text:
 Avis juridique important
 |
 21987D1231(04)
 Απόφαση αριθ. 2/87 της Μεικτής Επιτροπής ΕΟΚ-Φινλανδίας της 16ης Νοεμβρίου 1987 που συμπληρώνει και τροποποιεί το πρωτόκολλο αριθ. 3 περί του ορισμού της έννοιας «καταγόμενα προϊόντα» ή «προϊόντα καταγωγής» και περί των μεθόδων διοικητικής συνεργασίας, με σκοπό να απλουστευθεί περαιτέρω η τεκμηρίωση σχετικά με την απόδειξη της καταγωγής
 Επίσημη Εφημερίδα αριθ. L 388 της 31/12/1987 σ. 0019 - 0022
 ΑΠΟΦΑΣΗ αριθ. 2/87 ΤΗΣ ΜΕΙΚΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΗΣ ΕΟΚ-ΦΙΝΛΑΝΔΙΑΣ της 16ης Νοεμβρίου 1987 που συμπληρώνει και τροποποιεί το πρωτόκολλο αριθ. 3 περί του ορισμού της έννοιας «καταγόμενα προϊόντα» ή «προϊόντα καταγωγής» και περί των μεθόδων διοικητικής συνεργασίας, με σκοπό να απλουστευθεί περαιτέρω η τεκμηρίωση σχετικά με την απόδειξη της καταγωγήςΗ ΜΕΙΚΤΗ ΕΠΙΤΡΟΠΗ,ιΕχοντας υπόψη:τη συμφωνία μεταξύ της Ευρωπαϊκής Οικονομικής Κοινότητας και της Φινλανδίας, που υπογράφηκε στις Βρυξέλλες, στις 5 Οκτωβρίου 1973,το πρωτόκολλο αριθ. 3 περί του ορισμού της έννοιας «καταγόμενα προϊόντα» ή «προϊόντα καταγωγής» και περί των μεθόδων διοικητικής συνεργασίας, και ιδίως το άρθρο 28,Εκτιμώντας:ότι, στο πλαίσιο των απλουστευμένων διαδικασιών, είναι δυνατή περαιτέρω απλούστευση των εγγράφων με βάση τα οποία αποδεικνύεται η καταγωγή των εμπορευμάτων από τους εγκεκριμένους εξαγωγείς, όπως αυτοί ορίζονται στο άρθρο 13 παράγραφος 2 του πρωτοκόλλου αριθ. 3, επιτρέποντάς τους να συντάσσουν, αντί του πιστοποιητικού κυκλοφορίας των εμπορευμάτων EUR. 1, μία δήλωση καταγωγής των εμπορευμάτων επί του τιμολογίου ότι η ανάπτυξη της χρησιμοποίησης συστημάτων πληροφορικής και τηλεπικοινωνιακής διαβίβασης των τιμολογίων δεν συμβιβάζεται με την ιδιόχειρη υπογραφή των δηλώσεων καταγωγής επί των εν λόγω τιμολογίων ότι, για την απρόσκοπτη ανάπτυξη της χρησιμοποίησης των συγχρόνων αυτών συστημάτων σύνταξης ή/και διαβίβασης των τιμολογίων, πρέπει να προβλεφθεί ότι οι εγκεκριμένοι εισαγωγείς που κάνουν χρήση τέτοιων συστημάτων μπορούν, στο πλαίσιο των αδειών που τους χορηγούνται, να μην υπογράφουν ιδιοχείρως τη δήλωση καταγωγής ότι, ωστόσο, οι εξαγωγείς που έλαβαν τέτοια άδεια είναι υποχρεωμένοι να τηρούν τους όρους που καθορίζουν για το σκοπό αυτό οι τελωνειακές αρχές του κράτους εξαγωγής ότι ενδείκνυται να προβλεφθούν οι προϋποθέσεις και οι λεπτομέρειες της απλούστευσης αυτής,ΑΠΟΦΑΣΙΖΕΙ:ίΑρθρο 1Το πρωτόκολλο αριθ. 3 της συμφωνίας μεταξύ της Ευρωπαϊκής Οικονομικής Κοινότητας και της Δημοκρατίας της Φινλανδίας τροποποιείται ως εξής:1. ^Στο άρθρο 8, η παράγραφος 1 αντικαθίσταται από το ακόλουθο κείμενο:«1. Τα καταγόμενα προϊόντα κατά την έννοια του παρόντος πρωτοκόλλου γίνονται δεκτά με το ευεργέτημα της συμφωνίας, κατά την εισαγωγή τους στην Κοινότητα ή την Φινλανδία εφόσον προσκομιστεί:α) ^είτε πιστοποιητικό κυκλοφορίας εμπορευμάτων EUR. 1, αποκαλούμενο στο εξής «πιστοποιητικό EUR. 1», είτε πιστοποιητικό EUR. 1 μακράς προθεσμίας, και τα τιμολόγια που αναφέρονται στο εν λόγω πιστοποιητικό συντεταγμένα σύμφωνα με το άρθρο 13. Το υπόδειγμα του πιστοποιητικού EUR. 1 υπάρχει στο παράρτημα V του παρόντος πρωτοκόλλου β) ^είτε τιμολόγιο που περιέχει τη δήλωση του εξαγωγέα που προβλέπεται στο παράρτημα VI του παρόντος πρωτοκόλλου, συντεταγμένο σύμφωνα με το άρθρο^13 γ) ^είτε τιμολόγιο που περιλαμβάνει τη δήλωση του εξαγωγέα ποου προβλέπεται στο παράρτημα VI του παρόντος πρωτοκόλλου, συντεταγμένο από κάθε εξαγωγέα εφόσον η αποστολή, αποτελούμενη από ένα ή περισσότερα δέματα, περιέχει καταγόμενα προϊόντα των οποίων η συνολική αξία δεν υπερβαίνει 4^400 ECU.»2. ^Το άρθρο 13 αντικαθίσταται από το ακόλουθο κείμενο:«Άρθρο 131. Κατά παρέκκλιση από το άρθρο 9, παράγραφοι 1 έως 7, και από το άρθρο 10, παράγραφοι 1, 4 και 5 του παρόντος πρωτοκόλλου, εφαρμόζεται μια απλουστευμένη διαδικασία έκδοσης των εγγράφων με βάση τα οποία αποδεικνύεται η καταγωγή, σύμφωνα με τις διατάξεις που ακολουθούν.2. Οι τελωνειακές αρχές του κράτους εξαγωγής μπορούν να επιτρέπουν σε κάθε εξαγωγέα, ο οποίος στο εξής ονομάζεται «εγκεκριμένος εξαγωγέας», και ο οποίος πραγματοποιεί συχνά εξαγωγές εμπορευμάτων για τις οποίες είναι δυνατό να εκδοθούν πιστοποιητικά EUR. 1 και παρέχει εγγυήσεις, ικανοποιητικές για τις τελωνειακές αρχές, για τον έλεγχο της καταγωγής των προϊόντων, να μην προσκομίζει κατά την εξαγωγή στο τελωνείο του κράτους εξαγωγής ούτε το εμπόρευμα ούτε την αίτηση πιστοποιητικού EUR. 1 του οποίου αποτελούν αντικείμενο τα εμπορεύματα αυτά, προκειμένου να καταστεί δυνατή η έκδοση πιστοποιητικού EUR. 1 υπό τους όρους που προβλέπονται στο άρθρο 9 παράγραφοι 1 έως 4 του παρόντος πρωτοκόλλου.3. Εξάλλου, οι τελωνειακές αρχές μπορούν να επιτρέπουν στον εγκεκριμένο εξαγωγέα να συντάξει πιστοποιητικά EUR. 1, ισχύοντα για περίοδο μέχρις ενός έτους κατ' ανώτατο όριο από την ημερομηνία της σύνταξης τους, τα οποία κατωτέρω αναφέρονται ως «πιστοποιητικά LT». Η άδεια παρέχεται μόνον εφόσον ο χαρακτήρας καταγωγής των εμπορευμάτων παραμένει σταθερός κατά την περίοδο ισχύος του πιστοποιητικού LT. Εάν ένα ή περισσότερα εμπορεύματα δεν καλύπτονται πλέον από το πιστοποιητικό LT, ο εγκεκριμένος εξαγωγέας πρέπει να ενημερώσει αμέσως τις τελωνειακές αρχές που του έδωσαν την άδεια.Οι τελωνειακές αρχές του κράτου εξαγωγής μπορούν, στην περίπτωση της απλουστευμένης διαδικασίας, να επιβάλλουν τη χρησιμοποίηση πιστοποιητικών EUR. 1, τα οποία να φέρουν χαρακτηριστικό διακριτικό σήμα.4. Η αναφερόμενη στις παραγράφους 2 και 3 άδεια ορίζει, κατ' επιλογή των τελωνειακών αρχών, ότι η θέση 11 «Θεώρηση του τελωνείου» του πιστοποιητικού EUR. 1 πρέπει:α) ^είτε να έχει εκ των προτέρων το αποτύπωμα της σφραγίδας του αρμόδιου τελωνείου του κράτους εξαγωγής καθώς και την υπογραφή, χειρόγραφη ή όχι, ενός υπαλλήλου του εν λόγω τελωνείου β) ^είτε να φέρει, από τον εγκεκριμένο εξαγωγέα, το αποτύπωμα ειδικής σφραγίδας εγκεκριμένης από τις τελωνειακές αρχές του κράτους εξαγωγής το οποίο να είναι σύμφωνο με το υπόδειγμα που υπάρχει στο παράρτημα VII του παρόντος πρωτοκόλλου και να μπορεί να τυπώνεται πάνω στα έντυπα.Η θέση 11 «Θεώρηση του τελωνείου» του πιστοποιητικού EUR. 1 συμπληρώνεται ενδεχομένως από τον εγκεκριμένο εξαγωγέα.5. Στις περιπτώσεις που αναφέρονται στην παράγραφο 4 στοιχείο α), η θέση 7 «Παρατηρήσεις» που πιστοποιητικού EUR. 1 φέρει μία από τις ακόλουθες μνείες: «Procιdure simplifiιe», «Forenklet procedure», «Vereinfachtes Verfahren», «Απλουστευμένη διαδικασία», «Simplified procedure», «Procedura semplificata», «Vereenvoudigde procedure», «Procedimiento simplificado», «Yksinkertaistettu menettely», «Einfφldnd afgreidsla», «Forenklet prosedyre», «Procedimento simplificado», «Forenklad procedur». Ο εγκεκριμένος εξαγωγέας σημειώνει, ενδεχομένως, στη θέση 13 «Αίτηση ελέγχου» του πιστοποιητικού EUR. 1, το όνομα και τη διεύθυνση της τελωνειακής αρχής που είναι αρμόδια να πραγματοποιήσει τον έλεγχο του πιστοποιητικού EUR. 1.6. Στην περίπτωση που αναφέρεται στην παράγραφο 3, ο εγκεκριμένος εξαγωγέας σημειώνει επίσης στη θέση 7 του πιστοποιητικού EUR. 1 μία από τις ακόλουθεςμνείες:«πιστοποιητικό LT ισχύον μέχρι^.^.^.» (ημερομηνία με αραβικούς αριθμούς),«LT-certifikat gyldigt indtil . . .»,«LT-Certificat gόltig bis . . .»,«LT-certificate valid until . . .»,«certificat LT valable jusqu'au . . .»,«certificato LT valido fino a . . .»,«LT-skνrteini gildir til . . .»,«certificado LT vεlido hasta el . . .»,«LT-certificaat geldig tot en met . . .»,«LT-sertifikat gyldig intil . . .»,«LT-todistus voimassa . . . saakka»,«LT-certifikat giltigt till . . .»,«certificado LT valido atι . . .»,καθώς και τα στοιχεία της άδειας δυνάμει της οποίας εκδόθηκε το πιστοποιητικό LT.Ο εγκεκριμένος εξαγωγέας δεν είναι υποχρεωμένος να σημειώσει στις θέσεις 8 και 9 του «πιστοποιητικού LT» τα σημεία και τους αριθμούς, τον αριθμό και τη φύση των δεμάτων, και το μεικτό βάρος (χιλιόγραμμα) ή άλλημονάδα μετρήσεως (λίτρα, κυβικά μέτρα, κλπ.). Η θέση8 πρέπει πάντως να περιέχει περιγραφή και ορισμό των εμπορευμάτων που να είναι αρκετά σαφείς ώστε να είναι δυνατός ο προσδιορισμός τους.7. Κατά παρέκκλιση από τις διατάξεις του άρθρου 12, παράγραφοι 1 και 3, το πιστοποιητικό LT πρέπει να προσκομίζεται στο τελωνείο εσαγωγής το αργότερο κατά την πρώτη εισαγωγή των εμπορευμάτων στα οποία αναφέρεται. Στην περίπτωση που ο εισαγωγέας πραγματοποιεί πράξεις εκτελωνισμού σε διάφορα τελωνεία του κράτους εισαγωγής, οι τελωνειακές αρχές μπορούν να του ζητήσουν να προσκομίσει αντίγραφο του πιστοποιητικού LT σε κάθε σχετικό τελωνείο.8. Εφόσον προσκομίστηκε στις τελωνειακές αρχές πιστοποιητικό LT, η απόδειξη της καταγωγής των εισαγομένων εμπορευμάτων παρέχεται, κατά την περίοδο ισχύος του εν λόγω πιστοποιητικού, μέσω των τιμολογίων που πληρούν τους ακόλουθους όρους:α) ^στην περίπτωση κατά την οποία σε ένα τιμολόγιο αναγράφονται προϊόντα καταγωγής της Κοινότητας ή μιας από τις χώρες που αναφέρονται στο άρθρο 2 παράγραφος 1 του παρόντος πρωτοκόλλου και προϊόντα μη καταγόμενα, ο εξαγωγέας υποχρεούται να κάνει σαφή διάκριση αυτών των δύο κατηγοριών β) ^ο εξαγωγέας υποχρεούται να αναγράφει σε κάθε τιμολόγιο τον αριθμό του πιστοποιητικού LT με το οποίο συνοδεύονται τα εμπορεύματα καθώς και την ημερομηνία μέχρι την οποία ισχύει το εν λόγω πιστοποιητικό και να αναφέρει την ή τις χώρες από όπου κατάγονται τα εμπορεύματα αυτά.Η αναφορά εκ μέρους του εξαγωγέα επί του τιμολογίου του αριθμού του πιστοποιητικού LT μαζί με την ένδειξη της χώρας καταγωγής έχει την έννοια δήλωσης ότι τα εμπορεύματα πληρούν τις απιτήσεις που ορίζονται στο παρόν πρωτόκολλο για να τύχουν προτιμησιακής καταγωγής κατά τις συναλλαγές μεταξύ της Κοινότητας και της Αυστρίας.Οι τελωνειακές αρχές της χώρας εξαγωγής μπορούν να απαιτούν να συνοδεύονται οι μνείες, των οποίων η αναφορά επί του τιμολογίου προβλέπεται ανωτέρω, από την ιδιόχειρη υπογραφή και από την αναγραφή, ολογράφως, του ονοματεπωνύμου του υπογράφοντος γ) ^η περιγραφή και ο ορισμός των εμπορευμάτων στα τιμολόγια πρέπει να γίνεται με τρόπο αρκετά ακριβή ώστε να φαίνεται σαφώς ότι τα εμπορεύματα αναγράφονται και στο πιστοποιητικό LT στο οποίο τα τιμολόγια αναφέρονται δ) ^τα τιμολόγια μπορούν να συντάσσονται μόνο για εμπορεύματα τα οποία εξάγονται κατά την περίοδο ισχύος του πιστοποιητικού LT στο οποίο αναφέρονται. Μπορούν, εντούτοις, να προσκομίζονται στο τελωνείο του τόπου εισαγωγής εντός προθεσμίας τεσσάρων μηνών από την ημερομηνία της σύνταξής τους από τον εξαγωγέα.9. Στο πλαίσιο των απλουστευμένων διαδικασιών, τα τιμολόγια που πληρούν τους όρους που αναφέρονται στο παρόν άρθρο μπορούν να συντάσσονται ή/και να διαβιβάζονται με τηλεπικοινωνιακά μέσα ή με μέσα πληροφορικής. Τα τιμολόγια αυτά γίνονται δεκτά από τα τελωνεία της χώρας εισαγωγής ως απόδειξη της καταγωγής των εισαγομένων εμπορευμάτων, σύμφωνα με τη διαδικασία που καθορίζεται από τις τελωνειακές αρχές της χώρας αυτής.10. ιΟταν οι τελωνειακές αρχές της χώρας εξαγωγής διαπιστώσουν ότι ένα πιστοποιητικό ή/και τιμολόγιο που έχει συνταχθεί σύμφωνα με τις διατάξεις του παρόντος άρθρου δεν ισχύει για τα παραδιδόμενα εμπορεύματα, ενημερώνουν αμέσως σχετικά τις τελωνειακές αρχές της χώρας εισαγωγής.11. Οι τελωνειακές αρχές μπορούν να επιτρέπουν σ' ένα εγκεκριμένο εξαγωγέα να συντάσσει, αντί πιστοποιητικού EUR. 1, τιμολόγια που να περιλαμβάνουν τη δήλωση που προβλέπεται στο παράρτημα VI του παρόντος πρωτοκόλλου.Η δήλωση που ο εγκεκριμένος εξαγωγέας συντάσσει επί του τιμολογίου υπογράφεται ιδιοχείρως και πρέπει:α) ^είτε να αναφέρεται επ' αυτής ο αριθμός αδείας του εγκεκριμένου εξαγωγέα β) ^είτε να έχει τεθεί επ' αυτής, από τον εγκεκριμένο εξαγωγέα, η ειδική σφραγίδα που προβλέπεται στην παράγραφο 4 στοιχείο β) και που εγκρίνεται από τις τελωνειακές αρχές της χώρας εξαγωγής. Το αποτύπωμα της σφραγίδας αυτής μπορεί να τίθεται επί του τιμολογίου εκ των προτέρων.12. Εντούτοις, οι τελωνειακές αρχές της χώρας εξαγωγής μπορούν να επιτρέπουν σ' ένα εγκεκριμένο εξαγωγέα να μην υπογράφει ιδιοχείρως τις μνείες που προβλέπονται στην παράγραφο 8 στοιχείο β) ή τη δήλωση που αναφέρεται στην παράγραφο 11, και που αναγράφονται επί του τιμολογίου, εφόσον τα τιμολόγια αυτά συντάσσονται ή/και διαβιβάζονται μέσω δικτύων τηλεπικοινωνιών ή πληροφορικής.Οι εν λόγω τελωνειακές αρχές καθορίζουν τους όρους εφαρμογής της παρούσας παραγράφου, συμπεριλαμβανομένης, αν αυτό είναι αναγκαίο, μιας γραπτής δέσμευσης του εγκεκριμένου εξαγωγέα με την οποία αυτός αναλαμβάνει πλήρως την ευθύνη όσον αφορά την ακρίβεια των εν λόγω μνειών και δηλώσεων ως εάν τις είχε υπογράψει ιδιοχείρως.13. Στις άδειες που αναφέρονται στις παραγράφους 2, 3 και 11, οι τελωνειακές αρχές αναγράφουν, ιδίως:α) ^τους όρους υπό τους οποίους συντάσσονται οι αιτήσεις πιστοποιητικών EUR. 1 ή LT ή υπό τους οποίους η δήλωση καταγωγής των εμπορευμάτων συντάσσεται επί του τιμολογίου β) ^τους όρους υπό τους οποίους οι αιτήσεις αυτές καθώς και αντίγραφο των τιμολογίων όπου γίνεται αναφορά στο πιστοποιητικό LT και των τιμολογίων που περιλαμβάνουν τη δήλωση του εξαγωγέα, φυλάσσονται επί δύο τουλάχιστον έτη. Στις περιπτώσεις των πιστοποιητικών LT ή των τιμολογίων, στα οποία γίνεται αναφορά στο πιστοποιητικό LT, η χρονική αυτή περίοδος αρχίζει από την ημερομηνία λήξης της ισχύος του πιστοποιητικού LT. Οι διατάξεις αυτές εφαρμόζονται και για τα πιστοποιητικά EUR. 1 ή LT και για τα τιμολόγια στα οποία γίνεται αναφορά στο πιστοποιητικό LT, καθώς και για τα τιμολόγια που περιλαμβάνουν τη δήλωση του εξαγωγέα και που έχουν χρησιμεύσει για την παροχή και άλλων αποδείξεων καταγωγής και χρησιμοποιούνται υπό τους όρους που προβλέπονται στο άρθρο 9 παράγραφος 3 δεύτερο εδάφιο του παρόντος πρωτοκόλλου.14. Οι τελωνειακές αρχές του κράτους εξαγωγής μπορούν να εξαιρούν από την εφαρμογή των ευεργετικώνδιατάξεων που προβλέπονται στις παραγράφους 2, 3 και 11 ορισμένες κατηγορίες εμπορευμάτων.15. Οι τελωνειακές αρχές αρνούνται τη χορήγηση των αδειών που αναφέρονται στις παραγράφους 2, 3 και 11 στους εξαγωγείς οι οποίοι δεν παρέχουν όλα τα εχέγγυα που οι αρχές αυτές κρίνουν χρήσιμα.Οι τελωνειακές αρχές μπορούν να ανακαλούν την άδεια ανά πάσα στιγμή. Οφείλουν να το πράττουν όταν δεν πληρούνται πλέον οι όροι της έγκρισης ή όταν ο εγκεκριμένος εξαγωγέας δεν παρέχει πλέον τα σχετικά εχέγγυα.16. Ο εγκεκριμένος εξαγωγέας είναι δυνατό να είναι υποχρεωμένος να ενημερώνει τις τελωνειακές αρχές, σύμφωνα με τη διαδικασία που οι αρχές αυτές καθορίζουν, σχετικά με τις αποστολές που προτίθεται να πραγματοποιήσει, προκειμένου να μπορέσει το αρμόδιο τελωνείο να διενεργήσει ενδεχομένως έλεγχο πριν από την αποστολή του εμπορεύματος.17. Οι διατάξεις του παρόντος άρθρου δεν θίγουν την εφαρμογή των ρυθμίσεων της Κοινότητας, των κρατών μελών και της Αυστρίας σχετικά με τις τελωνειακές διατυπώσεις και με τη χρησιμοποίηση των τελωνειακών εγγράφων.»3. ^Στο άρθρο 14, πρώτη και δεύτερη γραμμή, οι λέξεις «στο άρθρο 8 παράγραφος 1 στοιχείο β)» αντικαθίστανται από τις λέξεις «στο άρθρο 8 παράγραφος 1 στοιχείο γ)».4. ^Στο άρθρο 15 α), παράγραφος 3, οι λέξεις «της δήλωσης που αναφέρεται στο άρθρο 8 παράγραφος 1 στοιχείο β)» αντικαθίστανται από τις λέξεις «των δηλώσεων που αναφέρονται στο άρθρο 8 παράγραφος 1 στοιχεία β) και γ)».5. ^Το παράρτημα VI αντικαθίσταται από το παράρτημα της παρούσας απόφασης.ίΑρθρο 2Τα έντυπα EUR. 2 που πληρούν τους όρους που καθορίζονται γι' αυτά από τις διατάξεις του άρθρου 8 παράγραφος 1 στοιχείο β) και του άρθρου 14 του πρωτοκόλλου αριθ. 3 της συμφωνίας μεταξύ της Ευρωπαϊκής Οικονομικής Κοινότητας και της Δημοκρατίας της Φινλανδίας που ισχύει στις 30 Ιουνίου 1987, μπορούν να εξακολουθήσουν να εκδίδονται και να γίνονται αποδεκτά έως τις 30 Ιουνίου 1988.Οι διατάξεις του άρθρου 17 του εν λόγω πρωτοκόλλου σχετικά με τον εκ των υστέρων έλεγχο, εφαρμόζονται και στα έντυπα EUR. 2 που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο του παρόντος άρθρου.ίΑρθρο 3Η παρούσα απόφαση αρχίζει να ισχύει την 1η Ιανουαρίου 1988.Βρυξέλλες, 16 Νοεμβρίου 1987.Για τη Μεικτή ΕπιτροπήΟ ΠρόεδροςP. BENAVIDES ΠΑΡΑΡΤΗΜΑ «ΠΑΡΑΡΤΗΜΑ VI Δήλωση που προβλέπεται στο άρθρο 8 παράγραφος 1 στοιχεία β) και γ)Ο κάτωθι υπογράφων εξαγωγέας των εμπορευμάτων που καλύπτονται από το παρόν έγγραφο, δηλώνω ότι εκτός αντίθετης ένδειξης^(;), τα εμπορεύματα αυτά ανταποκρίνονται στους όρους που έχουν ορισθεί για να προσλάβουν το χαρακτήρα καταγωγής για τις προτιμησιακές συναλλαγές με ..................................................^($), και κατάγονται από ..................................................^($)^(=). .(τόπος και ημερομηνία).(υπογραφή)(Μετά την υπογραφή πρέπει να σημειώνεται ολογράφως το ονοματεπώνυμο του προσώπου που υπογράφει τη δήλωση)(;) Σε περίπτωση που σε ένα τιμολόγιο αναφέρονται επίσης προϊόντα μη καταγόμενα από την Κοινότητα, την Αυστρία, τη Φινλανδία, την Ισλανδία, τη Νορβηγία, τη Σουηδία ή την Ελβετία, ο εξαγωγέας υποχρεούται να τα αναφέρει ακριβώς.Στην περίπτωση που σε ένα τιμολόγιο αναφέρονται και προϊόντα καταγωγής Ισπανίας, κατά την έννοια του άρθρου 24 του πρωτοκόλλου, ή των Καναρίων Νήσων, της Θέουτα και της Μελίλια, κατά την έννοια του άρθρου 25^β) του πρωτοκόλλου, ο εξαγωγέας υποχρεούται έως τις 31 Δεκεμβρίου 1992 να τα αναφέρει με τις ενδείξεις «ES» ή «CCM» αντιστοίχως.($) Η Κοινότητα, η Αυστρία, η Φινλανδία, η Ισλανδία, η Νορβηγία, η Σουηδία, η Ελβετία.(=) Σε ειδική στήλη του τιμολογίου μπορεί να γίνεται αναφορά στη χώρα καταγωγής ενός εκάστου προϊόντος.»


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 7.6.2022
 GA
 Iris Oifigiúil an Aontais Eorpaigh
 C 222/9
 Achomharc arna thabhairt an 11 Feabhra 2022 ag HC i gcoinne bhreithiúnas na Cúirte Ginearálta (an tOchtú Dlísheomra) a tugadh an 1 Nollaig 2021 i gCás T-804/19, HC v an Coimisiún
 (Cás C-102/22 P)
 (2022/C 222/17)
 Teanga an cháis: an Béarla
 Páirtithe
 Achomharcóir: HC (ionadaithe: D. Rovetta, V. Villante, avvocati)
 Páirtí eile sna himeachtaí: An Coimisiún Eorpach
 An t-ordú atá á lorg
 Iarrann an t-achomharcóir ar an gCúirt:
 —
 Breithiúnas na Cúirte Ginearálta an 1 Nollaig 2021 i gCás T-804/19, HC v an Coimisiún Eorpach, ECLI:EU:T:2021:849, ar tugadh fógra do HC maidir leis an 1 Nollaig 2021 a chur ar neamhní;
 —
 a dhearbhú go bhfuil an pléadáil neamhdhleathachta de bhun Airteagal 277 den Chonradh ar Fheidhmiú an Aontais Eorpaigh maidir leis an bhFógra faoi Chomórtas lena mbaineann maidir lena rialacha i dtaobh teangacha inghlactha agus go bhfuil údar leis;
 —
 an “dara cinneadh atá faoi chonspóid” ag an gcéadchéim eadhon litir/cinneadh an 21 Márta 2019 inar dhiúltaigh EPSO don iarratas ar athbhreithniú, lenar cuireadh in iúl don achomharcóir go raibh an bord roghnúcháin tar éis a chinneadh gan cuireadh chuig an lárionad measúnaithe a thabhairt dó a dheimhniú, a chur ar neamhní;
 —
 EUR 50 000 a bhronnadh ar an achomharcóir mar chúiteamh ar an damáiste a fulaingíodh.
 —
 Mar fho-iarratais ar an méid thuas, iarrtar ar an gCúirt breithiúnas na Cúirte Ginearálta atá faoi achomharc a chur ar neamhní agus an cás a tharchur ar ais go dtí an Chúirt Ghinearálta;
 —
 a ordú don Choimisiún Eorpach costais an iarratasóra i dtaobh an cháis céadchéime agus na h-imeachta achomhairc reatha a íoc araon.
 Saincheisteanna dlí agus príomhargóintí
 San achomharc seo, maíonn an t-achomharcóir dhá fhoras achomhairc:
 An chéad fhoras achomhairc: Cáiliú earráideach fíorais agus saobhadh fianaise ag an gCúirt Ghinearálta maidir lena measúnú agus lena breithiúnas maidir leis an dara cuid den chéad phléadáil dlí a luaigh an t-achomharcóir ag an gcéadchéim – Sárú ar an bhfógra faoi chomórtas. Faigheann an t-Achomharcóir locht ar an gCúirt Ghinearálta as na fíorais a cháiliú go mícheart, as fianaise a shaobhadh agus as sárú a dhéanamh ar an bhFógra faoi Chomórtas a bhain leis maidir leis an meastóireacht ar thaithí phroifisiúnta agus cáilíochtaí acadúla an achomharcóra.
 An dara foras achomhairc: Sárú agus léiriú mícheart ar Airteagal 277 de CFAE. Sárú ar Airteagail 1 go 4 de Rialachán Uimh. 1 an 15 Aibreán 1958 (1) lena gcinntear na teangacha atá le húsáid ag Comhphobal Eacnamaíochta na hEorpa sa leagan atá i bhfeidhm faoi láthair. Sárú ar Airteagal 1d agus Airteagal 28 de na Rialacháin Foirne agus Airteagal 1(1)(f) d’Iarscríbhinn III a ghabhann leis. Faigheann an t-Achomharcóir locht ar an gCúirt Ghinearálta as léiriú ró-dhocht a dhéanamh ar an gceangal maidir le “dlúthnasc” idir an Fógra faoi Chomórtas lena mbaineann agus an cinneadh atá faoi agóid os comhair na Cúirte Ginearálta chun críche pléadáil neamhdhleathachta a agairt faoi Airteagal 277 CFAE i gcoinne Fógra faoi Chomórtas dá leithéid. Tá an t-Achomharcóir den tuairim gurb ann do “dhlúthnasc” dá leithéid agus dá bhrí sin go bhfuil a phléadáil neamhdhleathachta i gcoinne an tsriain d’úsáid na Fraincise agus an Bhéarla mar dhara teanga chun críche an chomórtais lena mbaineann inghlactha agus go bhfuil údar maith léi.
 (1) IO 1958, 17, p. 385


type: wikipedia

text:
Bolívia, dlhý tvar názvu Bolívijský mnohonárodný štát (), je vnútrozemský štát v Južnej Amerike. Na severe a východe susedí s Brazíliou, s Paraguajom a Argentínou na juhu a s Čile a Peru na západe. Hlavné mesto Bolívie je Sucre.
 Geografia
 Bolívia sa nachádza v centrálnej časti Južnej Ameriky na ploche 1 098 581 km2. Juhozápadnú časť pokrývajú vrcholy Ánd, pričom centrálne územie vyplňuje náhorná plošina Altiplano. Severné a východné okraje Bolívie spadajú do nižších polôh dažďových pralesov v povodí Amazonky (rieka Mamoré) a oblasti Gran Chaco v povodí rieky Paraná (Paraguaj). Bolívia stratila prístup k pobrežiu Tichého oceánu v tzv. Pacifickej vojne v roku 1879.
 Najvyšším vrcholom Bolívie je vulkán Nevado Sajama s výškou 6 542 m, ktorý sa nachádza v departmente Oruro. Severozápadnú hranicu zeme tvorí z malej časti jazero Titicaca. Najväčšími mestami sú La Paz, El Alto, Santa Cruz de la Sierra a Cochabamba. Hlavné mesto je Sucre patrí medzi najvyššie položené hlavné mestá sveta. Známy La Paz nie je hlavné mesto, je to len mesto, kde má sídlo vláda.
 Dejiny
 Časť španielskeho kráľovstva Rio de la Plata, nazývajúca sa Horné Peru, vyhlásila 6. augusta 1825 nezávislosť. Nový štát bol pomenovaný podľa juhoamerického bojovníka za slobodu Simóna Bolívara.
 Prvé osídlenie územia dnešnej Bolívie je známe z rokov 200 pred Kr.- 600 n. l., kedy v stredných Andách vzniklo kultúrne centrum Tiahuanaco. Mesto sa stalo centrom ríše, ktorá pokrývala vedľa panvy pri jazere Titicaca aj rozsiahle časti bolívijských pohorí a časť pobrežia Tichého oceánu. Po roku 800 sa centrálna štátna organizácia rozpadla a malé kmene neboli schopné odolať náporu Inkov, v ktorých čele stál Pačakuti Inka Jupanki. Roku 1460 dobyli Inkovia panvu jazera Titicaca a podmanili si tamojší indiánsky kmeň Aymará.
 Španieli v Andách
 Po prvých vojenských výpravách španielskych dobyvateľov roku 1533 a 1535 bola dnešná Bolívia spolu zo susedným Peru začlenená do španielskeho vicekráľovstva. Roku 1538 bolo založené dnešné hlavné mesto Sucre (vtedy pod názvom Ciudad de la Plata) a roku 1548 La Paz, dnešné sídlo vlády. Mimoriadny význam pre rozvoj krajiny mal objav striebra v Potosí (1545). Roku 1776 sa stala Bolívia spolu s Argentínou, Paraguajom a Uruguajom súčasťou vicekráľovstva Rio de la Plata.
 Nezávislosť Bolívie
 V júni 1823 začala povstaním nacionalistov, vedených José Antoniom de Sucre, oslobodzovacia vojna proti Španielom. Skončila 6. augusta 1825 vyhlásením nezávislosti krajiny. Simón Bolívar, ktorý dal krajine meno, bol prezidentom len niekoľko mesiacov. Po ňom prevzal vládu v decembri 1825 Sucre, ktorý dal krajine druhú ústavu, tretiu potom presadil Andrés de Santa Cruz, ktorý Sucreho roku 1829 zosadil. Počas svojej desaťročnej vlády vyhlásil po úspešnej vojenskej výprave zjednotenie svojej krajiny s Peru, ale po zákroku Čile a Argentíny sa musel stiahnuť a bolívijsko-peruánsku úniu rozpustiť.
 Oslabenie krajiny vo vojnách
 Vojny so susednými krajinami Bolíviu oslabili a viedli k strate územia. Vojna proti Čile (1879 až 1883) mala za následok stratu oblasti Atacama a tým jediného prístupu k moru. Vo vojne proti Brazílii (1902 až 1903) stratila Bolívia provinciu Acre a vo vojne s Paraguajom (1932-1935) veľkú časť oblasti Gran Chaco. Táto vojna navyše priviedla rozvrat bolívijského hospodárstva, čo malo za následok nastolenie vojenskej vlády. Jej veliteľ, plukovník Germán Busch, nechal zoštátniť americkú firmu Standard Oil. Napriek tomu že krajina mala príjmy z baní, hospodárstvo stagnovalo, čo viedlo k nepokojom, po ktorých prevzal vládu Víctor Paz Estenssoro, vodca Revolučného národného hnutia (Movimento Nacionalista Revolucionario).
 Vláda Paza Estenssora
 Nový predseda vlády znárodnil cínové bane a roku 1953 previedol rozsiahlu pozemkovú reformu, v ktorej rozdelil veľkostatky roľníkom. Zároveň sa snažil o rozšírenie obrábanej pôdy na východe krajiny. V rokoch 1956 - 1960 bol prezidentom Hernán Siles Zuazo, potom sa však znovu ujal úradu Paz Estenssoro, ktorý bol zosadený vojenským pučom 4. novembra 1964.
 Vojenská vláda
 Vojenská junta pod velením generála René Barrientosa sa ujala vlády 6. novembra 1964, čo vyvolalo niekoľko vzbúr baníkov, ktorých postavenie sa po poklese cien cínu na svetových trhoch zhoršilo. Bojov proti vojenskému režimu sa zúčastnil aj Ernesto Che Guevara, ktorý bol zastrelený 9. októbra 1967. Barrientosa vystriedal v čele junty plukovník Hugo Banzer Suárez, ktorý bol zvrhnutý koncom sedemdesiatych rokov, 29. júna 1980 sa v krajine konali voľby, po ktorých sa stal prezidentom Zuazo, ktorý musel odvracať ešte jeden pokus o vojenský puč (1982).
 Návrat k demokracii
 Prezident Zuazo prevzal neblahé dedičstvo. Zlú hospodársku situáciu sa snažil riešiť úspornými opatreniami, veľká nezamestnanosť a nízke mzdy však boli príčinou početných štrajkov, organizovaných odbormi.
 Roku 1985 bol zvolený prezidentom konzervatívny politik Víctor Paz Estenssoro: roku 1987 zaznamenala krajina po šiestich rokoch mierny ekonomický rast. V ďalších voľbách bol zvolený prezidentom Jaime Paz Zamora, po ňom v roku 1993 Gonzalo Sánchez de Lozada.
 Administratívne členenie
 Bolívia sa člení na 9 departmentov/departamentos (v zátvorke je uvedené hlavné mesto):
 Beni (Trinidad)
 Chuquisaca (Sucre)
 Cochabamba (Cochabamba)
 La Paz (La Paz)
 Oruro (Oruro)
 Pando (Cobija)
 Potosí (Potosí)
 Santa Cruz (Santa Cruz de la Sierra)
 Tarija (Tarija)
 Departmenty sa ďalej delia do 100 provincií (provincias), provincie sa ešte členia do mnoho kantónov (cantones) a obcí (municipalidades).
 Hospodárstvo
 Bolívia disponuje nesmiernym nerastným bohatstvom vrátane rozsiahlych ložísk rúd striebra. Práve tie sem privábili Španielov, ktorí zemi vládli od 16. storočia až do chvíle, kedy povstala so zbraňou v ruke a v roku 1825 získala nezávislosť.
 Bolívia je jeden z najchudobnejších štátov Latinskej Ameriky. Vinou politickej nestability štátu však väčšina jej obyvateľov, a hlavne Indiánov, dodnes žije v značnej chudobe. Bolívia vyváža hlavne nerasty vrátane cínu. Je strediskom rozsiahleho ilegálneho obchodu s kokaínom.
 Slováci ktorí tu pôsobili
 Alojz Hudek (* 1887† 1961) rímskokatolícky kňaz, salezián, misionár, rozhlasový kazateľ.
 Referencie
 Iné projekty
 Členovia OSN
 Štáty v Južnej Amerike


type: contracts

text:
 Avis juridique important
 |
 21997D0710(14)
 Απόφαση της Μεικτής Επιτροπής του ΕΟΧ αριθ. 15/97 της 26ης Μαρτίου 1997 για την τροποποίηση του παραρτήματος ΙΙ (τεχνικοί κανόνες, πρότυπα, δοκιμές και πιστοποίηση) της συμφωνίας για τον ΕΟΧ
 Επίσημη Εφημερίδα αριθ. L 182 της 10/07/1997 σ. 0047 - 0048
 ΑΠΟΦΑΣΗ ΤΗΣ ΜΕΙΚΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΗΣ ΤΟΥ ΕΟΧ αριθ. 15/97 της 26ης Μαρτίου 1997 για την τροποποίηση του παραρτήματος ΙΙ (τεχνικοί κανόνες, πρότυπα, δοκιμές και πιστοποίηση) της συμφωνίας για τον ΕΟΧΗ ΜΕΙΚΤΗ ΕΠΙΤΡΟΠΗ ΤΟΥ ΕΟΧ,Έχοντας υπόψη, τη συμφωνία για τον Ευρωπαϊκό Οικονομικό Χώρο, όπως τροποποιήθηκε από το πρωτόκολλο προσαρμογής της συμφωνίας για τον Ευρωπαϊκό Οικονομικό Χώρο, εφεξής καλούμενη «η συμφωνία», και ιδίως το άρθρο 98,Εκτιμώντας:ότι το παράρτημα ΙΙ της συμφωνίας τροποποιήθηκε από την απόφαση αριθ. 57/96 της Μεικτής Επιτροπής του ΕΟΧ (1) 7ότι ο κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 142/97 της Επιτροπής, της 27ης Ιανουαρίου 1997, σχετικά με την παροχή πληροφοριακών στοιχείων για ορισμένες υπάρχουσες ουσίες όπως προβλέπεται στον κανονισμό (ΕΟΚ) αριθ. 793/93 του Συμβουλίου (2) πρέπει να ενσωματωθεί στη συμφωνία 7ότι ο κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 143/97 της Επιτροπής, της 27ης Ιανουαρίου 1997, για τον τρίτο πίνακα ουσιών προτεραιότητας που προβλέπονται στον κανονισμό (ΕΟΚ) αριθ. 793/93 του Συμβουλίου (3) πρέπει να ενσωματωθεί στη συμφωνία,ΑΠΟΦΑΣΙΖΕΙ:Άρθρο 1 1. Μετά το σημείο 12ζ (απόφαση 94/643/ΕΚ της Επιτροπής) του κεφαλαίου ΧV του παραρτήματος ΙΙ της συμφωνίας παρεμβάλλεται το ακόλουθο σημείο:«12η 397 R 0142: Κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 142/97 της Επιτροπής, της 27ης Ιανουαρίου 1997, σχετικά με την παροχή πληροφοριακών στοιχείων για ορισμένες υπάρχουσες ουσίες όπως προβλέπεται στον κανονισμό (ΕΟΚ) αριθ. 793/93 του Συμβουλίου (ΕΕ αριθ. L 25 της 28. 1. 1997, σ. 11).»2. Στο σημείο 12ε [Κανονισμός (ΕΟΚ) αριθ. 793/93 του Συμβουλίου] του κεφαλαίου XV του παραρτήματος ΙΙ της συμφωνίας προστίθεται η ακόλουθη περίπτωση:«- 397 R 0143: Κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 143/97 της Επιτροπής, της 27ης Ιανουαρίου 1997 (ΕΕ αριθ. L 25 της 28. 1. 1997, σ. 13).»Άρθρο 2 Τα κείμενα των κανονισμών (ΕΚ) αριθ. 142/97 και (ΕΚ) αριθ. 143/97 στην ισλανδική και νορβηγική γλώσσα, τα οποία προσαρτώνται στις αντίστοιχες γλωσσικές διατυπώσεις της παρούσας απόφασης, είναι αυθεντικά.Άρθρο 3 Η παρούσα απόφαση αρχίζει να ισχύει την 1η Απριλίου 1997, υπό την προϋπόθεση ότι έχουν πραγματοποιηθεί προς τη Μεικτή Επιτροπή του ΕΟΧ όλες οι κοινοποιήσεις που προβλέπονται στο άρθρο 103 παράγραφος 1 της συμφωνίας.Άρθρο 4 Η παρούσα απόφαση δημοσιεύεται στο τμήμα ΕΟΧ και στο συμπλήρωμα ΕΟΧ της Επίσημης Εφημερίδας των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων.Βρυξέλλες, 26 Μαρτίου 1997.Για τη Μεικτή Επιτροπή του ΕΟΧΟ ΠρόεδροςC. DAY(1) Δεν έχει ακόμη δημοσιευθεί στην Επίσημη Εφημερίδα.(2) ΕΕ αριθ. L 25 της 28. 1. 1997, σ. 11.(3) ΕΕ αριθ. L 25 της 28. 1. 1997, σ. 13.


type: other

text:
visz a víz sodor: Kisértet járja be Európát a szabadkőműves migráns kisértete
 Kisértet járja be Európát a szabadkőműves migráns kisértete
 Kisértet járja be Európát a
 szabadkőműves mígráns kísértete
 Vasárnap szabadul a börtönből a Sukoró-ügy fővádlottja, Tátrai Miklós
 A PestiSrácok.hu információi szerint vasárnap szabadul a börtönből a Sukoró-ügy miatt tavaly júniusban három évre ítélt Tátrai Miklós. A Magyar Nemzeti Vagyonkezelő (MNV) Zrt. egykori vezetője reintegrációs őrizetbe kerül, azaz a fennmaradó büntetését otthonában töltheti le. A Sukoró-botrányban sokáig az a Gyurcsány Ferenc is gyanúsított volt, aki később elismerte, Tátraiék helyette vonultak börtönbe.
 Vasárnap elhagyhatja a Veszprém Megyei Büntetés-végrehajtási Intézetet Tátrai Miklós, a Magyar Nemzeti Vagyonkezelő (MNV) Zrt. egykori vezetője, miután a bíróság döntésének köszönhetően reintegrációs őrizetbe kerül – tudta meg a PestiSrácok.hu. Ez a tíz hónapos kedvezmény azt jelenti, hogy a tavaly augusztus óta börtönben ülő volt MNV-vezér nyomkövetővel, otthon töltheti le a maradék büntetését (Tátrai feltételesen jövő május elsején szabadult volna).
 A Sukoró-ügyben tavaly júniusban ítélte jogerősen három év börtönbüntetésre és három év közügyektől eltiltásra különösen nagy vagyoni hátrányt okozó hűtlen kezelés kísérlete miatt Tátrai Miklóst a Kúria. A másodrendű vádlott Császy Zsolt két év hat hónap börtönt kapott (ő áprilisban megkapta ugyanezt a kedvezményt). A Sukoró-ügy lényege, hogy még a Gyurcsány-kormány idején, 2008. július 30-án Joav Blum izraeli-magyar üzletember csereszerződést kötött az állam képviseletében eljáró Magyar Nemzeti Vagyonkezelővel (MNV). Blum egy befektetőcsoportot képviselt, amely King’s City névvel kaszinóvárost akart építeni a Velencei-tó partjára, Sukoró területén. A megállapodás szerint az állam tulajdonában lévő sukorói telkeket cserélték volna el Joav Blum pilisi és albertirsai ingatlanjaival. Ha a telekcsere megvalósul, a vád és az ítélet szerint 1,2 milliárd forintos kár érte volna a magyar államot.
 Gyurcsány Ferenc is érintettje volt a Sukoró-ügynek, de vádat végül nem emeltek ellene. Fotó: Horváth Péter Gyula / PestiSrácok.hu
 GYURCSÁNY IS GYANÚSÍTOTT VOLT, DE MEGÚSZTA
 A 2009. áprilisában indult büntetőügyben korábban nemcsak Tátraiék, hanem Gyurcsány felelősségét is vizsgálta a Központi Nyomozó Főügyészség (KNYF). Az ügyészek érdeklődését a nyomozás során ugyanis felkeltették annak a találkozónak a részletei, amelyet 2008. május 21-én tartottak a Parlament Nándorfehérvári termében. A Gyurcsány-kormány tagjai itt találkoztak a befektetői csoport képviselőivel, akik itt közölték, hogy telekcserével szeretnének hozzájutni a beruházás megvalósításához szükséges földterülethez. Gyurcsány Ferenc volt miniszterelnök ellen 2009. október 6-án tett feljelentést Schiffer András, az LMP frakcióvezetője, majd a legfőbb ügyész 2011. áprilisában kérte ki a DK jelenlegi elnökének mentelmi jogát, amit az Országgyűlés néhány hónappal később fel is függesztett. Gyurcsányt végül nem a Schiffer által kifogásolt jogszabálysértések, hanem a telekcserével összefüggésben, hivatali visszaélés bűntette miatt 2011. október 3-án hallgatta ki gyanúsítottként a Központi Nyomozó Főügyészség (KNYF). Vádlott végül nem lett a volt miniszterelnökből, mert az ügyészség 2012 júliusában megszüntette ellene az eljárást azzal a magyarázattal, hogy „nem lehetett egyértelműen bizonyítani a volt miniszterelnök szerepét a telekcseréről hozott döntésben”, így Gyurcsány megúszta a felelősségre vonást, ám a volt kormányfő később bevallotta, hogy Tátrai és Császy helyette vonultak börtönbe.
 TÁTRAI KONCEPCIÓS ELJÁRÁSRÓL BESZÉLT
 Gyurcsány szerepével kapcsolatban öt éve egy interjúban a PestiSrácok.hu is faggatta Tátrai Miklóst, aki cáfolta, hogy a volt miniszterelnök közvetlenül utasította őt a telekcsere végrehajtására. A DK vezetőjére azért vetült egyébként a gyanú árnyéka, mert a nyomozás során előkerült egy email, amit az egykori MNV-vezér írt Bajnai Gordon akkori főtanácsadójának, Winkler Gyulának. A levélváltás során Tátrai hivatkozik egy parlamenti emlékeztetőre, „amivel a miniszterelnök rendelte el a csereügyletet”. Ami ennél is érdekesebb, hogy Tátrai korábban a blogján, illetve az interjúban is beszélt arról, hogy Gyurcsány belső ellenzéke ezt az eljárást kiváló lehetőségnek látta a volt kormányfő „kiiktatására”, azaz a Sukoró-ügy volt MSZP-s nagykutyáknak az érdekét is szolgálta. Tátrai az interjúban megemlítette még, hogy annak ellenére is koncepciós eljárásnak tartja a Sukoró-ügyet, hogy a nyomozás még a Bajnai-kormány idején indult.
 https://www.youtube.com/watch?v=xL6CHAMYrsM
 Kapitulálni fog a német rendőrség a migránsbűnözőkkel és a muszlim szélsőségesekkel folytatott harcában, polgárháborús helyzet alakulhat ki egész Nyugat-Európában, hiszen belátható időn belül többségbe kerülnek az iszlám követői – hangzott el Udo Ulfkotte és Stefan Schubert Határtalan bűnözés című oknyomozó kötete magyar kiadásának bemutatóján, amelyen Bayer Zsolt publicista és Földi László, a polgári hírszerzés volt műveleti igazgatója vitatta meg a könyv megállapításait. A Revolution 56 Szabadságharcos Sörözőben tartott fórumon Bayer Zsolt a tavaly elhunyt Ulfkottéről elmondta: ő a mi közösségeinket rádöbbentette a valóságra, míg a másik oldal folyamatosan diszkreditálni, betiltani próbálta a szerzőt a “szólásszabadság” nagyobb dicsőségére. Földi László megjegyezte: bár eddig is kimondtuk, hogy invázió folyik, ami polgárháborúhoz vezethet, a migránsbűnözésről szóló, hivatkozásokkal bőségesen alátámasztott tényfeltáró könyvet olvasva rádöbbent, eddig “mennyire szoftosan fogalmaztunk.” A Szarvas Szilveszter által vezetett vita résztvevői megállapították: Magyarország és az egykori vasfüggöny keleti oldalán élő népek még nem veszítették el képességüket az önvédelemre, az egykori Európa ezért itt él majd tovább. A magyarul portálunk által kiadott könyv megvásárolható a PestiSrácok,hu internetes boltjában. Nézze meg a bemutatóról készült videónkat!
 “Egyelőre csak szikrái vannak a nyugat-európai társadalmak lázadásainak a tömeges migráció miatt, de bármikor elfajulhat a helyzet” – idézi az Origo.hu részletes méltatása Bayer Zsolt publicistát Udo Ulfkotte és Stefan Schubert kötetének magyarországi bemutatójáról. Bayer arról is beszélt, hogy “Párizs és Berlin elveszett, Európa lelke ma már Közép-Európában található”. AZ ORIGO.HU, a MAGYAR IDŐK, az ECHO TV és az M1 AKTUÁLIS BESZÁMOLÓI, INTERJÚI IDE KATTINTVA OLVASHATÓK!
 A sajtóbemutatóra az Revolution 56 Szabadságharcos Sörözőben került sor Budán, a Bem rakpart 53-ban – Fotó: Horváth Péter Gyula/PS
 Ha a nyugati országok vezetői, valamint a mainstream média továbbra is bűnsegédként lép fel ebben a folyamatban, akkor még az önvédelem is lehetetlenné válik”
 – fogalmazott a közismert publicista, műsorvezető. Hozzátette, Németországban ma is hatszázezer olyan migráns tartózkodik, aki nem kapott rá engedélyt a hatóságoktól, mégsem toloncolják ki őket az országból. Azért nem, mert egész egyszerűen képtelenek rá.
 Földi László szerint olyan kultúrkülönbségek adódnak a két rendszerben, hogy csak egyféle kifutása lehet a konfliktusnak: az egyik közösség kénytelen lesz minden fenntartás nélkül integrálódni a másikba. Bayer hozzátette: nem kérdés, hogy a hetvenvalahány féle “gender”, azaz társadalmi nem szerint elkülönülő, szaporodni képtelen nyugati fehér ember fogja feltenni a kezét.
 Ma Európa pontosan ugyanott van kettéválasztva, ahol annak idején a fal kettévágta. Van egy nyugati és egy keleti fele. S bár fal már nincs, de az egykori fal mentén ma is két világ van. Míg a nyugati fele a második világháború után olyan jólétben élhetett, amelyről ember soha nem is álmodhatott, éppen ennek a jólétnek következtében nem csak a fajfenntartási ösztönét vesztette el, de az önfenntartási ösztönét is.”
 https://www.youtube.com/watch?v=pOz_hIINQCM
 https://www.youtube.com/watch?v=KXxBGZCWWXM
 https://www.youtube.com/watch?v=RRb-nmEGPio
 Ki adta el Európát az Iszlámnak és mennyiért? - Dr. Drábik János, Jakab István
 https://www.youtube.com/watch?v=rbUc1XpdtkA
 A kormányt vezénylő láthatatlan „háttérkarmester” - Dr. Drábik János, Jakab István
 https://www.youtube.com/watch?v=d54IN0nPmSg
 Ruszkik vissza - Drábik János, Jakab István
 A Stonewall-lázadás után az aktivistáknak új kifejezést kellett keresniük önmaguk meghatározására, illetve mozgalmuk leírására a homoszexuális fogalom helyett. De miért is nem felelt meg egy tűpontos meghatározás, amely bevezetése egyébként a jóval degradálóbb – például szodómia – kifejezések hétköznapi használatát kívánta kiváltani? Mivel a homo a szóösszetételben nem az ember jelentésű latin szóból ered, hanem az azonost jelentő homosz görög szóból, így aligha lett volna eladható valamiféle általános emberi tulajdonság meghatározásaként, hiszen a szóösszetétel az azonos nemű emberek közti szexuális vonzalmat takarja. Ezért született meg a gay (vidám, könnyed, a magyar nyelvbe az eltérő primer jelentésű, de szintén pozitív alaptartalmú „meleg” szóval honosítva) elnevezés, amely több szempontból is telitalálatnak bizonyult – rövid, változatosan képezhető, pozitív alapjelentésű, ráadásul a huszadik században már kialakult egy frivolabb értelme is, amelyet a húszas évektől a hedonista, de nem homoszexuális nagyvilági életstílusra vonatkoztattak. A fogalommal azonban – ironikus, s egyben kirekesztő módon – kizárólag az egymás iránti vonzalmat szabadon választó, felnőtt férfiakat azonosították, amellett sikerrel húzták rá egyéb deviáns, általánosan elítélt, sőt a világ számos pontján büntetőjogba ütköző cselekmények elkövetőire is, például a kisfiúkat zaklató pedofil férfiakra. Végül pedig a gay szócskához hozzákapcsolták a rightsfogalmat (gay rights – melegjogok), elérve ezzel, hogy a politikusok kénytelenek legyenek felvállalni az ügyet; a közvélemény defenzívába kényszerült, mégis, ki akart volna bigottá, diszkriminatívvá válni azáltal, hogy korlátozni kívánja más emberek jogait?
 Nem olyanok, mint mi
 A „melegek olyanok, mint mi, hiszen mindenki más, te is, én is” – hirdeti a meleglobbi, ám ez a roppant hangzatos szlogen nem egészen állja ki a realitás próbáját, mivel a meleg férfiak minden szempontból önpusztítóbb életet élnek, fizikailag és mentálisan is rosszabbak az életkilátásaik, mint heteroszexuális társaiknak. Az Amerikai Járványügyi Központ (CDC) adatai szerint
 „az anális szex, amelyet a homoszexuális férfiak 90 százaléka gyakorol, a legkockázatosabb nemi érintkezési forma”.
 A fertőzéseknek leginkább kitett testrészek – a száj és a végbél – szexuális célból történő igénybevételét még kockázatosabbá teszi a népszerű síkosító szerek használata, amelyek növelik a traumás hámsérülések és a fertőzések veszélyét. De a homoszexuális életmód más negatív egészségügyi kockázatokkal is jár, a leszbikusok például elhízottabbak, mint az átlagpopuláció, éppen ezért jobban ki vannak téve az egészségkárosodásnak – állapította meg az Amerikai Közegészségügyi Társaság (APHA) 2007-ben készült felmérése. A csak erre a társadalmi csoportra szignifikánsan jellemző túlsúlyosság okát a szakemberek részben a leszbikusok hátterében szintén túlreprezentált gyerekkori, illetve serdülőkori szexuális traumáknak tulajdonítják. A gyerekkori abúzus egyébként számos esetben jelentős mértékben hozzájárul a felnőttkori homoszexualitás kialakulásához, ami cáfolja azt az LMBTQ-dogmát, miszerint a melegek melegként is születnek meg. A homoszexualitásért állítólag felelős gént egyébként a mai napig nem sikerült megtalálni, az ezzel kapcsolatos hangzatos bejelentések nem állták ki a tudományosság próbáját.
 De további súlyos egészségügyi hátrányok is kapcsolódnak a meleg életformához: a liberális mintaállamnak tartott Kanadában az LMBTQ-emberek mentális állapota rosszabb az átlaglakosságénál, amint azt a kanadai Közegészségügyi Informatikai Intézet 2007 és 2012 között végzett felmérése kimutatta, egy másik liberális bezzegországban, Svédországban pedig nagyobb a melegházasságban élők között az öngyilkosság aránya, mint a házasságban élő heteroszexuálisoknál. A melegközösségen belül szignifikánsan magasabb a droghasználat, ami tovább fokozza a HIV-fertőzés kockázatát, és köreikben pusztító méreteket ölt a magányosság is. Végül pedig a gyakorlatban messze nem igazolódik vissza az a szirupos szlogen sem, amely szerint „a szerelemnek nincs neme”, miután az azonos nemű párok között aránytalanul magasabb a promiszkuitás, és ezzel szemben még a melegházasság sem nyújt védelmet.
 Szeress, különben megbánod!
 Erik Holland A homoszexualitás természete című könyv szerzője úgy látja, a homoszexuálisok annyira gátlástalanná váltak a címkézésben, hogy szerintük már
 „az is homofób, aki megkérdőjelezi azt, hogy ők valakit homofóbnak neveznek. Szintén homofóbnak fogható fel, ha valaki tényszerű statisztikákat idéz a homoszexualitás és az AIDS közötti összefüggésekről.”
 Vernon A. Wall pro-homoszexuális szerző szerint pedig
 „még a homoszexualitás elfogadása is felfogható homofóbiának, mert ha valaki a homoszexualitás elfogadásáról beszél, azzal arra utal, hogy van valami a homoszexualitással kapcsolatban, amit szükséges elfogadni.”
 Mára egyértelművé vált, hogy a meleglobbi támogatói különleges jogokat keresnek a homoszexuálisok, illetve az LMBTQ-közösség számára, olyan jogokat, amelyekkel más emberek nem rendelkeznek, például a kritikától való mentességet. Ha ugyanis bárki kritikát gyakorol irányukba, azt a kritika tartalmától függetlenül gyűlöletbeszéddel vádolják. Az ilyen különleges jogok végső soron és szükségszerűen a szélesebb társadalom jogait terhelik, így a homoszexuális propaganda akadályozza, vagy teljes mértékben gátolja a szólás szabadságát.
 Ezt támasztja alá Nicholas Cummings pszichológus, az Amerikai Pszichológiai Szövetség (APA) egykori elnökének megjegyzése, amely szerint
 „A homofóbia mint megfélemlítés az egyik legelterjedtebb technika, amely mindenkit elhallgattat, aki nem ért egyet a meleg aktivisták propagandájával.”
 És hogy a gyakorlatban mit jelent mindez? Az LMBTQ-terror egyik szignifikáns példája az Airbnb közösségi vállalása, amelyet 2016. november 1-je után vendégként és lakáskiadóként is kötelező elfogadniuk a felhasználóknak.
 A közel kétmillió szállásadót tömörítő hálózaton a „homofóbok” mellett törléssel szankcionálják a „rasszistának” vagy „idegengyűlölőnek” talált lakástulajdonosokat is. És hogy ki homofób? Hát az, akire ők rásütik e bélyeget! Érdemes még megjegyezni, hogy a mellékelt 32 oldalas háttértanulmány alapján a „tisztelet” nemcsak azt jelenti, hogy egy Airbnb-partner nem utasíthat el hitbeli vagy személyes meggyőződésével ütköző értékrendű ügyfeleket, hanem azt is, hogy saját ingatlanában köteles „egyenlő” vendégszeretetet mutatni feléjük. A rendelkezés pedig mind a 191 érintett államban, így Magyarországon is érvényes, azaz ha valaki nem kíván szobát kiadni egy zavarba ejtő megjelenésű transzvesztitának, vagy épp egy számára nem túl bizalomgerjesztő afrikai úriembernek, az minden valószínűség szerint elbúcsúzhat Airbnb tagságától. Ha pedig két ajánlat közül nem a homoszexuálisét választotta, csak mert a másik fél egyszerűen szimpatikusabb volt, nos, a tulaj abban az esetben is biztos lehet benne, ahogy Magyarországot antiszemita vád érte a Soros-kampány kapcsán, úgy ő is megkapja majd a homofóbia bélyegét, s ezzel együtt a kizárást. Természetesen kizárólag az egyenlőség jegyében.
 Az abortusz legelszántabb támogatása szintén ékes példája annak, miért is okoz társadalmi immoralitást a melegpropaganda. Bár a homoszexuálisoknak nyilvánvalóan nincsenek „nem kívánt terhességeik”, mégis a választás mellett állást foglaló utcai aktivisták jelentős része homoszexuális. Vajon miért van ez így? Nos, a meleg aktivisták pontosan tisztában vannak azzal, hogy a „szexuális szabadságuk” mint „társadalmi norma” megőrzéséhez védelmezniük kell más emberek jogát a meg nem született életek kioltására. Ha a nők elveszítenék az abortuszhoz való jogukat, akkor a lakosság nagy részében a hangsúly az önmegvalósításról elkerülhetetlenül a családi felelősségvállalásra tolódna át, és ez az egész kultúrát megváltoztatná. Miután egy nő a félelem és/vagy az önzés miatt úgy döntött, hogy megöli a magzatát, aligha érzi úgy, hogy másokat kritizálhat. Egy magzat megölése a nőket és a férfiakat morálisan egyaránt kompromittálja, így kevésbé hajlamosak szót emelni az ellen, ha mások is immorális cselekedeteket követnek el, de biztosítja azt is, hogy egy nő az abortuszt követően esetleg végleg a szexuális szabadságot választja majd a család helyett.
 Szexuális deviancia mint érdem?
 Matt Barber, a meleglobbi egyik ellenzője így vélekedik:
 „A homoszexuális aktivisták azt követelik, hogy a társadalom egésze a homoszexuális viselkedést ne csak tolerálja, hanem ünnepelje.”
 Bár a meleglobbi aktivistái még ma is az elfogadás és a tolerancia hamis retorikáját harsogják, de valójában jóval többről van itt szó – a melegeket ünnepelni kell, az LMBTQ-közösségeket kitüntetett figyelemmel és elismeréssel kell kezelniük a nyugati társadalmaknak pusztán csak azért, mert nem heteroszexuálisok. Itt fontos kiemelni, hogy a mainstream liberális politika nem győzi kiszolgálni e lobbi igényeit. 2009 és 2016 között Barack Obama elnök minden évben kiadott egy nyilatkozatot, amely szerint a júniust az LMBT-büszkeség hónapjaként ismeri el és ennek keretében a Fehér Ház számos, a közösséghez kötődő rendezvénynek adott otthont. De a közelmúltban Emmanuel Marcon francia köztársasági elnök és bájos anyukája neje személyesen is bizonyították nyitottságukat, amikor homoszexuális, transzvesztita fekete táncosokkal mulattak a Zene Ünnepe alkalmából az Elysée palotában. Az egyik résztvevő igencsak ünnepi öltözékén az alábbi felirat volt olvasható:
 „Migránsok fia – fekete és homokos”
 Ez ám a teljesítmény, nem igaz? A DJ bizonyára komoly erőfeszítések árán produkálhatott munkájában olyan kiemelkedő eredményeket, hogy aztán elmondhassa magáról, bevándorlók leszármazottja, a bőrszíne fekete, amellett még buzi is. Persze nem volna ezzel sem probléma, ha például én is hasonló pólóban feszíthetnék egy fotón Orbán Viktor miniszterelnök mellett, csak épp a felirat így szólna:
 „Őshonos magyar, fehér és hetero”
 Vajon milyen jelzőkkel illetne a liberális média, no meg a dróton rángatott politikusaik? És vajon kötelezhetném az LMBTQ-közösségeket arra, hogy ezért a pazar „teljesítményemért” ünnepeljenek, vagy legalább tiszteljenek?
 Szomorú, de ma már sajnos Magyarországon is megfigyelhető a meleglobbi térnyerése, annak ellenére, hogy a konzervatív politikai kurzus korántsem szimpatizál a homoszexuális propaganda tevékenységével, s ezidáig sikeresen kitartott – nagyon helyesen – a melegházasság törvényesítését ellenző, karakteres véleménye mellett. A Budapest Pride történetében először egy teljes hónapon át, június 8-tól július 8-ig tart a fesztivál, közel száz „kulturális programmal” és az eseményt záró felvonulással, de már elkészítettek egy melegeknek szóló, úttörő imázsvideót is. A kisfilmet Magyarország első LMBTQ desztináció-marketinggel foglalkozó szervezete rendelte meg, kampányuk üzenete pedig “Budapest Loves You”, azaz Budapest szeret téged.
 Az LMBTQ-emberek számára kikövetelt különleges jogokkal összhangban van az Európai Parlament által 2014. február negyedikén Strasbourgban megszavazott állásfoglalás, azaz a Lunacek-jelentés.
 „A homofóbia nem tolerálható tovább Európában. (...) Túl régóta élünk félelemben. Inkább nem fogjuk meg egymás kezét az utcán, tartunk a megjegyzésektől, attól, hogy távoznunk kell a bérelt lakásból, az iskolából vagy a munkahelyről. Jelentésem szerint az uniónak lépnie kell, hogy mi is élvezhessük az EU-ban mindenkit megillető jogokat.”
 – jelentette ki az előterjesztő, Ulrike Lunacek osztrák zöldpárti képviselő. Megható, megindító szavai már-már könnyeket csalnak az olvasó szemébe, pláne ha kiegészítjük azzal, hogy a képviselőt csupán egyetlen nemes cél vezérelte, amely nem volt más, mint az egyenjogúság előmozdítása. Igazán jól hangzik mindez, csupán egyetlen szépséghibája van, jelesül az, hogy nyitott kapukat dönget, mivel az EU Alapjogi politikája minden állampolgárra kiterjed függetlenül attól, milyen egyéni választás alapján éli meg szexualitását.
 A jelentés valójában nem az egyenjogúságról szól, hanem különleges jogokról, LMBTQ-emberek védelméről és privilégiumairól, kettéosztva ezzel a világot különleges jogokat és védelmet élvezőkre, illetve azokra, akik nem érdemlik meg ugyanezeket a jogokat. Ám a jelentés talán legfontosabb, jövőt érintő része mégiscsak az, hogy nem tér ki a szülők jogainak védelmére, arra, hogy megilleti őket a választás, hogyan neveljék gyermeküket, hogyan védjék meg őket a különböző szexuális viselkedésmódokkal és orientációkkal való találkozástól egészen kicsi kortól. Lunacek képviselőnő szerint
 „gyermekeinknek el kell mondanunk, hogy LMBTQ személyek léteznek, léteztek a történelem folyamán a Föld minden pontján.”
 A képviselőnő, s az elfogadott jelentés mindezzel megtagadja a szülők azon jogát, hogy gyermekük elsődleges nevelői legyenek, s olyan értékeket szeretne közvetíteni a gyermekek felé, melyek nincsenek feltétlenül összhangban a szülőkével. Helyben vagyunk...
 A gyerekek felelősségük teljes tudatában hozzák meg döntéseiket? Azért teszem föl ezt az abszurd kérdést, amelyre nyilvánvalóan nemleges a válasz, mert a melegpropaganda mára egészen az általános iskolákig, sőt, óvodákig hatol. Ők is tudják, a gyerekek a legsebezhetőbbek és legkönnyebben befolyásolhatóak; ahogy Kirk és Madsen is megfogalmazta, minél többet találkozik a többségi társadalom a devianciákkal, annál elfogadóbbá válik irányukba, s ez a gyerekekre nézve különösen igaz. Mi ez, ha nem a legfiatalabb, szexuálisan még éretlen korosztály mentális megrontására való törekvés?
 Az Egyesült Államokban a homoszexuális lobbi gyorsan és kíméletlenül vette célba az állami oktatás intézményeit, a Parker kontra Hurley határozattal pedig az állam is a meleglobbi pártjára állt. Az ügyben két szülő egy massachusettsi iskolát vádolt meg azzal, hogy gyermekeiket olyan hatásoknak vetették alá, amelyeket ők vallási meggyőződésükre hivatkozva visszataszítónak találtak. A szülők azt állították, hogy a gyermekeiknek a meleg és leszbikus párok együttéléséről, házasságáról szóló ismeretanyagok bemutatása államilag szponzorált indoktrinációnak felel meg, megsértve ezzel a szülők és gyerekek jogait. Az Amerikai Egyesült Államok Első Kerületi Fellebbviteli Bírósága azonban miután kivizsgálta az ügyet arra a következtetésre jutott, hogy szerintük nem sérültek a jogaik, ez pedig azt jelenti, hogy a szülők nem emelhetnek kifogást az ellen, ha a gyerekeiknek az állami iskolában azt tanítják... de mit is? Hogy legyen toleráns? Ebbe aligha lehet belekötni! Vagy valóban kőkemény indoktrináció zajlik, s a gyerekekkel azt próbálják elhitetni, mennyivel menőbb az LMBTQ-közösség tagjaként élni?
 John Leo már egy 1992-es cikkében (News & World Report) is fölsorolta azokat a kiadványokat, amelyek a New York-i állami iskolai tanterv részét képezték. A Children of the Rainbow (A szivárvány gyermekei) című elsősöknek szóló könyv szerint a tanároknak ismerniük kell a különböző családi struktúrákat, ideértve a meleg és leszbikus „szülőkből” álló családokét is, illetve meg kell tanítaniuk a gyerekekkel ezen családmodellek pozitívumait. Egy másik gyerekkönyv, a Heather has Two Mommies (Heathernek két mamája van) pedig egy leszbikus párról szól, akiknek mesterséges megtermékenyítés következtében született gyerekük. Persze hosszasan sorolhatnánk még a hasonló tartalmú és szellemiségű kiadványokat, s mindez annyit tesz, hogy már több mint húsz éve sem volt elegendő a hagyományos tolerancia keretein belüli elfogadás, hanem egyfajta új „etikaként” vonzónak, követendőnek kellett feltüntetni a homoszexuális életformát a közoktatásban. De vajon a homoszexuális lobbi miért célozza a kicsiket, miért érdekük lehetőleg minél több, nemi identitásában elbizonytalanított, zavart tinédzsert „kreálni”? Csak nem egyre szélesebb és szélesebb palettáról kívánnak szemezgetni, ha már ők maguk nem képesek „kitermelni” saját utódjaikat?
 Amikor 2015-ben az Amerikai Legfelsőbb Bíróság Obama elnök intenzív támogatásával legalizálta a homoszexuális házasságot, egy hét sem telt el, s a különböző pedofil szervezetek patkányként bújtak elő sötét búvóhelyeikről, követelve jogaik tiszteletben tartását. Az egyik ilyen igen befolyásos szervezet a NAMBLA (North American Man-Boy Love Association – Észak-Amerikai Férfi-Fiú Szerelmi Szervezet), amely legismertebb szponzora nem más, mint a „filantróp” George Soros. „Szex 8 éves kor előtt, utána már késő” – hirdeti a NAMBLA jelszava 1978-as megalapítása óta. De a magát haladónak és fejlettnek nevező világban ma már az sem okoz különösebb meglepetést, ha nőnek öltözött férfiak molesztálnak kislányokat a gender-semlegesnek deklarált vécékben.
 A helyzet azonban sajnos Európában sem jobb. A német Evangélikus Egyház egyes képviselői, a ’80-as években megalakult Zöldek néhány prominens tagja (Daniel Cohn-Bendit), valamint az akkor még csíráiban előforduló gender-elmélet előharcosai, például Uwe Sielert, homoszexuális szociálpedagógus a klasszikus családmodellt, a heteroszexualitást és a generációk közötti korhatárokat vették célba, mint leépítendő, nem természetes állapotot. Helmut Kentler, szintén homoszexuális pszichológus, szociálpedagógus, illetve a hozzá hasonló, magukat tudósnak álcázók évtizedek óta próbálták és próbálják a társadalommal, no meg az állami szervekkel elhitetni, hogy a pedofília egy normális szexuális önkifejezési mód, azaz másság, amely ha nem alkalmaz erőszakot, a gyerekek javára válhat azok „szexuális felszabadításában”. De ugyanúgy hirdették, illetve hirdetik a szülők és gyerekek közötti szexuális kapcsolat létjogosultságát, amely Kentler szerint politizálható is, mert aktívan elősegítené az emancipált társadalom kialakulását. A helyzet tragikumát csak fokozza, hogy a ’90-es években Kentlert bírósági szakértőként alkalmazták pedofíliával kapcsolatos perekben, amelyekben az ő közreműködésével természetesen minden vádlottat felmentettek.
 A meleglobbi, amely érzékenyítésen, tolerancián, elfogadáson túl, ma már nyíltan ünnepli önmagát, s megköveteli ugyanezt a többségi társadalomtól valójában nem más, mint a pedofília törvényesítésének előszobája. Step by step.
 Mindenkit óvnék attól, hogy egy-egy homoszexuálist azonosítson a meleglobbi egészével. Számos olyan meleg él hazánkban is, akik elutasítják e propaganda agresszív terjeszkedését, hagyományos életet élnek, s értéket teremtenek. Sokukról nem is tudjuk, mi a nemi identitásuk és épp ez a lényeg – nem azért kell elfogadnunk, kedvelnünk valakit, mert az illető az arcunkba tolja választott társadalmi nemét, majd harsányan követeli szeretetünket, ellenkező esetben ránk süti a homofóbia bélyegét. A meleglobbi sok esetben eleve nem tájékoztatja az érintetteket arról, amit a nevükben tesz, azaz bizonyos értelemben akaratuk ellenére ejti őket foglyul, s használja fel saját céljaira. Az viszont mindenképpen elvárható volna, hogy azok a homoszexuálisok, akik elutasítják a propagandát, emeljék föl a hangjukat és tegyenek végre legalább egy aprócska gesztust a többségi társadalom felé! Akkor legalább tudnánk, hogy ők is léteznek.
 Vezető kép: thelocal.es
 Ismét felháborította a pilisborosjenőieket Küller János független, Jobbikhoz köthető polgármester. A konfliktus immár több éve tart a falu lakossága és a településvezető között, aki sokak szerint nem a helyiek, hanem az ingatlanspekulánsok érdekeit szolgálja. Erre jó példa S. Tibor nagyvállalkozó esete, akinek terveit önkormányzati rendeletmódosításokkal, adómentességgel is segítik. Küller János a PestiSrácok.hu-nak adott interjújában azt mondta, elégedett a teljesítményével, és mindazt, ami Pilisborosjenőn történik, fejlődésnek nevezte. A polgármester azt is előrevetítette, milyen sok plusz adóbevételt lehet majd a falu szépítésére és az intézményekre fordítani, ha több ezren beköltöznek az új, a helyiek által kifogásolt lakóparkokba. A településen élő Hirtling István színművész szerintugyanakkor a nagy terv nem más, mint módszeres környezetpusztítás...
 A vita ottjártunk óta csak tovább élesedett, hiszen azóta veszélybe került az Egervölgy, a neves kirándulóhely, ahol az Egri Csillagokat forgatták. A Malomdűlő Lakópark kivitelezését pedig engedélyek nélkül megkezdték, a munkagépek magántulajdonú földeket használnak felvonulási területként, hozzájárulás nélkül. A legújabb őrület szerint a falut kettészelő patak medrét bélelnék ki kővel és fémráccsal, kiirtva minden útban lévő növényzetet. Joggal merül fel a kérdés: hol vannak ilyenkor a zöldek és a ligetvédők?
 A patakmeder rehabilitációs tervei. Kővel és fémhálóval bélelnék ki a medret.
 Pilisborosjenőiek egy bátrabb csoportja régóta hadakozik a polgármesterrel. Érdekvédő egyesületbe tömörültek 2097 néven, most pedig megalakították a patakmentők csapatát. Első körben azt szeretnék elérni, hogy az önkormányzat azonnal állítson le minden patakkal kapcsolatos beruházást, és lakossági fórumokon, a lakosság javaslatait figyelembe véve döntsön a patakról. Azt szeretnék, ha a pilisborosjenői Cigány-patak minél természetesebb, élővilágban gazdag élő vízfolyás lenne, nem pedig a falu csatornája.
 Már tiltakozó tiltakozó demonstrációt is szerveztek a patak “betonteknővé” alakítása ellen. Ez még nem minden. Az egyik helyi lakos megelégedve Küller János polgármester ámokfutását, úgy döntött, petíciót indított annak érdekében, hogy lemondassák és felelősségre vonassák a településvezetőt.
 Ezúton kérlek, hogy írd alá ezt a petíciót, hogy településünk képviselő-testülete egyhangú szavazással fegyelmi eljárást indíthasson Küller János ellen
 – olvasható a peticiok.com oldalon.
 Az indoklásban hosszasan sorolja az okokat, amiért szerinte megálljt kell parancsolni az elszabadult polgármesternek. Kezdetnek hűtlen kezelést emlegetnek az úgynevezett Szedmák-ház kapcsán. Ennek lényege, hogy 65 millió forintért vásárolt meg az önkormányzat egy düledező parasztházat, amire szüksége sem volt, hiszen a falu lapjában kérdezték meg a lakosságot, mit kezdjenek vele, majd részben javaslat híján, részben az épület állapota miatt azóta le is bontották az épületet. Az eladó korábban egyébként 38 millió forintért sem talált rá vevőt.
 A Szedmák Ház romjai, a düledező épület 65 milliójába került a munkálatokkal együtt az önkormányzatnak, ám arra azóta ötlet sincs, mit kezdjenek a telekkel.
 A petícióban kifogásolják, hogy a polgármester a lakossággal történő egyeztetés nélkül ad kedvezményeket és egyezkedik S. Tibor ingatlanberuházóval. Miközben ennek a vállalkozónak a lakóparkját engedélyek nélkül kezdték el kivitelezni, a helyi sváb lakosság építkezéseit kárpótlási telkeiken folyamatosan ellehetetlenítik. A faluvezetőt mindezek mellett a “közpénzek elherdálásával” és a középületek, helyi infrastruktúra teljes körű elhanyagolásával vádolják. Miközben parkosítási kéréssel fordult a lakosság az önkormányzathoz, a közterületeket kövezik, lebetonozzák. Csak a mai napig mintegy 200 fát vágtak ki Pilisborosjenőn.
 Stábunk néhány héttel ezelőtt kamerával járt a településen, ahol panaszaikat hosszasan sorolták a borosjenőiek. Úgy látták, hogy megegyezésre lehetőség sincs, ha meg akarják menteni a pilis tüdejének számító falut, a polgármesternek mennie kell.
 Folytatjuk az 1998-ban történt Fenyő-gyilkossággal összefüggésben megkezdett cikksorozatunkat. Előző írásunkbanarra kerestük a választ, miért terelődött tévútra a nyomozás már rögtön az emberölés utáni hetekben, és miként nyújtott segítséget a merénylőknek egy volt gyilkossági főnyomozó, valamint a felbujtással gyanúsított Gyárfás Tamás, akit egy szigorúan védett tanú szerint Portik már 1994 óta a markában tart. A cikksorozatot azért is indítottuk, hogy az általunk megszerzett nyomozati iratok segítségével feltáruljanak a magyar kriminalisztika legrejtélyesebb gyilkosságának még homályban lévő részletei, illetve lehulljon a lepel a rendszerváltás utáni Magyarország legsötétebb korszakáról. Arra is rámutatunk, hogy a rendőrök húsz év alatt milyen tévutakon jutottak el végül a jelenlegi, lehetséges megoldásig, miszerint Fenyőt legnagyobb üzleti ellenfele, Gyárfás Tamás ölethette meg Portik Tamás segítségével, aki egy szlovák férfit, Jozef Rohácot és bandáját bízta meg a bérgyilkossággal.
 Azt azonban nagyon fontos leszögezni, hogy Gyárfás megdöbbent a gyanúsításon és azt állítja, semmi köze Fenyő János halálához, sem pedig más bűncselekményhez, sőt, a Magyar Időknek adott interjújában pár napja azt mondta, a hazugságvizsgálatot is vállalná, hogy tisztázza magát. Gyárfás az interjúban kijelentette továbbá, hogy ő a Tasnádi és volt felesége közötti „perpatvarnak”lett az áldozata. Az ex-úszóelnök itt arra utalt, miután a nehézfiú és neje összevesztek, a nő a Nemzeti Nyomozó Iroda (NNI) munkatársainak jegyzőkönyvbe mondta, volt férjét Gyárfás 1997 ősszén megbízta azzal, hogy szervezze meg Fenyő János meggyilkolását.
 A nyomozati iratokból egyébként egyértelműen kiderül, hogy a fenti informátor S. László volt, aki egy ideig jó kapcsolatban állt Tasnádi Péterrel, de jó barátja volt Boros Tamásnak is. S. Lászlóval 1999. decemberében Kovács Lajos ezredes is találkozott, akinek a férfi megerősítette a Sándor István által leírtakat. Hozzátette: Tasnádit ő beszélte le a Gyárfás-féle megbízásról, „mivel lényegesen többet keres, mint a felajánlott 12 millió forint”. Tasnádi erre azt válaszolta S. László szerint, hogy „nem a felajánlott összegen van a hangsúly, hanem azon, hogy a fölvállalt megrendelés végrehajtása után Gyárfás Tamás, és rajta keresztül a média fogható”. S. LászlóKovács Lajosnak is azt állította, ő felajánlotta Tasnádinak, hogy a „megrendelőt és a célszemélyt is húzzák le”. Tasnádi az ezredes által jegyzett jelentés tartalma szerint többször megpróbálta felvenni ezért Fenyővel a kapcsolatot, ő azonban nem fogadta, amivel „vérig sértette a hiú Tasnádi Pétert”. S. László hangsúlyozta, a fentieket elmondta legjobb barátjának, Boros Tamásnak, aki ugyancsak amellett érvelt, hogy próbáljanak minél több pénzt kicsikarni a dologból (azaz Fenyőtől és Gyárfástól is kérjenek pénzt), de önmaguk lefedése céljából osszák meg az információt a rendőrséggel. Így jutottak el az első jelentést író Sándor Istvánhoz, Boros rendőri kapcsolatához, akinek elárulták Gyárfás ajánlatát.
 Kovács Lajos korábbi nyilatkozata szerint 2005 környékénfelmerült a valódi elkövető, Jozef Rohác neve is a nyomozás során, ami azért sem meglepő, mert információink szerint az egykori Conti-Car-főnök, Radnai László abban az időben kezdett együttműködni a rendőrséggel. Rohác akkoriban épp szökésben volt, DNS-mintája nem állt rendelkezésre, így pusztán az ujjlenyomatát tudták ellenőrizni, miután a sikertelen Seres-merénylet ügyében nyomozó másik osztálytól az Kovácsék rendelkezésére állt. A rendőrök többek között a merénylethez használt Agram gépfegyver markolathéja alatt, a fegyvertok részen találtak ujjlenyomatot, de az nem egyezett a szlovák bérgyilkoséval, akin kívül még ellenőrizték Portik két magyar katonájának, F. Istvánnak és K. Gábornak, valamint Sátor Lajos felvidéki maffiavezérnek az ujjlenyomatát is. A magyar alvilági kapcsolatokkal is rendelkező, a dunaszerdahelyi mészárlás megrendelőjének tartott Sátor sokáig bujkált a szlovák igazságszolgáltatás elől, végül 2010 decemberében saját emberei végeztek a maffiózóval, mert alkut próbált kötni a hatóságokkal. Folytatjuk...
 Perújítási eljárás lehet a Prisztás-gyilkosság ügyében, miután a Kúria döntése alapján kihallgatják abban Jozef Rohácot, aki állítja: tudja ki ölte meg az üzletembert, és a bérgyilkos nem az eljárásban korábban már jogerősen elítélt Hatvani István. Ha Hatvanit ártatlannak találnák, az újabb csavart eredményezne, mert akkor megkérdőjeleződne a merénylet miatt felbujtóként elmarasztalt Portik Tamás szerepe is. Rohác már korábban értesítette az illetékeseket információiról, de a Kúria nemrég meghozott döntése előtt más szervek nem akarták bolygatni az ügyet. Azt egyelőre nem tudni, hogy a már kétszer életfogytiglanra ítélt Rohác kit nevez meg, ahogy azt sem, hogy miért hallgatott eddig.
 A Kúria döntése alapján ki fogják hallgatni Jozef Rohácot Prisztás József 1996-os meggyilkolásának ügyében, miután a Magyarországon és Szlovákiában is életfogytiglanra ítélt férfi jelezte, tudja, hogy ki ölte meg Prisztást – erősítette meg lapunknak a HírTV információját az ügyben bérgyilkosként már jogerősen elítélt Hatvani István védője. Patócs Ilona úgy vélekedett, hogy Rohác beszámolója – amennyiben pontos, konkrét személyre vonatkozó, használható információkat ad át a hatóságoknak – akár döntő is lehet az ügyben, mert a várhatóan elrendelendő perújításban így nemcsak Hatvani, hanem a vád szerint neki a merényletre megbízást adó Portik Tamás szerepe is megkérdőjeleződhet. A Portikékat bűnösnek kimondó ítélet korábban egyebek mellett arra alapozott, hogy a volt olajos komoly üzleti, elszámolási vitába került Prisztással, és Hatvanit, mint az egyik legfőbb bizalmasát bízta meg az üzletember likvidálásával. Patócs Ilona elmondta, nem tudja, hogy Rohác ki nevezhet meg későbbi kihallgatásán. Prisztás József meggyilkolása miatt korábban kétszer indult elsőfokú eljárás, amelyet mindkétszer a Fővárosi Törvényszék ugyanazon bírája tárgyalt. A pert azért kellett megismételni, mert az abban felbujtóként szereplő Portikot időközben meggyanúsították, majd megvádolták a négy halálos áldozatot követelő Aranykéz utcai merénylet ügyében is.
 Jozef Rohác a Prisztás-ügyről szóló üzenetét a HírtTV Riasztás című műsorában ismertették. Érdekesség, hogy a szlovák férfi korábban maga kérte, hogy releváns információi miatt hallgassák ki az illetékesek, de azt a döntéshozók elutasították, mondván, az ügy már jogerősen lezárult, így abban új fejlemény sem lehet. A Rohác által említettek miatt a védelem felülvizsgálati kérelmet nyújtott be a Fővárosi Ítélőtáblához, amely elutasította azt, a Kúria azonban nemrég mégis lényeges körülményekre hivatkozva elrendelte Rohác kihallgatását.
 A gyilkosság időpontjára rokonai alibit biztosítottak ugyan Hatvani Istvánnak, ám a bíróság azt végül nem fogadta el, mivel az ügy koronatanújának vallomása, valamint a cellainformációk és híváslisták alapján igazoltnak látta, hogy az Energol-vezér testőre végzett Prisztással, aki így tizenöt évet kapott jogerősen. Hatvani azzal is védekezett, hogy a hírhedt Conti-Car autókereskedés két volt tulajdonosa szerint sem ő, hanem Jozef Rohác lőtte fejbe Prisztást, de a tanácselnök a vallomásukat végül kirekesztette a bizonyítékok közül. Az ügyben Portik Tamást ugyancsak tizenöt évvel sújtották, majd ennél kettővel kevesebbet kapott az Aranykéz utcai ügyben, jelenleg pedig a húsz évvel ezelőtti Fenyő-gyilkosság egyik felbujtójának tartják a nyomozóhatóságok Gyárfás Tamással együtt. Utóbbi eljárásban érintett még a Fővárosi Főügyészség, majd a Fellebbviteli Főügyészség volt vezetője, Ihász Sándor is, akit bűnpártolással gyanúsítanak.
 Egy, Jozef Rohác előzetes letartóztatásáról szóló bírói indokolás is igazolja, hogy egyes, meg nem nevezett személyek aktívan próbálták hátráltatni a Fenyő-gyilkosság 2011-ben újraindított nyomozását. A bíróság reális veszélyként számolt azzal is, hogy ezek az emberek a kapcsolataik segítségével Rohácot a börtönben is elhallgattatták volna, ha beszélni kezd.
 Ahogy arról néhány napja beszámoltunk, a PestiSrácok.hu információi szerint a Központi Nyomozó Főügyészség (KNYF) vizsgálja, hogy a Fenyő-gyilkosság ügyében nemrég bűnpártolással meggyanúsított volt fellebbviteli főügyész, Ihász Sándor korábban, még fővárosi főügyészként, hivatali helyzetével visszaélve nyújtott-e bármilyen segítséget az 1998-as merénylet felbujtásával gyanúsított Gyárfás Tamásnak. Az ex-úszóelnökugyanakkor felháborítónak nevezte és visszautasította, hogy bárkitől belső információkat kapott volna az évek során a Fenyő-gyilkosság nyomozásáról, ahogy Ihász Sándor védője, Papp Gábor is arról beszélt a zoom.hu-nak, hogy védence senkinek nem nyújtott törvénytelen segítséget.
 Gyárfás Tamást húsz évvel a Fenyő-gyilkosság után gyanúsították meg felbujtással. Szerinte ugyanakkor ő maga is csak áldozat. Fotó: Horváth Péter Gyula/PS
 BAJBA KERÜLT A VOLT FŐÜGYÉSZ
 Gyárfás Tamást április 17-én azzal gyanúsította meg a Nemzeti Nyomozó Iroda (NNI), hogy a 90-es évek olajügyeiből milliárdos vagyonra szert tett vállalkozó, Portik Tamás közvetítésével megölette nagy üzleti riválisát, Fenyő Jánost (a felbujtó elleni nyomozást 2017 októberében, az alapügy jogerős befejezése után rendelték el). Gyárfást a kihallgatása után őrizetbe vették, az ügyészség pedig kezdeményezte Gyárfás házi őrizetbe helyezését. A bíróság végül lakhelyelhagyási tilalmat rendelt el az ex-úszóelnökkel szemben, majd még aznap kiderült, Ihász Sándor volt fellebbviteli főügyészt bűnpártolással gyanúsította meg a Központi Nyomozó Főügyészség (KNYF). Ihász terhére azt róják az ügyészek, hogy 2017 októberében Gyárfástól átvette a Fenyő-gyilkossággal kapcsolatos beszélgetésekről készült hangfelvételek leiratát. Gyárfás azért fordult az általa ismert főügyészhez, hogy tanácsot kérjen tőle. A KNYF szerint Ihásznak fel kellett ismernie, hogy a leiratban foglaltak olyan új bizonyítékok, amelyek jelentős mértékben hozzájárulhatnak az emberölés felbujtójának azonosításához, felelősségre vonásához. Ennek ellenére a törvényben előírt ügyészi kötelességével ellentétben a felmerült bizonyítékot nem adta át a nyomozóhatóságnak, hanem hivatali helyiségében tárolta.
 GYÁRFÁS TÚL SOKAT TUDOTT A FENYŐ-ÜGY NYOMOZÁSÁRÓL?
 A zoom.hu arról is írt, hogy Gyárfás házi őrizetét kérvényező indítványban az szerepel, hogy az egykori úszóelnök ismeretlen forrásból információkkal rendelkezett a Fenyő-gyilkosság felbujtójának felkutatására indított nyomozás állásáról és „a vele szemben beszerzett bizonyítékok mibenlétéről”. Az ügyészség az indítványában külön is rámutatott arra, hogy amikor házkutatást tartottak Ihász Sándor volt fellebbviteli főügyész irodájában, az iratok között megtalálták egyebek közt Gyárfás előre megírt védekezését – áll az indítványban, amely szerint Gyárfás a Fenyő-ügy kapcsán olyan bizonyítékokkal összefüggésben is megírta a védekezését, amelyeknek a létezéséről neki „elvileg nem lehetett tudomása” – írta a portál, hozzátéve, hogy a vádhatóság rámutatott arra is, hogy Ihász Sándor fővárosi fellebbviteli főügyészi kinevezése előtt a Fővárosi Főügyészség vezetője volt. Abban a beosztásban pedig „rálátása volt a nyomozás minden mozzanatára, a tervezett és a már végrehajtott nyomozati cselekményekre, tudhatta, hogy a rendőrségnek az ügyben milyen bizonyítékokat sikerült beszereznie” – emelte ki a szerző, aki azt is megjegyezte, hogy az elmúlt húsz évben is folyamatosan informálhatták Gyárfást, legalábbis az ügyészségi iratok szerint.
 Ihász Sándor volt fellebbviteli főügyész megdöbbent a meggyanúsításán, szerinte nem követett el bűnpártolást. Fotó: Horváth Péter Gyula/PS
 HALLGATNAK A HALÁLOSAN MEGFENYEGETETT TANÚK
 Kérdés, utóbbi kijelentést hogyan lehet bizonyítani azon túl, hogy a legtöbb hatósági személy bűne, akik súghattak a Fenyő-ügy szereplőinek, már biztosan elévült. Azt viszont már az azóta Fenyő János meggyilkolásáért jogerősen elítélt Jozef Rohác korábbi előzetes letartóztatásáról döntő bíróság is kimondta 2011 őszén, hogy egyes, meg nem nevezett személyek aktívan próbálták a Fenyő-ügy nyomozását hátráltatni. A letartóztatás meghosszabbítását indokolva a bíró utalt arra is, hogy több tanú azért nem tett vallomást a Fenyő-ügyben, mert féltik saját maguk és családtagjaik életét. A bíróság akkori álláspontja szerint Fenyő János meggyilkolása után több mint tíz évvel reális volt a veszélye annak, hogy a bűncselekmény elkövetői megpróbálják meghiúsítani az eljárást.
 KERESTÉK AZ ÁRULÓ ZSARUKAT
 Erről az információról később az alapügy tárgyalásán semmit nem hallottunk, de az valószínűsíthető, hogy a Nemzeti Védelmi Szolgálat (NVSZ) vizsgálatot folytatott az ügyben, hiszen a nyílt eljárásokat indító Nemzeti Nyomozó Irodával (NNI) szorosan együttműködő szervezet célul tűzte ki, hogy pontot tesz az 1990-es években elkövetett leszámolások felderítésének végére. Az NVSZemiatt korábban vizsgálta azt is, hogy szakmai hibák, vagy az alvilággal együttműködő hatósági személyek árulása miatt nem sikerült felderíteni számos maffiagyilkosságot. Több esetben ugyanis felvetődött a gyanú, hogy a nyomozást szándékosan, megbízást teljesítve siklatták félre annak idején. Úgy tudjuk, mára – részben – sikerült tisztázni, hogy kik voltak azok az akkoriban hivatásos állományban lévő személyek, akik a védelmi szolgálat feltételezései szerint törvénysértéseket követhettek el. Azonban, mivel ezek a cselekmények már régen elévültek, nyílt nyomozásra, tanú, illetve gyanúsítotti kihallgatásokra nem kerülhetett sor.
 A jogerős ítélet szerint Rohác végzett Fenyő Jánossal. Fotó: MTI
 MEGFELEDKEZTEK ROHÁC DNS-ÉRŐL
 A Fenyő-merénylet vonatkozásában az NVSZ az egyik legfontosabb kérdésnek tartotta annak tisztázását, miként lehetséges, hogyamikor a tíz évig bujkáló Rohácot prágai elfogása után, 2009 elején a sikertelen Seres-merénylet miatt Csehország kiadta Magyarországnak, nem hasonlították össze a levett DNS-ét az 1998-as emberölés helyszínén talált anyagmaradványokkal. Annak ellenére maradt ez el, hogy Rohác elkövetői mivolta már a 90-es évek végén felmerült, arról nem is beszélve, hogy a kecskeméti maffiaper fővádlottja, Radnai László 2005-ös, titkosított tanúvallomásában is Jozef Rohácot azonosította Fenyő János gyilkosaként. Noha – a portálunknak névtelenül nyilatkozó korábbi forrás szerint – a védelmi szolgálat „vadul rávetette magát erre a vonalra”, mégsem került elő annyi bizonyíték, hogy személyes felelősöket lehessen megnevezni.
 A BÖRTÖNBEN IS VÉGEZTEK VOLNA ROHÁCCSAL, HA BESZÉL?
 Visszatérve a bírói indokoláshoz, abban az is szerepelt, hogy a nyomozási bíró reális veszélyként számolt azzal, hogy a Fenyő-ügy érintettjei – kapcsolataik segítségével – Rohácot is megakadályoznák abban, hogy vallomást tegyen. Erre a lehetőségre utalt egy tanú az Aranykéz utcai robbantás perében is, aki szerint Portik azért nem likvidáltatta a neki sok „munkát” elvégző Rohácot, mert a szlovák férfi „nagyon stabil” és az olajvállalkozó biztos volt benne, hogy „nem lehet megtörni”. A tanú úgy tudta, ha Jozef Rohác elkezdett volna beszélni, az akkor még szabadlábon lévő Energol-vezér a börtönben is megölette volna végrehajtóemberét.
 Ha beigazolódik a gyanú, hogy Gyárfás Tamás rendelte meg Fenyő János halálát, akkor az úszószövetség egykori elnökét utolérte az isteni igazságszolgáltatás és megérdemli, amit kap – nyilatkozta a PestiSrácok.hu-nak Csintalan Sándor, a Hír TV műsorvezetője. Az MSZP korábbi alelnöke hangsúlyozta, bízik abban, hogy bizonyos bűnök soha nem évülnek el és ez mindenkire érvényes.
 Gyárfást egy hete azzal gyanúsították meg a Nemzeti Nyomozó Iroda (NNI) munkatársai, hogy az olajmaffia egyik kulcsfigurája, Portik Tamás közvetítésével ő ölette meg 1998-ban Fenyő János médiacézárt. Az ex-úszóelnök ugyanakkor tagadja a terhére rótt bűncselekményt.
 Csintalan Sándor az akkori politikai élet magas beosztású szereplőjeként végigkövette a Fenyő-Gyárfás-háborút. Csintalan portálunknak elmesélte, hogy Fenyő egyszer meghívta a Vico-székházba, ahol a médiavállalkozó felajánlotta az MSZP akkori alelnökének, hogy válasszon egyet az öltönyei közül, illetve meghívta őt egy külföldi repülőútra. Csintalan állította, hogy visszautasította a felajánlásokat, noha Fenyő János megemlítette neki, hogy sok ember (vélhetően a politikai-gazdasági elitből – PS) válogatott már az öltönyeiből és ment el vele repülőútra.
 A Csintalannal és lányával készült, politikai közéletet érintő korábbi videóinterjúnkat itt nézhetik meg.
 Az alvilág hírhedt verőemberét, Tanyi Györgyöt is megbízták Fenyő likvidálásával
 Az alvilág hírhedt verőlegényét, Tanyi Györgyöt is megbízta Fenyő János médiavállalkozó megölésével Gyárfás jelenlegi bűntársa, az olajmaffia rettegett vezére, Portik Tamás – ezt maga Tanyi ismerte el egy évekkel ezelőtti vallomásában. Az azóta a Lakatos Csaba ügetőhajtó elleni merényletkísérlet miatt elítélt nehézfiú azt állította, végül nem vállalta el a megbízást.
 Nemcsak Jozef Rohácot, hanem a 90-es évek éjszakai életének egyik meghatározó figuráját, Tanyi Györgyöt is megbízta Fenyő János médiavállalkozó meggyilkolásával az olajügyek kulcsfigurája, Portik Tamás. Legalábbis erről beszélt néhány évvel ezelőtt tett vallomásában az alvilág ismert alakja, aki jelenleg tizenegy éves fegyházbüntetését tölti a Lakatos Csaba ügetőhajtó ellen elkövetett merényletkísérlet végrehajtása miatt.
 Tanyi Györgyöt is megbízhatta Portik Fenyő likvidálásával. Fotó: Horváth Péter Gyula/PS
 ELJUTOTTAK GYÁRFÁSIG A NYOMOZÓK
 A Fenyő-ügy legújabb fejleménye, hogy kedden előállították, majd őrizetbe vették Gyárfás Tamást (az ügyészség ma az ex-úszóelnök házi őrizetét kezdeményezte). Az úszószövetség egykori elnökét azzal gyanúsítják, hogy több mint húsz évvel ezelőtt ő adott utasítást legnagyobb üzleti riválisa, Fenyő János médiavállalkozó megöletésére. Az ex-úszóelnököt kedd délután állították elő, majd hosszú kihallgatás után vették őrizetbe. Gyárfás Tamás terhére pontosan azt rója a hatóság, hogy több mint húsz évvel ezelőtt megbízást adott a magyar olajmaffia rettegett vezérének, Portik Tamásnak, hogy likvidálja legnagyobb üzleti ellenfelét, Fenyő Jánost. Megírtuk azt is, hogy az Aranykéz utcai robbantás és a Prisztás-gyilkosság megrendeléséért már jogerős büntetését töltő Portikot március 22-én gyanúsították meg a bűncselekménnyel. A gyanú szerint az ő közvetlen parancsára lőtte agyon Fenyőt az ügyben már elítélt szlovák bérgyilkos, Jozef Rohác. Úgy tudjuk, megdönthetetlen bizonyítékok, köztük egy hangfelvétel van a rendőrség birtokában. Ezen az – Energol-vezér által készített, tizennégy éves – felvételen Portik és Gyárfás beszélgetése hallható.
 Részlet Tanyi 2012-es vallomásából.
 VÉGÜL NEM VÁLLALTA
 Az alvilág ismert alakja még az alapügyben, 2012. szeptember 11-én tett vallomást, miután pár hónappal korábban a terrorelhárítók elfogták a több leszámolásos gyilkossággal összefüggésbe hozott Portik Tamást. Tanyi a nyomozóknak elmondta, hogy Portik Tamással még a 90-es években ismerkedett meg, amikor az Energollal (ez volt Portik olajozással foglalkozó cége) üzleti kapcsolatba került Conti-Car ütőembere volt. Hozzátette: több, Portikhoz köthető gyilkosságról be fog számolni, ha a védelmét megoldják. Ezen a ponton említette meg Tanyi a Fenyő-gyilkosságot, amiről azért tud mesélni a hatóságnak, mert az Energol-vezér őt is megbízta a végrehajtással. A nehézfiú annyit árult el a nyomozóknak, hogy 1996. novemberét megelőzően felkereste őt Portik Feri nevű bizalmasa, aki kerülő utakon, metróval, motorral elvitte a Dohány utcába, egy második emeleti bérelt lakásba. Ott Portik Tamás várta, aki letett elé több fényképet. Az Energol-vezér közölte Tanyival, hogy meg kellene ölnie Fenyő Jánost. A fényképeken egyébként útvonalak, rendszámok, házak, személyek voltak – mondta az egykori ütőember, hangsúlyozva, hogy a megbízást nem vállalta, ám annak részleteit, hogy mit mondott Portik, miért kell Fenyőt megölni, csak védett tanúvá nyilvánítása után lett volna hajlandó elmondani.
 Részlet a Tanyi-vallomásból
 TANYIT AZÓTA LEÜLTETTÉK
 Erre feltételezhetően nem került sor, hiszen Tanyit, aki vallomását nem névvel, hanem számozott tanúként tette, két évvel később őrizetbe vették, majd meggyanúsították a Lakatos Csaba hajtó elleni merényletkísérlet végrehajtásával. A férfit azóta jogerősen tizenegy év fegyházra ítélték. A vád és a jogerős ítélet szerint még 1996. november 13-án, az esti órákban Tanyi György, miután eltervezte, hogy megöli Lakatos Csaba sértettet, négy célzott lövést adott le a Fiumei úti Sírkert egyik épülete tetejéről a szomszédos ügetőn tartózkodó férfire. Tanyi és vádlott-társai (köztük két testvére, János és József) előre megbeszélt szerepe az volt, hogy neki a merénylethez figyelést biztosítsanak, illetve kocsijaikkal a menekülésben segítsék. Végül azonban Tanyi és a temetőben figyelő társa taxival menekültek el, mert a többieket a kiérkező rendőrök a közeli utcákban igazoltatták és mivel a kocsijukban lőszert találtak – őket előállították. A sértettet a mintegy 22-24 méterről leadott négy lövésből három találta el, – egy a nyakán, egy az ágyéki csigolyája mellett, egy pedig a bal combjánál – az életét a gyors orvosi beavatkozás mentette meg. Tanyi Györgyöt előre kitervelten elkövetett emberölés kísérletével vádolták, míg három társa a vád szerint bűnsegédként vett részt a cselekményben.
 Bejegyezte: sodródunk dátum: 10:54