mukaan. 2a) Riski ja vaara-arviointi ja niiden toimintaohjeet salibandytoiminnassa A. Urheiluhallille saapuminen ja poistuminen vaara - paikoitusalueella liikenneonnettomuus, auton alle jääminen, matkalla sattunut tapaturma tai auto-onnettomuus todennäköisyys - mahdollinen mahdolliset seuraukset - eriasteiset tapaturmat ja kuolema toimenpiteet, ennaltaehkäisy - liikenteenohjaus paikalla, etukäteisohjeet paikalle saapumisesta ja poistumisesta osallistujille ja yleisölle, selkeät ajo-ohjeet paikalla toimenpiteet tapahtumassa - onnettomuuden sattuessa ensiapu ja ilmoitus hätäkeskukseen B. Urheilijalle tapahtuva tapaturma vaara - tapaturma tai sairaskohtaus todennäköisyys - mahdollinen4 SB NAANTALI TURVALLISUUSASIAKIRJA mahdolliset seuraukset - eriasteiset tapaturmat ja kuolema toimenpiteet, ennaltaehkäisy ja varautuminen - ohjeistus urheilijoille alkulämmittelystä ja muusta toiminnasta, suojalasien käyttö, ehjät pelivarusteet (kengät, mailat), kentän kunnosta (lattia, laidat, maalikehikot, kentän lähietäisyyden rakenteet) huolehtiminen - ensiapuvälineet saatavilla, ensiaputaitoinen henkilö lähellä toimenpiteet tapahtumassa - ensiapu, ilmoitus hätäkeskukseen C. Katsojalle tapahtuva loukkaantuminen vaara - kaatuminen portaissa, liukastuminen talviaikana, sairaskohtaus, törmäys pelaajaan pelialueen reunalla (erityisesti lapset), pelipallon osuminen silmään todennäköisyys - mahdollinen mahdolliset seuraukset - eri asteiset tapaturmat toimenpiteet, ennaltaehkäisy - selkeät kulkuopasteet, lumen kulkeutumisen estäminen sisätiloihin talvisin, katsojien ohjeistaminen sallituista oleskelutiloista ja ohjeiden noudattamisen valvonta toimenpiteet tapahtumassa - ensiapu, ilmoitus hätäkeskukseen 2b) Turvallisuusohjeet muissa yleisimmissä vaaratilanteissa Yksityiskohtainen ohjeistus toimimiseen mm. seuraavissa vaaratilanteissa - sairaskohtaus - tulipalo - uhkatilanne - sähkökatko on esitetty Naantalin kaupungin vapaa-aikatoimen pelastussuunnitelmassa koskien vapaa-aikatiloja ja toimintaa sivuilla 4-9: paikat_ja_vapaaaikatilat/_files/ /default/turvallisuussuunnitelma_vapaaaikapalv elut_naantali%202.pdf5 SB NAANTALI TURVALLISUUSASIAKIRJA c) Toimintaohje rakennuksen tyhjentämiseksi vaaratilanteessa Yleisohjeistus tilanteessa, jossa rakennus on tyhjennettävä henkilöistä vaaran vuoksi, on seuraava: 1. Varmista, että poistumistiet ovat avoimet ja vapaat. 2. Määrää oppaat poistumisteille ohjaamaan henkilöt pois vaara alueelta ennalta sovitulle kokoontumispaikalle. 3. Käynnistä poistuminen rakennuksesta vapaita poistumisteitä käyttäen. Pysy rauhallisena ja estä paniikin syntyminen rauhoittamalla muita. 4. Valvo ja tarkista, että vastuualueellasi olevat henkilöt poistuvat vaara-alueelta. 5. Tarkista, että kaikki vastuualueellasi olleet ovat saapuneet sovitulle kokoontumispaikalle. 6. Estä asiattomien pääsy vaara-alueelle. 7. Ilmoita sammutus- ja pelastustyönjohtajalle tilanne hätäsiirtymisen jälkeen. 2d) Toimintaohje ensiaputilanteessa Toimintaohjeet tapaturman tai sairaskohtauksen sattuessa tee nopeasti tilannearvio selvitä mitä on tapahtunut, onko potilas tajuissaan hengittääkö hän jos henkilö ei herää, soita hälytysnumeroon 112 (tai pyydä joku muu soittamaan) ja käynnistä elvytystoimet käynnistä potilaan ensiapu (pienet vammat voi hoitaa paikan päällä) käytä joukkueen ensiapulaukkua pyydä apua ensiaputaitoisilta Elottoman henkilön elvytysohjeet löytyvät Punaisen Ristin nettisivulta: aikuisen henkilön elvytysohjeet: Elvytysohjeet_aikuinen_2011.pdf lapsen elvytysohjeet: 5_lapsen_elvytys_2013.pdf6 SB NAANTALI TURVALLISUUSASIAKIRJA Tilakohtaiset ohjeet ja poistumiskartat Kaupungin tilojen ohjeistus on kaupungin laatimaa. Tässä asiakirjassa esitetään - Maijamäen liikuntahallin, - Karvetin koulun ja - Kuparivuoren koulun tilakohtaiset ohjeet, poistumiskartat ja turvallisuusvälineistön sijainnit.7 SB NAANTALI TURVALLISUUSASIAKIRJA8 SB NAANTALI TURVALLISUUSASIAKIRJA9 SB NAANTALI TURVALLISUUSASIAKIRJA10 SB NAANTALI TURVALLISUUSASIAKIRJA11 SB NAANTALI TURVALLISUUSASIAKIRJA Seuran muuhun toimintaan liittyviä turvallisuusohjeita Turvallinen ja laadukas toiminta on seuran ja sen edustamien salibandyurheilulajien imagon ja maineen kannalta tärkeää. Yhtenäisille ja selkeillä toimintatavoilla varmistetaan toimintojen sujuvuus joka tilaisuudessa. Kaikkien joukkueissa toimivien tuleekin tutustua tähän turvallisuusasiakirjaan. Kaikissa junioritapahtumissa (harjoitukset, ottelut, muut joukkuetapahtumat) on aina oltava vähintään yksi täysi-ikäinen henkilö ohjaamassa toimintaa. Vuonna 1999 syntyneet ja sitä nuoremmat pelaajat käyttävät suojalaseja sekä peleissä että harjoituksissa. Jokaisella joukkueella on oltava ensiapuvarusteet, joiden tulisi sisältää vähintään seuraavat tarvikkeet: - kolmioliina - sakset - ideaaliside - särkylääkkeitä - sidetarpeita, laastaria - pyyhkeitä - teippiä - muovipussi - kylmä pusseja ja suihketta Jokaisen tapahtuman vastuuvetäjä tekee tarvittavat turvallisuuteen liittyvät valmistelu-, suunnittelu- ja organisointitehtävät. Seuran jäsenet, valmentajat ja ohjaajat sekä toimihenkilöt eivät esiinny alkoholin tai huumeiden vaikutuksen alaisena eivätkä tupakoi tai käytä nuuskaa urheilutapahtumissa lasten ja nuorten nähden. Vakavassa tapaturma-, onnettomuus- tai kriisitilanteessa asiasta tiedotetaan ensitilassa seuran puheenjohtajalle, varapuheenjohtajalle tai muille hallituksen jäsenille. Seuralla on Suomen Salibandyliiton kautta voimassa oleva Pohjolan Tuplaturvavakuutus, joka on alle 80-vuotiaiden vapaaehtoistyöhön osallistuvien tapaturmaturvavakuutus ja tapahtumien järjestäjän toiminnanvastuuvakuutus. Vapaaehtoistyöntekijöiden tapaturmavakuutus korvaa liittojen, liittojen piirien tai alueiden tai urheiluseurojen toimeksiannosta vapaaehtoistyötä tekeville sattuvia tapaturmia. Vapaaehtoistyöntekijän ei tarvitse olla seuran jäsen ja vakuutus on silti voimassa. Kaikilla junioripelaajilla tulee olla voimassa oleva vakuutus tai liiton lisenssi osallistuessaan seuran urheilutoimintaan. Samankaltaiset tiedostot
 04.03.2014 KIEKKO-67 JUNIORIKIEKKO RY TURVALLISUUSASIAKIRJA Tämän turvallisuusasiakirjan tehtävä on opastaa Kiekko-67 juniorikiekko ry:n jäseniä varautumisessa yhdistyksen toimintaan liittyvissä tapahtumissa Lisätiedot Pelastuslaki 379/2011 14 - Omatoiminen varautuminen. Rakennuksen omistajan ja haltijan sekä toiminnanharjoittajan on osaltaan:
 Pelastussuunnitelma Pelastussuunnitelma on asiakirja, joka toimii turvallisuutta kehittävän työn välineenä. Pelastussuunnitelman tulee sisältää tiedot siitä, millä tavalla vaaratilanteita pyritään ennaltaehkäisemään, Lisätiedot Yleisötapahtuman turvallisuus. Kalle Eklund turvallisuusviestintäpäällikkö
 2016 2017 Sallan koulukeskuksen YLEISÖTILAISUUDEN PELASTUSSUUNNITELMA (Pelastuslaki 379/2011 16 ) (VN asetus pelastustoimesta 407/2011 3 ) Tarkastettu Pelastusviranomaisen hyväksyntä / 20 / 20 Sallan kunta Lisätiedot PELASTUSSUUNNITELMA JA TURVALLISUUSJÄRJESTELYT
 TS AGILITYURHEILUKESKUS OY PELASTUSSUUNNITELMA 1 Johdanto: PELASTUSSUUNNITELMA JA TURVALLISUUSJÄRJESTELYT Tämän pelastussuunnitelman tarkoituksena on antaa perusteita kohteessa oleskelevien henkilöiden Lisätiedot Yleisötapahtuman pelastussuunnitelman laatimisvelvoite Pelastuslaki 379/2011 16 Yleisötilaisuuden pelastussuunnitelma
 Yleisötapahtuman pelastussuunnitelman laatimisvelvoite Pelastuslaki 379/2011 16 Yleisötilaisuuden pelastussuunnitelma Yleisötilaisuuksiin ja muihin tapahtumiin, joihin osallistuvien ihmisten suuren määrän Lisätiedot KAINUUN MATKAILUFOORUMI 260912. Apulaispalopäällikkö Reino Huotari Kainuun pelastuslaitos
 KAINUUN MATKAILUFOORUMI 260912 Apulaispalopäällikkö Reino Huotari Kainuun pelastuslaitos Kainuun pelastuslaitos Kuva: Kainuun pelastuslaitos www.kaipe.fi Uutisaiheita Kelomökki syttyi Luostolla www.lapinkansa.fi Lisätiedot Pelastustoiminta tilapäisissä tapahtumissa
 Pelastustoiminta tilapäisissä tapahtumissa Riskienhallintapäällikkö Jari Turunen Pohjois Karjalan pelastuslaitos Ylimpänä päättävänä elimenä toimii pelastuslaitoksen johtokunta. Henkilökunta Pelastuslaitoksella Lisätiedot Uusi pelastuslaki ja virastojen välinen yhteistyö
 Uusi pelastuslaki ja virastojen välinen yhteistyö Jukka Koivuranta Helsingin pelastuslaitos Palotarkastaja/Sosiaali- ja terveysviraston yhteyshenkilö Lyhyesti Pelastuslaki 379/2011 Poistumisturvallisuusselvitys Lisätiedot YLEISÖTILAISUUDEN PELASTUSSUUNNITELMA
 Yleisötilaisuuden pelastussuunnitelma 1 YLEISÖTILAISUUDEN PELASTUSSUUNNITELMA Suunnitteluvelvoite perustuu valtioneuvoston asetukseen pelastustoimesta (407/ 2011 3 ) ja pelastuslakiin (379/2011 16 ) Pelastuslaki Lisätiedot KYLÄTURVALLISUUDEN INFOILTA LEPPÄVIRTA 12.11.2012
 KYLÄTURVALLISUUDEN INFOILTA LEPPÄVIRTA 12.11.2012 Paloriskit, omatoiminen varautuminen ja valvontasuunnitelmat Paavo Tiitta riskienhallintapäällikkö Pohjois-Savon pelastuslaitos paavo.tiitta@kuopio.fi Lisätiedot Jätehuoltotilojen paloturvallisuusmääräykset. Kuopio 14.2.2013 Pohjois-Savon pelastuslaitos Johtava palotarkastaja Ilkka Itkonen
 Jätehuoltotilojen paloturvallisuusmääräykset Kuopio 14.2.2013 Pohjois-Savon pelastuslaitos Johtava palotarkastaja Ilkka Itkonen Pelastuslain 379 / 2011velvoitteet 1. Yleiset velvollisuudet 4 Jokaisen on Lisätiedot PELASTUSSUUNNITELMA,YLEISÖTILAISUUDET
 PELASTUSSUUNNITELMA,YLEISÖTILAISUUDET Tilaisuuden nimi Suunnistuksen keskimatkan AM-kilpailu Pelastuslaissa (379/2011) on vaatimus laatia pelastussuunnitelma yleisötilaisuuksiin ja muihin tapahtumiin, Lisätiedot KYLÄTURVALLISUUDEN INFOILTA IISALMI
 KYLÄTURVALLISUUDEN INFOILTA PIELAVESI 1.10.2012 Paloriskit, omatoiminen varautuminen ja valvontasuunnitelmat Paavo Tiitta riskienhallintapäällikkö Pohjois-Savon pelastuslaitos paavo.tiitta@kuopio.fi 044 Lisätiedot Mikkelin Jäähalli. Pelastussuunnitelman pikaohjeet
 Mikkelin Jäähalli Pelastussuunnitelman pikaohjeet Mikkelin Jäähalli Yleinen turvallisuusohje YLEINEN HÄTÄNUMERO 112 TULIPALON SATTUESSA 1. PELASTA välittömässä vaarassa olevat. 2. VAROITA muita vaarasta. Lisätiedot Turvallisuussuunnitelma
 Turvallisuussuunnitelma Vastuu tapahtuman turvallisuudesta on aina tapahtuman järjestäjällä. Laki määrittää useita asioita koskien tapahtuman järjestämisen turvallisuutta. - Kokoontumis- ja järjestyksenvalvonnanlaki Lisätiedot Yhdistyksen turvallisuusasiat Mitä vaaditaan Milloin vaaditaan Työkaluja tekemiseen
 Yhdistyksen turvallisuusasiat Mitä vaaditaan Milloin vaaditaan Työkaluja tekemiseen Olosuhdeasioiden koulutuspäivä Kiljava 17.4.2015 Laki ja valvova viranomainen Kuluttajaturvallisuuslaki (voimassa 1.1.2012 Lisätiedot Turvallisuuskulttuuri koostuu...
 Turvallisuuskulttuuri koostuu... Oikeat arvot, asenne Riittävästi tietoa ja taitoa Käytännön teot ja toimet motivaatio X osaaminen X mahdollisuudet= tulos Professori Veikko Teikari / Aalto- yliopisto 1 Lisätiedot XXXIV Seinäjoen Talvikisat 2.1.2016 PELASTUS- JA TURVALLISUUSSUUNNITELMA
 XXXIV Seinäjoen Talvikisat 2.1.2016 PELASTUS- JA TURVALLISUUSSUUNNITELMA 1 Yleistä Tämä pelastussuunnitelma perustuu Pelastuslain ja pelastusasetuksen vaatimuksiin laatia tällaisesta tapahtumasta Pelastussuunnitelma. Lisätiedot Palopupu ja uusi * pelastuslaki
 Palopupu ja uusi * pelastuslaki Väritettävä pupuhahmo päiväkoti- ikäisille isille Lain tavoite, soveltamisala ja yleiset velvollisuudet tiedoksi jokaiselle, mutta erityisesti pienten lasten vanhemmille Lisätiedot JOUKKUEIDEN TURVALLISUUSSUUNNITELMA
 JOUKKUEIDEN TURVALLISUUSSUUNNITELMA TAPAHTUMAPAIKKA TUPLAJÄÄT OY, Tietäjäntie 2, 70900 Toivala sekä Kuopion kaupungin jäähallit Niiralassa ja Lippumäessä AIKA JÄÄKIEKKOKAUSI 2013-2014 TAPAHTUMA JÄRJESTÄJÄ Lisätiedot TURVALLISUUSSUUNNITELMA
 TURVALLISUUSSUUNNITELMA Tapahtuma: Osallistujat: Taekwon-do Akatemian leiri noin 200 osallistujaa Ajankohta: 2.11.2007 4.11.2007 Tapahtumapaikka: Järjestäjä: Rajakylän koulu Taekwon-do Akatemia ry ----------------------------------------------------------------------------------- Lisätiedot Yritysinfo 16.9.2015
 Yritysinfo 16.9.2015 Itä-Uudenmaan pelastuslaitos Tomi Pursiainen Riskienhallintapäällikkö Mitä yrityksen tulee ottaa huomioon turvallisuuden ja riskienhallinnan takaamiseksi? Toiminnanharjoittajan velvollisuudet Lisätiedot 1. Seuran toiminnan kuvaus
 JOHEKA TEAM RY:n TURVALLISUUSASIAKIRJA Uusi pelastuslaki tuli voimaan 1.1.2004. Pelastuslain mukaan muun muassa urheiluseurat ovat liikuntatoiminnassaan velvollisia ehkäisemään vaaratilanteiden syntymistä, Lisätiedot Ajankohtaista säädöksistä
 Ajankohtaista säädöksistä Kirsi Rajaniemi Pelastusviranomaisten ajankohtaispäivä pelastustoimen laitteista, Tukes 8.-9.11.2011 Sisältö Voimassa olevat asetukset ja laitteita koskevat pelastuslain säännökset Lisätiedot Pasi Poukka Raumanmeren Ohjelmapalvelut / AquaSport Raumanmeri
 Pasi Poukka Raumanmeren Ohjelmapalvelut / AquaSport Raumanmeri Lomailu ja kohde ovat asiakkaalle vapaavalintaisia. Pääosa matkailijoista ajattelee helppoutta ja turvallisuutta. Matkailu on altis erilaisille Lisätiedot PELASTUSSUUNNITELMALOMAKE YLEISÖTILAISUUKSIA VARTEN
 PELASTUSSUUNNITELMALOMAKE YLEISÖTILAISUUKSIA VARTEN 1. YLEISÖTILAISUUDEN YLEISTIEDOT 1.1 Tilaisuuden nimi 1.2 Tilaisuuden järjestäjä (Yhteystietoineen) 1.3 Järjestämispaikka (Paikan nimi ja osoite) 1.4 Lisätiedot Paraistentie 18 & 19 PELASTUSSUUNNITELMA JA TURVALLISUUSJÄRJESTELYT
 Paraistentie 18 & 19 PELASTUSSUUNNITELMA JA TURVALLISUUSJÄRJESTELYT Johdanto: Tämän pelastussuunnitelman tarkoituksena on antaa perusteita kohteessa oleskelevien henkilöiden omatoimiseen suojeluun, ennalta Lisätiedot Futsalottelun turvallisuusjärjestelyt
 Futsalottelun turvallisuusjärjestelyt Futsalin seuraseminaari 28.4.2012 Helsinki Turvallisuuspäällikkö Juha Karjalainen Suomen Palloliitto 1 Sisältö Turvallisuuden peruskäsitteitä Keskeinen lainsäädäntö Lisätiedot Pelastussuunnitelma. Kiinteistön nimi. Päiväys
 Pelastussuunnitelma Kiinteistön nimi Päiväys Lomake on Suomen Pelastusalan Keskusjärjestön tuottama mallilomake, jota voidaan käyttää asuinrakennuksen pelastussuunnitelman pohjana. Lomake noudattaa sisäasiainministeriön Lisätiedot Yleisötilaisuuden turvallisuus
 2014 Yleisötilaisuuden turvallisuus Tuliesityksen turvallisuusjärjestelyt Päijät-Hämeen pelastuslaitos RH/2014/12/TAa 15.9.2014 Sisältö 1 Tuliesityksen turvallisuusjärjestelyt... 2 2 Tuliesityksessä tulee Lisätiedot Hyvässä seurassa on turvallista liikkua. Turvallisuuskoulutus
 Hyvässä seurassa on turvallista liikkua Turvallisuuskoulutus Onko Suomi turvallinen maa? Sisäasianministeriö listasi uhkakuvat Suomessa seuraavalle 10 vuodelle! Terveys, kunto, uusavuttomuus, ikääntyminen Lisätiedot Pelastuslain onnettomuuksien ennaltaehkäisyn uudistukset pelastuslaitoksen kannalta
 Pelastusalan neuvottelupäivät SN27 9. 11.12.2009, Silja Serenade Pelastuslain onnettomuuksien ennaltaehkäisyn uudistukset pelastuslaitoksen kannalta Pelastusjohtaja Veli-Pekka Ihamäki Länsi-Uudenmaan pelastuslaitos Lisätiedot YLEISET KOKOUKSET. - Kokoontumislaki
 YLEISÖTILAISUUDET JA YLEISET KOKOUKSET - Kokoontumislaki KOKOONTUMISLAKI Lain tarkoituksena perustuslaissa säädetyn kokoontumisvapauden turvaaminen Lakia sovelletaan sekä yleisötilaisuuksiin että yleisiin Lisätiedot Määräys varautumisesta kemikaalionnettomuuksiin
 Sivu 1/5 Sisäasiainministeriö pelastusosasto Dnro SM-1999-00636/Tu-311 Annettu 13.10.1999 Voimassa 15.9.1999 alkaen toistaiseksi Säädösperusta Pelastustoimilaki (561/1999 31 ja 88 Kumoaa Sisäasiainministeriön Lisätiedot PELASTUSALAN NEUVOTTELUPÄIVÄT SN 26. Teuvo Reinikainen SPEK
 PELASTUSALAN NEUVOTTELUPÄIVÄT SN 26 Teuvo Reinikainen SPEK SUOJELUSUUNNITELMA Velvoite väestönsuojelulaista ja -asetuksesta v. 1958/1959 (muutokset v. 1990) Ohje teollisuuslaitosten ja liikeyritysten poikkeusolojen Lisätiedot ASUINRAKENNUSTEN PALOTURVALLISUUS
 ASUINRAKENNUSTEN PALOTURVALLISUUS 12.9.2012, Kirkkotorin koulutuskeskus, Oulu 12.9.2012 1 OULU-KOILLISMAAN PELASTUSLAITOS ALUEELLINEN PELASTUSLAITOS VUODESTA 2004 ALKAEN - 16 kuntaa - 273 000 asukasta Lisätiedot TURVALLISUUSSUUNNITELMA
 VPS-JUNIORIT ry TURVALLISUUSSUUNNITELMA Sisällysluettelo 1. Turvallisuussuunnitelma. 1.1 Turvallisuussuunnitelman kohteet. 1.1.1 Pelaajat. 1.1.2 Ottelun toimihenkilöt, tuomarit, ym.. 1.1.3 Katsojat 1.1.4 Lisätiedot Käytäntöjä koulujen turvallisuuden suunnittelussa ja toteuttamisessa Palo- ja pelastusalan toimittajien ajankohtaispäivät 1.10.
 Käytäntöjä koulujen turvallisuuden suunnittelussa ja toteuttamisessa Palo- ja pelastusalan toimittajien ajankohtaispäivät 1.10.2009 Kirta Nieminen Pt. tuntiopettaja, ruokapalvelut kirta.nieminen@seamk.fi Lisätiedot Pelastuslain uudistaminen. Kirsi Rajaniemi
 Pelastuslain uudistaminen Kirsi Rajaniemi Pelastuslain uudistamishanke Hallituksen esitys: luonnos lausunnolle 2.11.2009 eduskuntaan maaliskuu 2010 laki voimaan tammikuu 2011 Lausuntopyyntö: www.intermin.fi/suomi/pelastuslaki Lisätiedot AS OY LAHDEN MATTSSONIN KULMAN PALO- JA HENKILÖTURVALLISUUS
 As Oy Lahden Mattssonin Kulma PELASTUSSUUNNITELMA 1(5) AS OY LAHDEN MATTSSONIN KULMAN PALO- JA HENKILÖTURVALLISUUS Turvallisuusjärjestelyjen organisointi 1. Johdanto 2. Henkilöstö 3. Tietoja kiinteistöstä Lisätiedot SAIRAALATEKNIIKAN PÄIVÄT HELSINGISSÄ 12.-13.2.2014. Sairaalan ja pelastuslaitoksen välinen yhteistyö savunpoistossa
 SAIRAALATEKNIIKAN PÄIVÄT HELSINGISSÄ 12.-13.2.2014 Sairaalan ja pelastuslaitoksen välinen yhteistyö savunpoistossa Etelä-Pohjanmaan pelastuslaitos Keijo Kangastie Pelastuspäällikkö SAVUNPOISTO Rakennukseen Lisätiedot Pelastuslain muutokset. Kirsi Rajaniemi
 Pelastuslain muutokset Kirsi Rajaniemi Pelastuslain uudistamishanke Valmisteluaikataulu: Esiselvitykset syyskuu 2007 - maaliskuu 2008 Valmistelutyöryhmä ja -jaostot heinäkuu 2008 - lokakuu 2010 Lakiluonnos Lisätiedot PELASTUSSUUNNITELMA 1. YLEISÖTILAISUUDEN YLEISTIEDOT
 PELASTUSSUUNNITELMA 1. YLEISÖTILAISUUDEN YLEISTIEDOT 1.1 Tilaisuuden nimi AM-partiosuunnistus 1.2 Tilaisuuden järjestäjä (Yhteystietoineen) Mäntsälän Urheilijat, suunnistusjaosto Simo Sorsa 0400-461702 Lisätiedot Pelastustoimen lainsäädännön uudistustilanne
 Pelastustoimen lainsäädännön uudistustilanne Kirsi Rajaniemi Palonehkäisyn perinnepäivät, 25.-26.5.2011 Padasjoki 25.5.2011 1.7.2011 voimaan tulevat asetukset VN asetus pelastustoimesta (407/2011) VN asetus Lisätiedot Kavalahden Leirikeskus. Toimintaohjeet
 Kavalahden Leirikeskus Toimintaohjeet Kavalahden Leirikeskus toimintaohjeet Laadittu 4.12.2014 Laatija Juha Vilen Viimeksi päivitetty 3.3.2015 Päivittäjä Ville Salo Nämä toimintaohjeet on laadittu käyttäen Lisätiedot Turvallisuussuunnitelma. Lauttasaaren Kisa-Siskot ry
 Turvallisuussuunnitelma Lauttasaaren Kisa-Siskot ry LAUTTASAAREN KISA-SISKOT RY TURVALLISUUSSUUNNITELMA 2 (6) Sisällysluettelo 1 Turvallisuussuunnitelman tarkoitus... 3 2 Yhdistyksen toiminnan kuvaus... Lisätiedot KIRKKOJEN PALOTURVALLISUUS 25.6.2013
 KIRKKOJEN PALOTURVALLISUUS 25.6.2013 Tässä on palomestari Pentti Partasen luentoaineisto. Olen poistanut kuvat, koska niihin ei ole hankittu erikseen julkaisulupaa tässä yhteydessä. Mutta uskon että teille Lisätiedot Pelastustoimen kehittämispäällikkö?? LUP onnettomuuksien ehkäisyn seminaari
 LUP onnettomuuksien ehkäisyn seminaari 6.-7.2.2012 Rakennusvalvonnan ja pelastusviranomaisen roolit rakennusluvan vastaisen käyttötarkoituksen yhteydessä Hotelli Kuninkaantie 7.2.2012 Jussi Rahikainen Lisätiedot KOULUTUSTARJOTIN 1 (11) Ryhmäkoko Hinta (alv 24 %) Koulutuskuvaukset Tavoite Kesto. Kokonaisvaltainen riskienhallinta
 KOULUTUSTARJOTIN 1 (11) Kokonaisvaltainen riskienhallinta Osallistuja tiedostaa kokonaisvaltaisen riskienhallinnan periaatteet. Osallistuja ymmärtää eri tahojen laatimien riskianalyysien ja uhkamallien Lisätiedot PIENEN YLEISÖTILAISUUDEN PELASTUSSUUNNITELMA [NIMI] NORMAALIOLOJEN JA POIKKEUSOLOJEN ONNETTOMUUKSIA SEKÄ UHKATILANTEITA VARTEN
 1 PIENEN YLEISÖTILAISUUDEN PELASTUSSUUNNITELMA [NIMI] NORMAALIOLOJEN JA POIKKEUSOLOJEN ONNETTOMUUKSIA SEKÄ UHKATILANTEITA VARTEN Suunnitteluvelvoite perustuu pelastuslakiin (2004 8 ja 9 ) ja pelastustoimesta Lisätiedot Patoturvallisuuslainsäädännön ja muun lainsäädännön ohjeistus häiriötilanteiden hallintaan
 Patoturvallisuuslainsäädännön ja muun lainsäädännön ohjeistus häiriötilanteiden hallintaan Suurpadot-Suomen osasto ry: Patojen häiriötilanteiden hallinta 27.3.2015 ENNAKOIVAT ONNEETOMUUDEN SATTUESSA YLEISET Lisätiedot KYMEN GOLF ry TURVALLISUUSSUUNNITELMA
 KYMEN GOLF ry TURVALLISUUSSUUNNITELMA 1. Turvallisuussuunnitelman tavoite Tämä turvallisuussuunnitelma käsittää koko Kymen Golf ry:n toiminnan. Suunnitelman päätavoitteita ovat häiriöiden ja onnettomuuksien Lisätiedot PELASTUSSUUNNITELMA. YRITYSPUISTO LEIVONEN Maitokuja 4, 74700 Kiuruvesi
 PELASTUSSUUNNITELMA YRITYSPUISTO LEIVONEN Maitokuja 4, 74700 Kiuruvesi 2 SISÄLTÖ 1. SUUNNITELMAN YLLÄPITO 3 2. SUUNNITTELUVELVOITE 5 3. HÄTÄILMOITUSOHJE 6 4. ELVYTYSOHJE 7 5. HUOMIOITAVAT VAARATILANTEET Lisätiedot Asunto Oy Espoon Rastaspuistontie 8 PELASTUSSUUNNITELMA JA TURVALLISUUSJÄRJESTELYT
 Asunto Oy Espoon Rastaspuistontie 8 PELASTUSSUUNNITELMA JA TURVALLISUUSJÄRJESTELYT Versio Päiväys Muutos 0.1 2.3.2010 Luonnos 1.0 21.4.2010 Hyväksytty hallituksen kokouksessa 1.01 7.3.2011 Päivitetty yhteystietoja Lisätiedot Pelastussuunnitelma. Kiinteistön nimi. Päiväys
 Pelastussuunnitelma Kiinteistön nimi Päiväys Lomake on Suomen Pelastusalan Keskusjärjestön tuottama mallilomake, jota voidaan käyttää asuinrakennuksen pelastussuunnitelman pohjana. Lomake noudattaa sisäasiainministeriön Lisätiedot Yhteistyö pelastusviranomaisten kanssa. Tuulivoima seminaari Hankekehityksestä tuotantoon
 Yhteistyö pelastusviranomaisten kanssa Tuulivoima seminaari Hankekehityksestä tuotantoon Pelastuslaitoksen näkökohta Tuulivoima on yleisesti hyväksytty tapa tuottaa sähköenergiaa ja tuulivoiman lisäämiseen Lisätiedot Taekwon-Do Akatemian open värivöiden kilpailu. Vastuujohtaja: Heikki Riekki 040 544 9243. Turvallisuusvastaava: Jussi Peltola 040 7635 412
 TURVALLISUUSSUUNNITELMA Tapahtuma: Osallistujat: Taekwon-Do Akatemian open värivöiden kilpailu noin 150 osallistujaa Ajankohta: 26.1.2008 kello 8.30 17.00 Tapahtumapaikka: Rajakylän koulun urheiluhalli Lisätiedot Asunto Oy Siltakyläntie 2
 TURVALLISUUS- ja PELASTUSSUUNNITELMA Kiinteistön nimi Asunto Oy Siltakyläntie 2 1. Johdanto Suunnitelman tekemisestä on säädetty pelastuslaissa (468/2003) ja valtioneuvoston asetuksessa pelastustoimesta Lisätiedot Turvapassi-koulutus päivähoidon ja koulun henkilöstölle. Tapaturmapäivä 13.8.2010 Kristiina Myllyrinne asiantuntija, ensiapu Suomen Punainen Risti
 Turvapassi-koulutus päivähoidon ja koulun henkilöstölle Tapaturmapäivä 13.8.2010 Kristiina Myllyrinne asiantuntija, ensiapu Suomen Punainen Risti SPR:n Turvapassi-koulutus Turvapassi-koulutus Yksi työpäivä Lisätiedot Pelastussuunnitelma OK RASEBORG NÅIDM MUSTIOLLA 23.8.2014
 Pelastussuunnitelma OK RASEBORG NÅIDM MUSTIOLLA 23.8.2014 1. SUUNNITELMAN TARKOITUS Tämän pelastussuunnitelman tarkoitus on ohjata suunnistuskisan toteuttamisesta vastaavaa henkilökuntaa turvallisuusasioissa Lisätiedot OMATOIMINEN VARAUTUMINEN JA PELASTUSSUUNNITTELU KULTTUURIHISTORIALLISISSA KOHTEISSA
 OMATOIMINEN VARAUTUMINEN JA PELASTUSSUUNNITTELU KULTTUURIHISTORIALLISISSA KOHTEISSA Vastuu luonnosta ja sen monimuotoisuudesta, ympäristöstä ja kulttuuriperinnöstä kuuluu kaikille Perustuslaki 20 Kulttuuriomaisuuden Lisätiedot 15.10.2014. Poistumisturvallisuusselvityksen laadintaopas
 15.10.2014 Poistumisturvallisuusselvityksen laadintaopas Poistumisturvallisuusselvityksen laatiminen 15.10.2014 2 Pelastuslaki 18 Poistumisturvallisuus hoitolaitoksissa sekä palvelu- ja tukiasumisessa Lisätiedot Ampumahiihtokilpailut. Ahveniston moottoriradalla Hämeenlinnassa 17.-18.1.2015. Pelastussuunnitelma
 Ampumahiihtokilpailut Ahveniston moottoriradalla Hämeenlinnassa 17.-18.1.2015 Pelastussuunnitelma 1. SUUNNITELMAN TARKOITUS Tämän pelastussuunnitelman tarkoitus on ohjata ampumahiihtokilpailujen toteuttamisesta Lisätiedot PELASTUSSUUNNITELMALOMAKE. 1 (5) VERSIO 2011 toimitettava 14 vrk ennen tapahtumaa YHTEENVETO / LOMAKE YLEISÖTILAISUUKSIA VARTEN
 PELASTUSSUUNNITELMALOMAKE. 1 (5) 1. YLEISÖTILAISUUDEN YLEISTIEDOT 1.1 Tilaisuuden nimi Keski-Suomen maakuntasuunnistus, Muurame 1.2 Tilaisuuden järjestäjä (yhteystietoineen) 1.3 Järjestämispaikka (paikan Lisätiedot OHJE TILAPÄISMAJOITUKSEN TURVALLISUUSJÄRJESTELYISTÄ KOKOONTU- MISTILOISSA
 OHJE 1 (5) OHJE TILAPÄISMAJOITUKSEN TURVALLISUUSJÄRJESTELYISTÄ KOKOONTU- MISTILOISSA Ohje on laadittu yhteistyössä kumppanuusverkoston pelastuslaitosten ja Kuntaliiton kesken ja sen tavoitteena on alueiden Lisätiedot 1. YLEISÖTILAISUUDEN YLEISTIEDOT
 1. YLEISÖTILAISUUDEN YLEISTIEDOT 1.1 Tilaisuuden nimi Avoimet AM-hiihtosuunnistuskilpailut Oulun piirin KLL:n suunnistusmestaruuskilpailut 16.9.2014 Oulurastit 16.9.2014 1.2 Tilaisuuden järjestäjä (Yhteystietoineen) Lisätiedot Tulosyksikköohje 24 02 16.01.2014
 Vahvistus pvm 22.02.2013 Sivu 1(7) Tämä ohje kumoaa aikaisemmat tuliesityksistä annetut ohjeet ja ohje astuu voimaan välittömästi. Ohje on laadittu yhteistyössä; Helsingin pelastuslaitoksen, Itä-Uudenmaan Lisätiedot Perusmaksu (sisältää 2h työtä)
 A. VALVONTASUUNNITELMAN MUKAISTEN VALVONTA- JA TARKASTUSTEHTÄVIEN MAKSUT Asuinrakennusten palotarkastukset, veloitukset Perusmaksu Tuntiveloitus (alv. 0%) Yleinen palotarkastus - - Jälkipalotarkastus - Lisätiedot PELASTUSSUUNNITELMA. 1. YLEISÖTILAISUUDEN YLEISTIEDOT 1.1 Tilaisuuden nimi S-JKL 100 v. suunnistuskilpailut 5.8.2012.
 1. YLEISÖTILAISUUDEN YLEISTIEDOT 1.1 Tilaisuuden nimi S-JKL 100 v. suunnistuskilpailut 5.8.2012. 1.2 Tilaisuuden järjestäjä (Yhteystietoineen) 1.3 Järjestämispaikka (Paikan nimi ja osoite) Suunta Jyväskylä Lisätiedot PELASTUSSUUNNITELMA. Noin 600 hetkeä. Ei alkoholitarjoilua.
 1. YLEISÖTILAISUUDEN YLEISTIEDOT 1.1 Tilaisuuden nimi Suunnistus kilpailu Rastijahti 1.2 Tilaisuuden järjestäjä (Yhteystietoineen) 1.3 Järjestämispaikka (Paikan nimi ja osoite, ehkä myös GPSkoordinaatit) Lisätiedot TURVALLISUUSSUUNNITELMA SM-Keskimatka R2
 1 TURVALLISUUSSUUNNITELMA SM-Keskimatka R2 Suunnistuskilpailu SISÄLTÖ 1. TURVALLISUUSSUUNNITELMAN TARKOITUS...2 2. YLEISTIEDOT...2 3. HENKILÖSTÖ YHTEYSTIETOINEEN TAPAHTUMA-AIKANA 3 4. TILAISUUDEN ONNETTOMUUSRISKITEKIJÄT, Lisätiedot Asunto-Oy Laurinsataman pelastussuunnitelma ja turvallisuusjärjestelyt
 Asunto-Oy Laurinsataman pelastussuunnitelma ja turvallisuusjärjestelyt Johdanto: Tämän pelastussuunnitelman tarkoituksena on antaa perusteita kohteessa oleskelevien henkilöiden omatoimiseen suojeluun, Lisätiedot Pelastussuunnitelma OK RASEBORG KEVÄTKISAT TENHOLASSA 12.4.2014
 Pelastussuunnitelma OK RASEBORG KEVÄTKISAT TENHOLASSA 12.4.2014 1. SUUNNITELMAN TARKOITUS Tämän pelastussuunnitelman tarkoitus on ohjata suunnistuskisan toteuttamisesta vastaavaa henkilökuntaa turvallisuusasioissa Lisätiedot 3.1 Turvataidot 61 3.2 Turvataidot ja media 62 3.3 Turvataitokasvatus ja sen tavoitteet 63 3.4 Turvataitokasvatuksen toteuttaminen 64
 Sisällys Johdanto 7 1 Lapsityöntoimijan turvallisuusohjeet 11 1.1 Valinta ja soveltuvuus 11 1.2 Turvallinen käyttäytyminen 14 1.3 Erityistilanteet ja niiden kohtaaminen 16 1.4 Salassapitovelvollisuus 28 Lisätiedot PELASTUSSUUNNITELMA JA TURVALLISUUSJÄRJESTELYT
 PELASTUSSUUNNITELMA JA TURVALLISUUSJÄRJESTELYT Sivu 1/8 Johdanto: Tämän pelastussuunnitelman tarkoituksena on antaa perusteita kohteessa oleskelevien henkilöiden omatoimiseen suojeluun, ennalta ehkäistä Lisätiedot PELASTUS- JA TURVALLISUUSSUUNNITELMA FORSSA GAMES
 PELASTUS- JA TURVALLISUUSSUUNNITELMA FORSSA GAMES 13.6.2013 1. YLEISÖTILAISUUDEN YLEISTIEDOT 1.1 Tilaisuuden nimi 19. Forssa Games -suunnistuskilpailu 1.2 Tilaisuuden järjestäjä Lounais-Hämeen Rasti 1.3 Lisätiedot Yleisötilaisuuden turvallisuus
 2014 Yleisötilaisuuden turvallisuus Ensiapusuunnitelma Päijät-Hämeen pelastuslaitos RH/2014/8/TAa 15.9.2014 Sisältö 1 Soveltamisala... 2 2 Järjestäjän vastuu yleisön turvallisuudesta... 2 3 Yleisötapahtuman Lisätiedot PELASTUSTOIMI JA ÖLJYNTORJUNTA
 PELASTUSOSASTO PELASTUSTOIMI JA ÖLJYNTORJUNTA Valmiusjohtaja Janne Koivukoski Sisäasiainministeriö Pelastusosasto Öljyntorjuntaprojektin (SÖKÖ) julkistamistilaisuus Kotka 6.3.2007 PELASTUSTOIMEN LAINSÄÄDÄNTÖÄ Lisätiedot Alueella ei ole päätoimista henkilökuntaa. 041 455 2220 (Petri) 044 344 5866 (päivystäjä)
 2 TIETOA LEIRIKESKUKSESTA Alue on tarkoitettu alle 100 henkilön majoittumiseen päärakennuksessa, 6 majoitusmökissä ja asuntovaunuissa / asuntoautoissa. Alueella järjestetään satunnaisesti muutaman tunnin Lisätiedot MAATILAN PELASTUSSUUNNITELMA
 MAATILAN PELASTUSSUUNNITELMA Suunnitteluvelvoite perustuu pelastuslakiin (379/2011) ja pelastusasetukseen (407/2011) Omistajan ja maatilan nimi: Maatilan osoite: HÄTÄNUMERO 112 POLIISI PELASTUSLAITOS SAIRAANKULJETUS Lisätiedot Onnettomuuksien ehkäisy 2013
 Onnettomuuksien ehkäisy 2013 Kimmo Markkanen riskienhallintapäällikkö Onnettomuuksien ehkäisy 2013 Länsi-Uudenmaan pelastuslaitos Västra Nylands räddningsverk Länsi-Uusimaa Department for Rescue Services Lisätiedot Erityisasuminen Turjo Jaakkola
 Erityisasuminen Mitä on erityisasuminen? Tarkoituksenmukainen asuminen ylipäänsä edistää asukkaan itsenäistymistä ja elämän hyvää hallintaa. Erityisryhmät tarvitsevat tarpeisiinsa erilaisia asuntoja, kuten Lisätiedot PELASTUSSUUNNITELMA KISAKESKUKSET
 PELASTUSSUUNNITELMA PELASTUSSUUNNITELMA KISAKESKUKSET YLEISÖTILAISUUDEN YLEISTIEDOT Tilaisuuden nimi: Fin 5 Suunnistusviikko 9. 14.7.2012 Tilaisuuden järjestäjä: Teuvan Rivakka, Suunta Jurva ja Närpes Lisätiedot Turvallisuussuunnitelma on toimitettu Päijät-Hämeen poliisilaitokselle sekä Päijät-Hämeen pelastuslaitokselle.
 1 HOLLOLA-RASTIEN TURVALLISUUSSUUNNITELMA 1. TURVALLISUUSSUUNNITELMAN TARKOITUS Tämän turvallisuussuunnitelman tavoitteena on taata Hollolan Urheilijat-46:n järjestämän suunnistustapahtuman suunnistajien, Lisätiedot PELASTUSSUUNNITELMALOMAKE. 1 (5) VERSIO 2011 toimitettava 14 vrk ennen tapahtumaa YHTEENVETO / LOMAKE YLEISÖTILAISUUKSIA VARTEN
 PELASTUSSUUNNITELMALOMAKE. 1 (5) 1. YLEISÖTILAISUUDEN YLEISTIEDOT 1.1 Tilaisuuden nimi Keski-Suomen am-sprinttisuunnistus, Muurame 1.2 Tilaisuuden järjestäjä (yhteystietoineen) 1.3 Järjestämispaikka (paikan Lisätiedot PELASTUSSUUNNITELMA. Iisu ry. pj. Markku Loukusa Pikkumökintie 8 91100 Ii p.0405430578
 1. YLEISÖTILAISUUDEN YLEISTIEDOT 1.1 Tilaisuuden nimi Iisun ry:n kaksipäiväiset kansalliset suunnistuskilpailut 25. 26.7.2015 1.2 Tilaisuuden järjestäjä (Yhteystietoineen) Iisu ry. pj. Markku Loukusa Pikkumökintie Lisätiedot PELASTUSSUUNNITELMA, PALOTARKASTUKSET JA POIKKEUSTILANTEET
 PELASTUSSUUNNITELMA, PALOTARKASTUKSET JA POIKKEUSTILANTEET Lähteet: Maatilojen palontorjunta, FK Finanssialan Keskusliitto http://www.satapelastus.fi/onnettomuuksienehkaisy/valvontatoiminta.html Valvontapäällikkö Lisätiedot Pelastussuunnitelma. 50. Vihdin Hiihdot 18.1.2014 Vihdin Nummelassa
 Pelastussuunnitelma 50. Vihdin Hiihdot 18.1.2014 Vihdin Nummelassa 1. SUUNNITELMAN TARKOITUS Tämän pelastussuunnitelman tarkoitus on ohjata Maakuntaviestin toteuttamisesta vastaavaa henkilökuntaa turvallisuusasioissa Lisätiedot PELASTUSSUUNNITELMA JA TURVALLISUUSJÄRJESTELYT
 AS.. OY MÄKÄRÄN PELASTUSSUUNNITELMA JA TURVALLISUUSJÄRJESTELYT Sivu 1/8 Johdanto: Tämän pelastussuunnitelman tarkoituksena on antaa perusteita kohteessa oleskelevien henkilöiden omatoimiseen suojeluun, Lisätiedot Yleistä kuntatoimijoiden varautumisesta. Jaakko Pekki Kehittämisyksikön päällikkö Länsi-Uudenmaan pelastuslaitos
 Yleistä kuntatoimijoiden varautumisesta Jaakko Pekki Kehittämisyksikön päällikkö Länsi-Uudenmaan pelastuslaitos Varautumisen kehittyminen Jatkuvuussuunnittelu Valmiussuunnittelu Väestönsuojelu Käsitteistä Lisätiedot PELASTUSSUUNNITELMA. Ankkurirastit 2015
 Ankkurirastit 2015 18.4.2015 1. YLEISÖTILAISUUDEN YLEISTIEDOT 1.1 Tilaisuuden nimi Ankkurirastit 1.2 Tilaisuuden järjestäjä (Yhteystietoineen) Angelniemen Ankkuri ry. Kilpailunjohtaja Kimmo Virtanen p. Lisätiedot TAPAHTUMAN PELASTUS-JA TURVALLISUUSSUUNNITELMA
 Etelä-Savon pelastuslaitos TAPAHTUMAN PELASTUS-JA TURVALLISUUSSUUNNITELMA Järjestäjä: Anttolan Urheilijat ry Tilaisuus: Kaakon Suunnistus ry:n aluemestaruuskilpailut, pitkä matka ja viesti Tapahtuma-aika: Lisätiedot Viranomaistoiminta normaali- ja poikkeusoloissa. Suomen Pelastusalan Keskusjärjestö
 Viranomaistoiminta normaali- ja poikkeusoloissa Miksi julkinen hallinto varautuu? Valmiussuunnittelu (valmiussuunnitelma) Yleinen varautumisvelvoite perustuu valmiuslakiin, jonka mukaan valtion viranomaisten Lisätiedot YLEISÖTILAISUUDEN TURVALLISUUS- JA PELASTUS- SUUNNITELMA
 YLEISÖTILAISUUDEN TURVALLISUUS- JA PELASTUS- SUUNNITELMA Tilaisuuden/tapahtuman nimi: Tapahtumapaikan osoite: HÄTÄNUMERO 112 POLIISI PELASTUSLAITOS SAIRAANKULJETUS 1 SISÄLLYSLUETTELO YLEISTÄ...3 1. TIEDOT Lisätiedot Pelastussuunnittelu ja riskien arviointi uuden pelastuslain näkökulmasta
 Pelastussuunnittelu ja riskien arviointi uuden pelastuslain näkökulmasta Riskiperusteisuuden toteutuminen PELASTUSALAN NEUVOTTELUPÄIVÄT SN 28 8.12.2010 Ylitarkastaja Vesa-Pekka Tervo 1 - Lain tavoite Tämän Lisätiedot NAKKILAN KUNTA VÄESTÖNSUOJELUJÄRJESTYS
 NAKKILAN KUNTA VÄESTÖNSUOJELUJÄRJESTYS 1 NAKKILAN KUNNAN VÄESTÖNSUOJELUJÄRJESTYS, JONKA NAKKILAN KUNNANVAL- TUUSTO ON HYVÄKSYNYT 27. PÄIVÄNÄ TAMMIKUUTA 1992/4 1 VÄESTÖNSUOJELUN PERUSTEET Väestönsuojelun Lisätiedot PELAAJASOPIMUS KAUDELLE
 0.08.013 1 (5) PELAAJASOPIMUS KAUDELLE 1. OSAPUOLET 1. Kiimingin Kiekko-Pojat Ry (jäljempänä seura), joukkue (jäljempänä joukkue) sekä. (jäljempänä pelaaja) ja 3. (jäljempänä huoltaja). SOPIMUSKAUSI Tämä Lisätiedot Palon tai muun onnettomuuden havainnut valvoja varmistaa, että pelastuslaitos on hälytetty kohteeseen, hälytys numerosta 112.


type: wikipedia

text:
Krosno Odrzanskie [krɔsnɔ ɔdʐaɲsk j ɛ] () este un oraș de pe malul estic al râului Oder, la confluența cu râul Bobr. Orașul se află în vestul Poloniei și are 12.500 de locuitori (2002), el fiind capitala județului Krosno. Orașul aparține de Voievodatul Lubusz (din 1999), anterior o parte a sa aparținea de Voievodatul Zielona Gora (1975-1998).
 Istorie
 Orașul a fost menționat pentru prima dată cu numele de Crosno în anul 1005, când ducele Bolesław I al Poloniei a avut o fortăreață construită aici, cu ocazia unui conflict armat cu împăratul Henric al II-lea și cu Confederația Veleti. Datorită locației sale strategice, a jucat un rol important la frontiera de vest a Regatului Poloniei cu Sfântul Imperiu Roman în timpul a secolului al XI-lea și al XIII-lea. În 1163, Krosno a fost parte a Ducatului Silezia condus de Bolesław I of Poland rege din Dinastia Piast de la Wrocław. În 1201 a primit de charter orașului de Bolesław fiul lui Ducelui Henric I. Henric a ridicat un castel de piatră la Krosno, unde a murit în 1238 și în care văduva sa, Hedwig de Andechs s-a refugiat în anul 1241 la invazia mongolă în Europa. Când Ducatul Wrocław a fost în cele din urmă împărțit în anul 1251, orașul a devenit parte al nou creatului Ducat Głogów sub Conrad I.
 Orașul și-a schimbat deseori tutela administrativă, astfel, cândva, a fost dat ca plată pentru soldații Casei de Ascania. În momentul când ultimul Duce de Piast, Henric al XI-lea din Głogów a murit în anul 1476, văduva lui, Barbara de Hohenzollern, fiica electorului Albert Ahile de Brandenburg, a moștenit teritoriul Crossen.
 Cronologie 1005-1482
 1005 - Prima mențiune scrisă a orașului
 1015 - Bătălia de la Krosno Odrzanskie
 1138 - după moartea lui Boleslaw, Krosno Odrzańskie este parte a districtului Silezia
 1238 - la castelul de la Krosno moare Henric I Bărbosul
 1241 - la Legnica este ucis Henry al II-lea cel Pios
 secolul al XIII-lea și al XV-lea - orașul aparține de Ducatul de Głogów
 1317 - orașul cade în mâinile Casei de Ascania
 1476 - a murit ultimul prinț Głogowski Heinrich XI
 1476-1482 - Războiul de succesiune Głogów
 1477 - asediul orașului de către prințul Ioan al II-lea
 1482 - orașul a intrat sub stăpânirea Margrafiatului de Brandenburg
 Cronologie 1483-2005
 Secolul al XVI-lea - mișcări protestante
 1618-1648 - Războiul de 30 de ani, orașul este ocupat alternativ de suedezi și armata imperială
 1701 - război cu Regatul Prusiei
 1756-1763 - Războiul de șapte ani, Battle Sticks
 23 iunie 1759 - rușii au ocupat orașul și l-au jefuit
 1806 - trupele franceze au ocupat orașul
 1813 - martie, în oraș intră trupele prințului Jozef Poniatowski, locuitorii orasului dau tribut Prințului
 Secolul al XIX-lea - începuturi industriale
 1870 - crearea primei linii de cale ferată
 1871 - Krosno în Imperiul German
 1897 - este introdusă iluminarea cu gaz
 1914 - se înființează un lagăr în primul război mondial
 1919 - femei deținuțe în lagărul insurgenților Wielkopolska
 20 februarie 1945 - Trupele sovietice au ocupat orașul csre-i distrus în proporție de 60-70%
 Mai 1945 - Polonia preia administrația orașului
 din 1945 - sunt strămutați polonezi din partea estică poloneză
 2005 - Orașul și-a sărbătorit un mileniu de existență a cetății
 Personalități
 Georg Wenzeslaus von Knobelsdorff (1699-1753) pictor și arhitect
 Johann Friedrich Schönemann (1704-1782), director de teatru
 Christiane Becker-Neumann, (1778-1797), actriță
 Eduard Seler (1849-1922), antropolog, arheolog, philogian, și savant Mezoamerica
 Rudolf Pannwitz (1881-1969)
 Hans Egidi (1890-1976), fostul președinte al Curții
 Alfred Henschke ps.Klabund (1890-1928)
 Tomasz Kuszczak - jucător în echipa națională de fotbal și portarul lui Manchester United
 Aneta Pastuszka - canoist olimpic
 Vezi și
 Listă de orașe din Polonia
 Legături externe
 1615 Harta Brandenburg cu Ducatul Crossen pe râul Oder
 Site-ul oficial
 Comunitatea evreiască din Krosno Odrzanskie
 Harta mapa.szukacz.pl
 Orașe din Polonia
 Silezia
 Sfântul Imperiu Roman
 Orașe din Voievodatul Lubusz
 Județul Krosno Odrzańskie


text:
 11.5.2017
 PL
 Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej
 L 120/13
 ROZPORZĄDZENIE WYKONAWCZE KOMISJI (UE) 2017/796
 z dnia 10 maja 2017 r.
 zatwierdzające dichlofluanid jako istniejącą substancję czynną do stosowania w produktach biobójczych należących do grupy produktowej 21
 (Tekst mający znaczenie dla EOG)
 KOMISJA EUROPEJSKA,
 uwzględniając Traktat o funkcjonowaniu Unii Europejskiej,
 uwzględniając rozporządzenie Parlamentu Europejskiego i Rady (UE) nr 528/2012 z dnia 22 maja 2012 r. w sprawie udostępniania na rynku i stosowania produktów biobójczych (1), w szczególności jego art. 89 ust. 1 akapit trzeci,
 a także mając na uwadze, co następuje:
 (1)
 W rozporządzeniu delegowanym Komisji (UE) nr 1062/2014 (2) ustanowiono wykaz istniejących substancji czynnych, które mają zostać poddane ocenie w celu ich ewentualnego zatwierdzenia do stosowania w produktach biobójczych. Wykaz ten obejmuje dichlofluanid.
 (2)
 Dichlofluanid został oceniony pod kątem stosowania w produktach z grupy 21, „Produkty przeciwporostowe”, określonej w załączniku V do rozporządzenia (UE) nr 528/2012.
 (3)
 Zjednoczone Królestwo, które zostało wyznaczone jako właściwy organ oceniający, w dniu 22 października 2015 r. przedłożyło sprawozdanie z oceny wraz z zaleceniami.
 (4)
 Zgodnie z art. 7 ust. 2 rozporządzenia delegowanego (UE) nr 1062/2014 w dniu 11 października 2016 r. Komitet ds. Produktów Biobójczych wydał opinię Europejskiej Agencji Chemikaliów, uwzględniając wnioski właściwego organu oceniającego.
 (5)
 Zgodnie z tą opinią można oczekiwać, że produkty biobójcze należące do grupy produktowej 21 i zawierające dichlofluanid spełniają kryteria ustanowione w art. 19 ust. 1 lit. b) rozporządzenia (UE) nr 528/2012, o ile przestrzegane są określone wymogi i warunki dotyczące ich stosowania.
 (6)
 Należy jednak potwierdzić jeszcze dopuszczalność ryzyka związanego ze stosowaniem produktów przeciwporostowych, jak również odpowiedniość proponowanych środków zmniejszających ryzyko. Aby w momencie odnawiania decyzji zatwierdzających istniejące przeciwporostowe substancje czynne ułatwić dokonanie przeglądu, porównanie ryzyka i korzyści związanych z tymi substancjami oraz stosowanych środków zmniejszających ryzyko, data wygaśnięcia zatwierdzenia wszystkich tych substancji powinna być taka sama.
 (7)
 Należy zatem zatwierdzić dichlofluanid do stosowania w produktach biobójczych należących do grupy produktowej 21, z zastrzeżeniem przestrzegania określonych wymogów i warunków.
 (8)
 Dichlofluanid spełnia kryteria pozwalające sklasyfikować go jako substancję działającą uczulająco na skórę kategorii 1, jak określono w załączniku I do rozporządzenia Parlamentu Europejskiego i Rady (WE) nr 1272/2008 (3), zatem wprowadzane do obrotu wyroby poddane działaniu dichlofluanidu lub go zawierające powinny zostać odpowiednio oznakowane.
 (9)
 Należy przewidzieć odpowiednią ilość czasu, zanim substancja czynna zostanie zatwierdzona, aby umożliwić zainteresowanym stronom przygotowanie się do spełnienia nowych wymagań.
 (10)
 Środki przewidziane w niniejszym rozporządzeniu są zgodne z opinią Stałego Komitetu ds. Produktów Biobójczych,
 PRZYJMUJE NINIEJSZE ROZPORZĄDZENIE:
 Artykuł 1
 Zatwierdza się dichlofluanid jako substancję czynną przeznaczoną do stosowania w produktach biobójczych należących do grupy produktowej 21, z zastrzeżeniem spełnienia wymogów i warunków określonych w załączniku.
 Artykuł 2
 Niniejsze rozporządzenie wchodzi w życie dwudziestego dnia po jego opublikowaniu w Dzienniku Urzędowym Unii Europejskiej.
 Niniejsze rozporządzenie wiąże w całości i jest bezpośrednio stosowane we wszystkich państwach członkowskich.
 Sporządzono w Brukseli dnia 10 maja 2017 r.
 W imieniu Komisji
 Jean-Claude JUNCKER
 Przewodniczący
 (1) Dz.U. L 167 z 27.6.2012, s. 1.
 (2) Rozporządzenie delegowane Komisji (UE) nr 1062/2014 z dnia 4 sierpnia 2014 r. w sprawie programu pracy, którego celem jest systematyczne badanie wszystkich istniejących substancji czynnych zawartych w produktach biobójczych, o których mowa w rozporządzeniu Parlamentu Europejskiego i Rady (UE) nr 528/2012 (Dz.U. L 294 z 10.10.2014, s. 1).
 (3) Rozporządzenie Parlamentu Europejskiego i Rady (WE) nr 1272/2008 z dnia 16 grudnia 2008 r. w sprawie klasyfikacji, oznakowania i pakowania substancji i mieszanin, zmieniające i uchylające dyrektywy 67/548/EWG i 1999/45/WE oraz zmieniające rozporządzenie (WE) nr 1907/2006 (Dz.U. L 353 z 31.12.2008, s. 1).
 ZAŁĄCZNIK
 Nazwa zwyczajowa
 Nazwa IUPAC
 Numer identyfikacyjny
 Minimalny stopień czystości substancji czynnej (1)
 Data zatwierdzenia
 Data wygaśnięcia zatwierdzenia
 Grupa produktowa
 Warunki szczegółowe
 Dichlofluanid
 Nazwa IUPAC:
 N-(dichlorofluorometylotio)-N′,N′-dimetylo-N-fenylosulfamid
 Nr WE: 214-118-7
 Nr CAS: 1085-98-9
 96 % (w/w)
 1 listopada 2018 r.
 31 grudnia 2025 r.
 21
 W ocenie produktu szczególną uwagę zwraca się na narażenie, ryzyko i skuteczność związane z wszelkimi zastosowaniami objętymi wnioskiem o udzielenie pozwolenia, lecz nieuwzględnionymi w ocenie ryzyka substancji czynnej na poziomie unijnym.
 W przypadku gdy produkty zawierające dichlofluanid są następnie dopuszczone do stosowania przez użytkowników nieprofesjonalnych, osoby udostępniające na rynku te produkty użytkownikom nieprofesjonalnym mają obowiązek dopilnować, by do produktów tych dołączone były odpowiednie rękawice ochronne.
 Udzielanie pozwoleń na produkty biobójcze podlega następującym warunkom:
 1)
 Produkty zawierające dichlofluanid nie mogą zostać dopuszczone ani nie mogą być stosowane do przeciwdziałania osadzaniu się i rozwojowi organizmów porostowych na jednostkach pływających, które pływają po wodach słodkich.
 2)
 W przypadku użytkowników przemysłowych lub profesjonalnych należy ustanowić bezpieczne procedury postępowania oraz odpowiednie środki organizacyjne. W przypadku gdy narażenie nie może zostać ograniczone do dopuszczalnego poziomu za pomocą innych środków, produkty stosuje się przy użyciu odpowiednich środków ochrony indywidualnej.
 3)
 Etykiety oraz, jeśli została dołączona, instrukcja użytkowania, muszą zawierać informację, iż dzieciom nie wolno przebywać w pobliżu powierzchni poddanej działaniu produktu do czasu jej wyschnięcia.
 4)
 Na etykietach oraz, jeśli zostały dołączone, w kartach charakterystyki dopuszczonych produktów należy zawrzeć informację o tym, iż ich stosowanie oraz wszelkie prace konserwacyjne i naprawcze przy ich użyciu muszą odbywać się na zamkniętym obszarze, na nieprzepuszczalnym, twardym podłożu z zabezpieczeniem lub na glebie pokrytej nieprzepuszczalnym materiałem, w celu zapobieżenia przedostawaniu się substancji oraz zminimalizowania emisji do środowiska, a także iż należy zebrać wszelkie pozostałości lub odpady zawierające dichlofluanid celem ponownego ich wykorzystania lub usunięcia.
 5)
 W przypadku produktów, które mogą powodować pozostałości w żywności lub paszy, należy sprawdzić, czy zachodzi potrzeba ustalenia nowych lub zmiany obowiązujących maksymalnych limitów pozostałości zgodnie z rozporządzeniem Parlamentu Europejskiego i Rady (WE) nr 470/2009 (2) lub rozporządzeniem (WE) nr 396/2005 Parlamentu Europejskiego i Rady (3) oraz przyjąć wszelkie stosowne środki ograniczające ryzyko, aby zapewnić nieprzekraczanie maksymalnych limitów pozostałości.
 Wprowadzanie do obrotu wyrobów poddanych działaniu substancji podlega następującemu warunkowi:
 Osoba odpowiedzialna za wprowadzanie do obrotu wyrobu poddanego działaniu dichlofluanidu lub zawierającego go, zapewnia, by etykieta wyrobu poddanego działaniu substancji zawierała informacje wymienione w art. 58 ust. 3 akapit drugi rozporządzenia (UE) nr 528/2012.
 (1) Czystość wskazana w tej kolumnie oznacza minimalny stopień czystości substancji czynnej ocenionej zgodnie z art. 89 ust. 1 rozporządzenia (UE) nr 528/2012. Substancja czynna w produkcie wprowadzanym do obrotu może posiadać taki sam lub inny stopień czystości, jeśli udowodniono, że jest on równoważny technicznie z ocenioną substancją czynną.
 (2) Rozporządzenie Parlamentu Europejskiego i Rady (WE) nr 470/2009 z dnia 6 maja 2009 r. ustanawiające wspólnotowe procedury określania maksymalnych limitów pozostałości substancji farmakologicznie czynnych w środkach spożywczych pochodzenia zwierzęcego oraz uchylające rozporządzenie Rady (EWG) nr 2377/90 oraz zmieniające dyrektywę 2001/82/WE Parlamentu Europejskiego i Rady i rozporządzenie (WE) nr 726/2004 Parlamentu Europejskiego i Rady (Dz.U. L 152 z 16.6.2009, s. 11).
 (3) Rozporządzenie (WE) nr 396/2005 Parlamentu Europejskiego i Rady z dnia 23 lutego 2005 r. w sprawie najwyższych dopuszczalnych poziomów pozostałości pestycydów w żywności i paszy pochodzenia roślinnego i zwierzęcego oraz na ich powierzchni, zmieniające dyrektywę Rady 91/414/EWG (Dz.U. L 70 z 16.3.2005, s. 1).


text:
licence, arreté 23 avril 2002, LMD, MJP, université de Perpignan
 relatif aux études universitaires
 conduisant au grade de licence
 Article premier. - Les études universitaires conduisant au grade de licence peuvent être organisées dans les conditions définies par le présent arrêté.
 Titre premier  Dispositions générales
 Chapitre premier - Champ concerné
 Article 2. - L'offre de formation est structurée en six semestres. Elle est organisée par domaine, sous la forme de parcours types de formation initiale et continue dans le cadre des dispositions fixées aux articles 2 à 6 du décret du 8 avril 2002 susvisé.
 Article 3. - Les parcours poursuivent, notamment, les objectifs définis pour les diplômes suivants :
 Article 4. - Les universités peuvent également organiser des parcours visant de nouveaux objectifs soit au niveau de la licence, soit au niveau intermédiaire.
 Article 5. - Afin d'articuler les formations entre elles et d'assurer une plus grande lisibilité, l'offre de formation peut prendre en compte, pour la part des études jusqu'au niveau de la licence, les objectifs, finalités et conditions d'accès définis par la réglementation, pour les formations pluriannuelles régies par le décret du 29 décembre 1994 susvisé, l'arrêté du 29 décembre 1994 modifié susvisé, l'arrêté du 10 septembre 1970 susvisé, l'arrêté du 13 janvier 1971 susvisé et l'arrêté du 26 mars 1971 susvisé. Le cas échéant, l'offre de formation prend également en compte les formations annuelles ou pluriannuelles qui conduisent actuellement à la délivrance de diplômes d'université.
 Chapitre II - Accès aux formations
 Article 6. - Dans les conditions définies à l'article L. 612-3 du code de l'éducation, les étudiants, pour être inscrits dans les formations universitaires conduisant aux diverses licences, doivent justifier :
 Article 7. - Lorsque la réglementation prévoit des conditions spéciales d'admission pour l'accès à certaines filières, les parcours correspondants sont soumis aux mêmes exigences.
 Chapitre III - Évaluation et habilitation
 Article 8. - Dans le cadre de la politique contractuelle, les universités, pour bénéficier des dispositions du présent arrêté, soumettent, en vue de l'habilitation et par domaine de formation, l'organisation de leur offre de formation et des parcours qui la constituent à l'évaluation nationale périodique mentionnée à l'article 4 du décret du 8 avril 2002 susvisé et organisée par l'article 10 du présent arrêté.
 Article 9. - La demande d'habilitation explicite l'ensemble des caractéristiques pédagogiques de l'offre de formation proposée et, notamment, des parcours qui la constituent et des diplômes qui sanctionnent ces parcours, au niveau terminal et au niveau intermédiaire. Elle précise en particulier les objectifs de formation, l'organisation des parcours en crédits européens et l'articulation des unités d'enseignement entre elles, leurs contenus, leurs modalités pédagogiques, les volumes de formation correspondant aux enseignements et à l'encadrement pédagogique, les passerelles prévues, les modalités de validation des parcours, le cas échéant les conditions spéciales d'admission. S'agissant des renouvellements d'habilitation, la demande explicite les résultats obtenus, les réalisations pédagogiques et les taux de réussite observés.
 Article 10. - Le ministre chargé de l'enseignement supérieur définit les modalités de l'évaluation nationale périodique mentionnée à l'article 8 ci-dessus en liaison avec la politique contractuelle menée avec les établissements d'enseignement supérieur. Ces modalités font l'objet d'une présentation au Conseil national de l'enseignement supérieur et de la recherche.
 Article 11. - A l'issue de l'évaluation nationale et après avis du Conseil national de l'enseignement supérieur et de la recherche, le ministre chargé de l'enseignement supérieur prend les décisions d'habilitation. Ces décisions fixent les dénominations nationales des diplômes que les universités sont habilitées à délivrer aussi bien au niveau de la licence qu'au niveau intermédiaire.
 Article 12. - Dans le cadre des dispositions du présent arrêté, les universités sont habilitées à délivrer les diplômes nationaux, seules ou conjointement avec d'autres universités. Lorsque les objectifs de formation le justifient, d'autres établissements publics d'enseignement supérieur délivrant des diplômes nationaux peuvent également être habilités conjointement avec une ou plusieurs universités.
 Titre II  Organisation des enseignements
 Article 13. - La formation associe, à des degrés divers selon les parcours, des enseignements théoriques, méthodologiques, pratiques et appliqués. En fonction des objectifs de formation, tout en assurant l'acquisition par l'étudiant d'une culture générale, elle peut comprendre des éléments de préprofessionnalisation, de professionnalisation, des projets individuels ou collectifs et un ou plusieurs stages. Elle intègre l'apprentissage des méthodes du travail universitaire et celui de l'utilisation des ressources documentaires.
 Article 14. - Les parcours sont organisés en unités d'enseignement articulées entre elles en cohérence avec les objectifs de formation. Ils comprennent des unités d'enseignement obligatoires et, pour une part, des unités d'enseignement choisies librement par l'étudiant sur une liste fixée par l'université et, le cas échéant, des unités d'enseignement optionnelles.
 Article 15. - Les parcours peuvent être monodisciplinaires, bi-disciplinaires, pluridisciplinaires, à vocation générale, appliquée ou professionnelle.
 Article 16. - 1o Lorsque les parcours correspondent aux formations mentionnées aux articles 3 et 5 du présent arrêté, les dénominations nationales, les contenus de formation, les volumes horaires globaux d'enseignement, les modalités de contrôle des connaissances et aptitudes et les autres modalités pédagogiques sont proposés, en référence aux dispositions réglementaires qui les régissent actuellement, dans la demande d'habilitation qui motive également les innovations présentées.
 2o Les parcours prévus au 1o de l'article 4 ci-dessus peuvent, notamment, être organisés en articulant un champ disciplinaire majeur avec un ou plusieurs autres champs dits mineurs.
 3o Les parcours peuvent enfin correspondre à des formations totalement nouvelles proposées par l'université sur la base d'un dossier présenté lors de la demande d'habilitation.
 Article 17. - Afin d'assurer la cohérence pédagogique, les universités définissent les règles de progression dans le cadre des parcours qu'elles organisent et, notamment, les conditions dans lesquelles un étudiant peut suivre les diverses unités d'enseignement proposées.
 Article 18. - Le conseil d'administration fixe, sur proposition du conseil des études et de la vie universitaire, les modalités pédagogiques spéciales prenant en compte les besoins particuliers des étudiants engagés dans la vie active ou assumant des responsabilités particulières dans la vie universitaire, la vie étudiante ou associative, des étudiants chargés de famille, des étudiants engagés dans plusieurs cursus, des handicapés et des sportifs de haut niveau (aménagements des emplois du temps et des rythmes d'études, choix du mode de contrôle, etc.).
 Article 19. - Dans les conditions définies par le conseil des études et de la vie universitaire et approuvées par le conseil d'administration, chaque étudiant doit bénéficier d'un dispositif d'accueil, de tutorat d'accompagnement et de soutien pour faciliter son orientation et son éventuelle réorientation, assurer la cohérence pédagogique tout au long de son parcours et favoriser la réussite de son projet de formation.
 Article 20. - Des procédures d'évaluation des formations et des enseignements sont obligatoirement mises en place. Leurs modalités permettent la participation, selon des formes diversifiées, de l'ensemble des étudiants.
 Article 21. - L'université met en place les procédures prévues à l'article précédent en prenant en compte les données quantitatives et qualitatives émanant des divers dispositifs d'évaluation qui la concernent : rapport du Comité national d'évaluation des établissements publics à caractère scientifique, culturel et professionnel, données statistiques comparatives, enquêtes d'insertion, de suivi de cohortes.
 Titre III  Validation des parcours de formation
 Article 22. - Les aptitudes et l'acquisition des connaissances sont appréciées soit par un contrôle continu et régulier, soit par un examen terminal, soit par ceux deux modes de contrôle combinés.
 Article 23. - Dans le respect des délais fixés à l'article L. 613-1 du code de l'éducation, les établissements publient l'indication du nombre des épreuves, de leur nature, de leur durée, de leur coefficient ainsi que la répartition éventuelle entre le contrôle continu et le contrôle terminal et la place respective des épreuves écrites et orales.
 Article 24. - Les modalités définies par la réglementation pour le contrôle des connaissances et des aptitudes en vue de l'obtention des DUT, DEUST, licences professionnelles, licences pluridisciplinaires, de la licence d'administration publique, du diplôme national de guide-interprète national demeurent applicables pour les parcours correspondants. Il en est de même de celles applicables aux diplômes mentionnés à l'article 5 ci-dessus pour la part des études jusqu'au niveau de la licence.
 Chapitre II - Capitalisation
 Article 25. - Au sein d'un parcours de formation, les unités d'enseignement sont définitivement acquises et capitalisables dès lors que l'étudiant y a obtenu la moyenne. L'acquisition de l'unité d'enseignement emporte l'acquisition des crédits européens correspondants. Le nombre de crédits européens affectés à chaque unité d'enseignement est fixé sur la base de 30 crédits pour l'ensemble des unités d'enseignement d'un semestre.
 Article 26. - Les parcours permettent la validation des périodes d'études effectuées à l'étranger. Lorsque le projet a été accepté par les responsables pédagogiques et que l'étudiant a obtenu la validation de sa période d'études par l'établissement étranger, il bénéficie des crédits européens correspondant à cette période d'études sur la base de 30 crédits pour l'ensemble des unités d'enseignement d'un semestre.
 Chapitre III - Compensation et double session
 Article 27. - Les parcours mentionnés aux 2o et 3o de l'article 16 ci-dessus organisent l'acquisition des unités d'enseignement et des diplômes selon les principes de capitalisation et de compensation appliqués dans le cadre du système européen de crédits.
 Article 28. - En outre, pour les formations mentionnées à l'article précédent :
 Article 29. - Pour les formations mentionnées au présent chapitre, deux sessions de contrôle des connaissances et aptitudes sont organisées. Sous réserve de dispositions pédagogiques particulières arrêtées par le conseil d'administration de l'établissement sur proposition du conseil des études et de la vie universitaire, l'intervalle entre ces deux sessions est au moins de deux mois et un dispositif pédagogique de soutien est mis en place.
 Chapitre IV -Jurys, délivrance des diplômes et droits des étudiants
 Article 30. - Dans les conditions prévues à l'article L. 613-1 du code de l'éducation, le président de l'université nomme le président et les membres des jurys qui comprennent au moins une moitié d'enseignants-chercheurs et d'enseignants parmi lesquels le président du jury est nommé. Leur composition est publique.
 Dans le cadre de la mobilité internationale, le diplôme de licence est accompagné de l'annexe descriptive mentionnée au 4o de l'article 2 du décret du 8 avril 2002 susvisé.
 Titre IV  Dispositions finales
 Article 31. - Le ministre chargé de l'enseignement supérieur met en place un dispositif national associant des universitaires français et étrangers destiné, sur la base de l'observation des réalités françaises et étrangères et des progrès de la recherche, à élaborer des recommandations sur les évolutions souhaitables des objectifs et contenus d'enseignement, dans les divers domaines de formation. Ces recommandations font l'objet d'un débat national au sein de la communauté universitaire.
 Article 32. - Un comité de suivi associant le Conseil national de l'enseignement supérieur et de la recherche, des représentants des universités et des secteurs de formation est créé afin d'étudier l'application des dispositions du présent arrêté et de faire des propositions au ministre chargé de l'enseignement supérieur.
 Article 33. - La directrice de l'enseignement supérieur est chargée de l'exécution du présent arrêté, qui sera publié au Journal officiel de la République française.
 [J.O. Numéro 101 du 30 Avril 2002 ]